Справа № 826/13469/17
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2019-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 червня 2019 року № 826/13469/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Чудак О.М., за участю секретаря судового засідання Шарій А.А., представника позивача Сидоренко Д.О., представників відповідача Шлапак Н.В., Лаби О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

23.10.2017 Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» (ДП «Адміністрація морських портів України») звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва із адміністративним позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 14.07.2017 №, №.

Правова позиція позивача з урахуванням додатково наданих пояснень зводиться до того, що висновки відповідача викладені в акті перевірки від 20.06.2017 №1365/28-10-14-01/38727770 є необґрунтованими в частині встановлених в ході перевірки порушень ДП «Адміністрація морських портів України» вимог Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (ПК України) під час здійснення господарських взаємовідносин з ТОВ «КК «Атлас» та ТОВ «Техморгідрострой Миколаїв».

Позивач зазначає, що такі висновки ґрунтуються на припущеннях відповідача та належним чином не підтверджені, а тому прийняті на їх підставі податкові повідомлення-рішення від 14.07.2017 №, № є протиправними та підлягають скасуванню.

Вказали, що господарські операції із ТОВ «КК «Атлас» та ТОВ «Техморгідрострой Миколаїв» є реальними, підтверджені належними первинними документами та податковими накладними, безпосередньо пов`язані з господарською діяльністю ДП «Адміністрація морських портів України».

Посилання відповідача на відсутність у ТОВ «КК «Атлас» та ТОВ «Техморгідрострой Миколаїв» реальної можливості та ресурсів на надання відповідних послуг позивач вважає безпідставними. При цьому, навіть за умови обґрунтованості таких доводів, не може йти мова про вчинення позивачем порушень податкового законодавства, адже такі доводи стосуються та спричиняють правові наслідки виключно для вказаних контрагентів позивача.

Також позивач зазначив, що договір із ТОВ «КК «Атлас» укладено за результатом конкурсу, тендерною документацією якого передбачено, серед іншого, наявність матеріально-технічної бази для надання послуг, тобто договір відповідає тендерній документації.

Щодо посилань у акті на відсутність окремих податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних по взаємовідносинах із ТОВ «КК «Атлас» позивач зазначив, що при складанні декларації з податку на додану вартість (ПДВ) за грудень 2014 року подано додаток 8 заяву про відмову постачальника надати податкову накладну №15 від 24.12.2014 із описом порушення «податкова накладна не зареєстрована в ЄРПН». Разом з цим, контролюючим органом не проведено відповідної перевірки ТОВ «КК «Атлас».

Також позивач зазначив, що для підтвердження факту виконання робіт надано: списки робітників ТОВ «КК «Атлас», які отримували тимчасові перепустки у 2014 році; копію журналу реєстрації вступного інструктажу з питань охорони праці, проведеного для робітників ТОВ «КК «Атлас». Також факт перебування працівників ТОВ «КК «Атлас» на об`єктах позивача підтверджується листом ТОВ «КК «Атлас», з переліком працівників, що будуть надавати послуги на території Южненської філії ДП «Адміністрація морських портів України» та заявкою на оформлення перепусток на транспортні засоби.

Окремі помилки чи відсутність даних в актах приймання виконаних робіт (КБ-2в) позивач не вважає такими, що спростовують реальність наданих послуг, адже такі акти не є первинними документами. При цьому, наявність окремих недоліків навіть у первинних документах не може свідчити про відсутність факту здійснення операцій виконання яких фіксують такі документи.

Стосовно висновків відповідача про взаємовідносини ДП «Адміністрація морських портів України» із ТОВ «Техморгідрострой Миколаїв», які здійснювались на виконання договорів від 03.08.2015 №66-В-АМПУ-15 та від 11.03.2016 №14-В-АМПУ-16, позивач також зазначив про:

- необґрунтованість розрахунків відповідача, адже ціна послуги розраховувалась за 1 м3 по кожній ділянці і могла змінюватись лише при зміні курсу долара США та не залежала від фактично досягнутої продуктивності по кожному циклу (ходці) днопоглиблення, в той час як відповідач безпідставно вважає, що ціна послуги мала б розраховуватись виходячи з фактично досягнутої продуктивності по кожній ділянці днопоглиблення;

- невірне визначення відповідачем технічних характеристик суден шляхом помилкового ототожнення норми завантаження трюму та місткості трюму;

- помилки в оформленні та проведенні розрахунків в акті перевірки; безпідставність висновків відповідача про завищення вартості виконаних робіт;

- відсутність підстав враховувати РД 31.74.09-96 «Нормы на морские дноуглубительные работы», адже такий документ не застосовується в Україні взагалі, оскільки є нормативним документом Російської Федерації, та постанову Кабінету Міністрів України від 01.08.2005 №668 «Про затвердження Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві», яка застосовується до правовідносин щодо укладення та виконання договорів підряду на проведення робіт з нового будівництва, реконструкції та капітального ремонту будівель і споруд, в той час як, експлуатаційне днопоглиблення, яке є предметом договорів між ДП «Адміністрація морських портів України» та ТОВ «Техморгідрострой Миколаїв» не є роботами в розумінні діючих законодавчих та інших нормативних актів України, а є послугою;

- неможливість застосування до спірних правовідносин наслідків недійсності договорів про надання послуг ДП «Адміністрація морських портів України» із ТОВ «Техморгідрострой Миколаїв» згідно судових рішень у господарських справах №910/4473/17 та №910/10324/18 з огляду на визнання договорів від 03.08.2015 №66-В-АМПУ-15 та від 11.03.2016 №14-В-АМПУ-16 недійсними у зв`язку із недотриманням форми договору, що виключає реституцію;

- відсутність підстав вважати належними доказами у даній справі висновок судово-економічної експертизи Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 10.11.2017 №15550/17-45 та вирок Приморського районного суду міста Одеси від 22.06.2018 №522/9070/18, адже вони не стосуються позиції перевіряючих, яка покладена ними в основу акту перевірки, та ніяким чином не підтверджують розрахунки сум податкових зобов`язань, нарахованих під час проведення перевірки.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.12.2017 відкрито провадження у справі.

15.12.2017 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), шляхом його викладення в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Тобто, розгляд даної справи після 15.12.2017 здійснено відповідно до приписів нової редакції КАС України.

Так, відповідач подав відзив на позовну заяву в якому просив відмовити у задоволенні позову ДП «Адміністрація морських портів України» посилаючись на висновки, викладені в акті перевірки від 20.06.2017 №1365/28-10-14-01/38727770.

Щодо відносин ДП «Адміністрація морських портів України» із TOB «КК «Атлас» зазначив, що перевіркою встановлено недостовірність даних, відображених у паперових носіях за формою первинних документів, оформлених TOB «КК «Атлас» для Южненської філії ДП «Адміністрація морських портів України», що свідчить про нереальність таких операцій, у зв`язку з:

- недостатньою чисельністю працюючих на ТОВ «КК «Атлас» для виконання задекларованого обсягу робіт на об`єктах Южненської філії ДП «Адміністрація морських портів України», при тому що дана діяльність потребує участі значної кількості людей, у тому числі за спеціальною освітою; - значною територіальною віддаленістю від об`єктів ремонту;

- відсутністю факту підтвердження матеріально-технічної і технологічної можливості здійснення робіт по очищенню фекальних і зливових каналізаційних мереж у грудні 2014 для Южненської філії ДП «Адміністрація морських портів України» через відсутність придбання ТОВ «КК «Атлас» послуг оренди установки гідромоніторної на базі автомобіля КРАЗ для прочищення трубопроводів;

- відсутність факту підтвердження в`їзду транспортних засобів ТОВ «КК АТЛАС» на територію Южненської філії ДП «Адміністрація морських портів України», які необхідні були для виконання робіт (надання послуг);

- отримання у 2014 році лише трьома робітниками ТОВ «КК «Атлас» тимчасових перепусток, при тому, що необхідна кількість персоналу для виконання робіт по акту приймання передачі (КБ-2) складає 17 осіб;

- наданням для проведення перевірки документів, які не дозволяють встановити фактичних виконавців робіт по наданих актах (КБ-2в) та не доводять причетності до виконання робіт саме працівників ТОВ «КК «Атлас».

Щодо відносин ДП «Адміністрація морських портів України» із ТОВ «Техморгідрострой Миколаїв» відповідач вказав на порушення норм ПК України, пункту 6 Положення (стандарту) бухгалтерською обліку 16 «Витрати», пункту 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 11 «Зобов`язання» ДП «Адміністрація морських портів України» щодо завищення вартості виконаних робіт. В обґрунтування даного висновку відповідач зазначив, що:

- в калькуляціях вартості робіт, які оформлені у вигляді додатків до договорів, взяті технічні характеристики ЗС-ТР 1180 «Severodvinskiy», які у свою чергу менші за допустимі відповідно до РД 31.74.09-96;

- під час аналізу журналів Служби капітана морського порту Маріуполь та Бердянськ, в яких зазначено фактичні часи роботи та кількість ходок (циклів) механізмів, перевіркою встановлено, що самовідвізні землесоси ЗС-ТР 2065 «Milford» та ЗС-ТР 1180 «Severodvinskiy» в середньому заповнювали трюм на 21% більше, ніж вказано у калькуляціях, по яких розраховано вартість виконаних робіт;

- згідно Акту службового розслідування за результатами акту аудиторського звіту Міністерства інфраструктури України від 23.05.2016 №1-2-03/8, технічні засоби, які повинні були виконувати днопоглиблення не включені до переліку «Кошторисні ресурси норми на морські днопоглиблювальні та буферні роботи» розробленого Державним підприємством «Чорноморндіпроект», погодженого з Державним комітетом будівництва та архітектури житлової політики України лист №7/156 від 04.03.1999;

- вироком Приморського районного суду міста Одеси від 22.06.2018 (набрав законної сили 22.07.2018) встановлено, що група осіб діючи умисно за попередньою змовою, з метою заволодіння грошовими коштами ДП «Адміністрація морських портів України», домовились про перемогу ТОВ «Техморгідрострой Миколаїв» в державних закупівлях для ДП «Адміністрація морських портів України» з подальшим укладанням договору №66-8-АМПУ-15 від 03.08.2015 на суму 290 312 302,38 грн з ПДВ про надання ТОВ «Техморгідрострой Миколаїв» послуг з експлуатаційного днопоглиблення підхідних каналів і акваторій Бердянського та Маріупольського морських портів;

- згідно експертного висновку судово-економічної експертизи Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 10.11.2017 №15550/17-45 встановлено, що у зв`язку зі виконанням договору про надання послуг від 03.08.2015 №66-В-АМПУ-15, завищено вартість послуг з експлуатаційного днопоглиблення каналів і акваторій (за рахунок завищення імпортної складової вартості послуг з днопоглиблення підхідних каналів) та встановлено втрату активів ДП «Адміністрація морських портів України» в результаті укладання договору від 11.03.2016 №14-В-АМПУ-16;

- судовими рішеннями, які набрали законної сили, у господарських справах №910/4473/17 та №910/10324/18 визнано недійсними договори від 03.08.2015 №66-В-АМПУ-15 та від 11.03.2016 №14-В-АМПУ-16, з мотивів їх суперечності інтересам держави та суспільства.

В ході судових засідань представники позивача підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили ухвалити рішення про задоволення позову.

Представники відповідача заперечили проти задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши пояснення, надані учасниками судового процесу, а також докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, встановив наступне.

На підставі направлень від 14.02.2017 №77, №78, №79, №80, №81, №82, №83 та від 27.02.2017 №122, виданих Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби, працівниками Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби проведено документальну планову виїзну перевірку ДП «Адміністрація морських портів України» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період 01.01.2014 по 31.12.2016, валютного - за період 01.01.2014 по 31.12.2016, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період 01.01.2014 по 31.12.2016.

За результатами перевірки складено акт від 20.06.2017 №1365/28-10-14-01/38727770.

В ході перевірки виявлено та відображено в акті порушення ДП «Адміністрація морських портів України», зокрема, вимог:

- пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.6 пункту 139.1 статті 139 ПК України (в редакції до 01.01.2015), пункту 44.1 статті 44, підпункту 14.1.27 пункту 14.1 статті 14, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України, пункту 5 П(С)БО 11 «Зобов`язання», пункту 5 П(С)БО 15 «Дохід», пункту 6 П(С)БО 16 «Витрати», у результаті чого занижено податок на прибуток всього на суму на 17 788 142 грн;

- пункту 199 статті 199, пунктів 198.5, 198.1 статті 198 ПК України, в результаті чого занижено ПДВ на загальну суму 5 679 475 грн.

Позивач не погодився із висновками акту перевірки від 20.06.2017 №1365/28-10-14-01/38727770 та подав заперечення на даний акт.

Згідно рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 11.07.2017 №37431/10/28-10-14-01-12 переглянуто висновки акту перевірки від 20.06.2017 №1365/28-10-14-01/38727770 зокрема у зазначеній частині та викладено їх в редакції згідно якої в ході перевірки встановлено в тому числі порушення ДП «Адміністрація морських портів України» вимог:

- пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.6 пункту 139.1 статті 139 ПК України (в редакції до 01.01.2015), пункту 44.1 статті 44, підпункту 14.1.27 пункту 14.1 статті 14, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України, пункту 5 П(С)БО 11 «Зобов`язання», пункту 5 П(С)БО 15 «Дохід», пункту 6 П(С)БО 16 «Витрати», у результаті чого занижено податок на прибуток всього на суму на 13 070 129 грн;

- пункту 199 статті 199, пунктів 198.5, 198.1 статті 198 ПК України, в результаті чого занижено ПДВ на загальну суму 3 954 211 грн.

За змістом акту перевірки від 20.06.2017 №1365/28-10-14-01/38727770 з урахуванням рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 11.07.2017 №37431/10/28-10-14-01-12 відповідач дійшов висновків щодо порушення вказаних норм податкового законодавства виходячи з аналізу господарських операцій позивача із ТОВ «КК «Атлас» та ТОВ «Техморгідрострой Миколаїв».

14.07.2017 на підставі висновків акту перевірки від 20.06.2017 №1365/28-10-14-01/38727770, відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення:

- №, яким збільшено суму грошового зобов`язання ДП «Адміністрація морських портів України» з ПДВ на загальну суму 4 942 763,75 грн, в тому числі на 3 954 211 грн за податковим зобов`язанням та на 988 552,75 грн за штрафними санкціями;

- №, яким збільшено суму грошового зобов`язання ДП «Адміністрація морських портів України» з податку на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності, на загальну суму 15 326 168,5 грн, в тому числі на 13 070 129 грн за податковим зобов`язанням та на 2 256 039,5 грн за штрафними санкціями.

Позивач оскаржив податкові повідомлення-рішення від 14.07.2017 №, № в адміністративному порядку шляхом подання скарги до Державної фіскальної служби України, однак рішенням Державної фіскальної служби України від 25.09.2017 №21298/6//9999-11-01-02-25 скаргу ДП «Адміністрація морських портів України» залишено без задоволення, а вказані податкові повідомлення-рішення - без змін.

Не погоджуючись із результатом адміністративного оскарження податкових повідомлень-рішень від 14.07.2017 № та № та вважаючи вказані рішення протиправними, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Суд, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, дійшов наступних висновків.

Згідно з підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування податком на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 135.1 статті 135 ПК України доходи, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з:

- доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті;

- інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

Пункт 138.1 статті 138 ПК України визначає витрати, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, які складаються із:

- витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті;

- інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;

- крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Згідно підпункту 138.1.1 пункту 138.1 статті 138 ПК України витрати операційної діяльності включають:

- собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об`єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку;

- витрати банківських установ.

Відповідно до пункту 138.2 статті 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Підпункт 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України передбачає, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Порядок нарахування та сплати податку на додану вартість регулюється розділом V ПК України. Зокрема, відповідно до пункту 185.1 статті 185 ПК України, об`єктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію України;

г) вивезення товарів за межі митної території України;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Пунктом 188.1 статті 188 ПК України встановлено, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу. Згідно із пунктом 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (пункт 198.2 статті 198 ПК України).

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

В силу пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України, платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов`язковим.

Пунктом 201.8 статті 201 ПК України передбачено, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Податкова накладна, відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України, видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно положень статті 200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від`ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від`ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов`язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від`ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Підпунктом 44.1 статті 44 ПК України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (абзац другий вищевказаної правової норми).

Відповідно до частини другої статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

За вимогами частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (частина друга статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

Отже, правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування відповідних сум податкового кредиту та витрат виникають за наявності сукупності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності; наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної; наявності ділової мети, розумних економічних причин для здійснення господарської операції.

Водночас, наведені вище норми податкового законодавства у взаємозв`язку з приписами законодавства з питань бухгалтерського обліку та звітності визначають окремі випадки, за яких неможливе формування податкового кредиту та витрат, зокрема, це: не пов`язаність здійсненої операції (понесених витрат) з господарською діяльністю покупця (придбання товарів/послуг без мети їх використання у господарській діяльності); фіктивність операцій/нездійснення оподатковуваних операцій; видача податкової накладної особою, яка не є платником податку на додану вартість; відсутність у платника податків юридично значимих первинних документів.

Встановлено, що 26.11.2014 між Южненською філією ДП «Адміністрація морських портів України» (Замовник) та ТОВ «КК «Атлас» укладено договір №263-В-ЮЖФ-14 про надання послуги з очищення та промивання каналізації, за умовами якого Виконавець зобов`язується за плату надати послуги з очищення та промивання каналізації, а Замовник зобов`язується оплачувати такі Послуги.

Згідно пункту 3.1. договору від 26.11.2014 №263-В-ЮЖФ-14 загальна вартість Послуг за Договором визначається на підставі Договірної ціни (Кошторису), що є невід`ємною частиною Договору, та складає 183 367,69 грн, в тому числі ПДВ - 30 561,28 грн.

08.12.2014 Южненською філією ДП «Адміністрація морських портів України» погоджено заявку ТОВ «КК «Атлас» на оформлення перепусток для працівників ТОВ «КК «Атлас» з метою прибуття на територію Южненської філії ДП «Адміністрація морських портів України» для проведення робіт згідно договору від 26.11.2014 №263-В-ЮЖФ-14. Так, погоджено видачу перепусток на цілодобове відвідування (в тому числі у вихідні та святкові дні) з 01.12.2014 по 31.12.2014 операторам пересувної насосної установки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також водію гідромоніторної установки на шасі моделі КРАЗ 65101 (д.н.з. НОМЕР_1 ) ОСОБА_3 .

Відповідно до службової записки начальника СМБ Южненської філії ДП «Адміністрація морських портів України» Сушка Р.В. від 22.06.2017 вих. №120-46/220 за договором від 26.11.2014 №263-В-ЮЖФ-14 у 2014 році перепустки на територію Южненської філії ДП «Адміністрація морських портів України» отримали працівники ТОВ «КК «Атлас»: ОСОБА_1 (термін дії перепусток 10.12.2014 та 11.12.2014), Чигрін В.Ю . (термін дії перепусток 10.12.2014 та 11.12.2014) та ОСОБА_3 (термін дії перепусток 16.06.2014, 10.12.2014 та 11.12.2014).

На виконання пункту 2.1.5 договору від 26.11.2014 №263-В-ЮЖФ-14 Замовником проведено інструктаж з охорони праці працівників ТОВ «КК «Атлас» Можаєва О.А. , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Актом виконаних робіт №1 за грудень 2014 року (КБ-2в) від 08.12.2014 із зазначенням локального кошторису 6-1-2 на очищення фекальних і зливових каналізаційних мереж СП «Портовик» із зазначенням Генпідрядника - ТОВ «КК «Атлас», зафіксовано виконання робіт за договором від 26.11.2014 №263-В-ЮЖФ-14 на загальну суму 86195,44 грн, у тому числі ПДВ - 14365,91 грн.

Детально вартість будівельних робіт та інших витрат очищення фекальних і зливових каналізаційних мереж СП «Портовик» описана в довідці про вартість виконаних робіт та витрати за грудень 2014 року (КБ-3) від 08.12.2014.

У підсумковій відомості ресурсів за грудень 2014 року до акту виконаних робіт №1 зазначено: витрати праці робітників-монтажників 5-го розряду - 856,23 люд-год; витрати праці робітників, заробітна плата яких враховується в складі загальновиробничих витрат - 33,2 люд-год; будівельні машини і механізми - установка гідромоніторна на базі автомобіля КРАЗ для прочищення трубопроводів - 235,6138 маш-год (оренда).

Згідно платіжного доручення від 15.12.2014 №201 ДП «Адміністрація морських портів України» перераховано ТОВ «КК «Атлас» оплату за договором від 26.11.2014 №263-В-ЮЖФ-14 в сумі 86 195,44 грн.

За фактом виконання робіт ТОВ «КК «Атлас» складено податкову накладну №14 від 08.12.2014 на загальну суму 86195,44 грн, у тому числі ПДВ - 14365,91 грн.

Актом виконаних робіт №2 за грудень 2014 року (КБ-2в) від 24.12.2014 із зазначенням локального кошторису 6-1-1 на очищення фекальних і зливових каналізаційних мереж причалів з зазначенням Генпідрядника - ТОВ «КК «Атлас» зафіксовано виконання робіт за договором від 26.11.2014 №263-В-ЮЖФ-14 на загальну суму 97 172,25 грн, у тому числі ПДВ - 16 195,37 грн.

Детально вартість будівельних робіт та інших витрат очищення фекальних і зливових каналізаційних мереж причалів описана в довідці про вартість виконаних робіт та витрати за грудень 2014 року (КБ-3) від 24.12.2014.

У підсумковій відомості ресурсів за грудень 2014 року до акту виконаних робіт №2 зазначено: витрати праці робітників-монтажників 5-го розряду - 969,31 люд-год; витрати праці робітників, заробітна плата яких враховується в складі загальновиробничих витрат - 37,57 люд-год; будівельні машини і механізми - установка гідромоніторна на базі автомобіля КРАЗ для прочищення трубопроводів - 265,07694 маш-год (оренда).

Згідно платіжного доручення від 25.12.2014 №319 ДП «Адміністрація морських портів України» перераховано ТОВ «КК «Атлас» оплату за договором від 26.11.2014 №263-В-ЮЖФ-14 в сумі 97 172,25 грн.

За фактом виконання робіт ТОВ «КК «Атлас» складено податкову накладну №15 від 24.12.2014 на загальну суму 97 172,25 грн, у тому числі ПДВ - 16 195,37 грн.

Податкова накладна №15 від 24.12.2014 не зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних, тому позивач при складанні декларації з ПДВ за грудень 2014 року подав додаток 8 - заяву про відмову постачальника надати податкову накладну №15 від 24.12.2014 із описом порушення «податкова накладна не зареєстрована в ЄРПН».

Щодо відносин із ТОВ «КК «Атлас» відповідач зазначив, що для здійснення робіт по очищенню фекальних і зливових каналізаційних мереж у грудні 2014 року по акту виконаних робіт №1 від 08.12.2014 (з 01.12.2014 по 08.12.2014 6 робочих днів при восьмигодинному робочому дні) необхідно залучення 19 чоловік (889,43 люд-год/ 48 год) та по акту виконаних робіт №2 від 24.12.2014 (з 09.12.2014 по 24.12.2014 12 робочих днів при восьмигодинному робочому дні) необхідно залучення 11 чоловік (1006,88 люд-год/96 год).

При цьому, згідно даних ІС «Податковий блок» TOB «КК «АТЛАС» за грудень 2014 року звіту з Єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування ними не подано, також відсутня і звітність з 1-ДФ за IV квартал 2014 року.

З огляду на це, відповідач зазначає про невідповідність фактичної наявності трудових ресурсів у ТОВ «КК «АТЛАС» для виконання робіт та обсягів проведених робіт згідно наданих до перевірки актів приймання-передачі будівельних робіт (КБ-2в), які підписані між ТОВ «КК «АТЛАС» та Южненською філією ДП «Адміністрація морських портів України» за грудень 2014 року. При цьому, надані позивачем документи не дають змоги встановити фактичних виконавців робіт.

Також у підсумкових відомостях ресурсів за грудень 2014 року до актів виконаних робіт від 08.12.2014 №1 та від 24.12.2014 №2 зазначено про використання орендованої установки гідромоніторної на базі автомобіля КРАЗ для прочищення трубопроводів, зокрема в акті від 08.12.2014 №1 - 235,6138 маш-год, в акті від 24.12.2014 №2 - 265,07694 маш-год.

Тому, відповідач зазначає, що для здійснення робіт по очищенню фекальних і зливових каналізаційних мереж у грудні 2014 року по акту виконаних робіт №1 від 08.12.2014 (з 01.12.2014 по 08.12.2014 6 робочих днів при восьмигодинному робочому дні) необхідно залучення п`яти установок (235,6138 маш-год/ 48 год) та по акту виконаних робіт №2 від 24.12.2014 (з 09.12.2014 по 24.12.2014 12 робочих днів при восьмигодинному робочому дні) необхідно залучення трьох установок (265,07694 маш-год/96 год).

Водночас, при проведенні аналізу наявної в органі ДФС інформації, аналізом діяльності суб`єкта господарювання згідно Єдиного реєстру податкових накладних, звітних форм АС «Податковий блок», «Деталізованої інформації по платнику ПДВ щодо результатів автоматизованого співставлення податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України» та Додатків 5 до податкових декларацій з ПДВ «Розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» встановлено, що у ТОВ «КК «Атлас» в грудні 2014 року відсутнє придбання послуг оренди установки гідромоніторної на базі автомобіля КРАЗ для прочищення трубопроводів, що свідчить про відсутність матеріально-технічної і технологічної можливості здійснення робіт по очищенню фекальних і зливових каналізаційних мереж у грудні 2014 року для Южненської філії ДП «Адміністрація морських портів України».

Суд критично ставиться до вказаних висновків відповідача та зазначає наступне.

Розрахунки кількості працівників та установок, необхідних ТОВ «КК «Атлас» для здійснення робіт задокументованих ДП «Адміністрація морських портів України», відповідач провів з огляду на восьмигодинну норму робочого часу, передбачену листом Мінсоціполітики від 04.09.2013 №9884/0/14-13/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2014 рік». Відповідач у власних розрахунках виходив з того, що ТОВ «КК «Атлас» могло виконувати роботи за договором від 26.11.2014 №263-В-ЮЖФ-14 по 8 годин кожного робочого дня.

Необхідно зауважити, що вказаний лист Мінсоціполітики від 04.09.2013 №9884/0/14-13/13 містить рекомендації щодо розрахунку тривалості робочого часу. При цьому, даний лист жодним чином не може свідчити про неможливість виконання працівниками ТОВ «КК «Атлас» робіт позмінно, загальною тривалістю понад 8 годин на день, а також у святкові та вихідні дні.

Також суд враховує, що Южненською філією ДП «Адміністрація морських портів України» погоджено заявку ТОВ «КК «Атлас» на оформлення перепусток для працівників ТОВ «КК «Атлас» з метою прибуття на територію Южненської філії ДП «Адміністрація морських портів України» на цілодобове відвідування (в тому числі у вихідні та святкові дні) з 01.12.2014 по 31.12.2014 операторам пересувної насосної установки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також водію гідромоніторної установки на шасі моделі КРАЗ 65101 (д.н.з. НОМЕР_1 ) ОСОБА_3 для проведення робіт згідно договору від 26.11.2014 №263-В-ЮЖФ-14.

Крім того, суд зважає на те, що позивачем додатково подано до суду:

- договір від 07.11.2012, укладений між громадянином ОСОБА_7 ( ОСОБА_7 ) та ТОВ «КК «Атлас» за умовами якого ОСОБА_7 передав в оренду ТОВ «КК «Атлас» транспортний засіб УНБ1-160х40, моделі на шасі КРАЗ 65101, реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

- інформацію про працівників ТОВ «КК «Атлас», які мали відповідну кваліфікацію на здійснення робіт за договором від 26.11.2014 №263-В-ЮЖФ-14, а саме: водій-бригадир пересувної насосної установки на шасі моделі ОСОБА_3 , оператори пересувної насосної установки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ;

- інформацію ТОВ «КК «Атлас» від 30.10.2014 №204 про виконання аналогічних робіт.

При цьому, суд зазначає, що відповідач вказав, а позивач не заперечив факту неподання ТОВ «КК «Атлас» податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку стосовно ОСОБА_7 (форма №1ДФ).

Таким чином, теоретично ТОВ «КК «Атлас» мало можливість проводити роботи згідно договору від 26.11.2014 №263-В-ЮЖФ-14 із залученням вказаних трудових та матеріальних ресурсів без обмежень у робочому часі, в тому числі й Южненської філії ДП «Адміністрація морських портів України».

Водночас, суд не вважає можливим практичне виконання задокументованого обсягу робіт за договором від 26.11.2014 №263-В-ЮЖФ-14 без перерв протягом кількох днів.

Так, згідно загальнодоступної інформації в мережі Інтернет установка УНБ1-160х40 здійснює роботу за допомогою насосу 9ТМ, який працює від двигуна внутрішнього згоряння, тривалість роботи якого обмежується температурами мастила та охолоджуючої рідини, крім того двигуну необхідні зупинки для дозаправки. До того ж, максимальна продуктивність насосу 9ТМ досягається в короткотерміновому режимі роботи до чотирьох годин.

При цьому, навіть якщо припустити, що ТОВ «КК «Атлас» виконувало роботи згідно договору від 26.11.2014 №263-В-ЮЖФ-14 цілодобово без вихідних без жодних зупинок, то для виконання задокументованих в акті №1 обсягів робіт необхідно 4,632 людини та 1,227 установки.

Судом не встановлено, а позивачем не надано доказів використання ТОВ «КК «Атлас» інших залучених працівників та технічних засобів.

Також суд враховує, що для виконання робіт згідно договору від 26.11.2014 №263-В-ЮЖФ-14 працівникам та насосній установці ТОВ «КК «Атлас» необхідним було отримання перепусток на територію Южненської філії ДП «Адміністрація морських портів України».

Встановлено, що Южненською філією ДП «Адміністрація морських портів України» погоджено заявку ТОВ «КК «Атлас» на оформлення перепусток для працівників ТОВ «КК «Атлас» з метою прибуття на територію Южненської філії ДП «Адміністрація морських портів України» на цілодобове відвідування (в тому числі у вихідні та святкові дні) з 01.12.2014 по 31.12.2014 операторам пересувної насосної установки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також водію гідромоніторної установки на шасі моделі КРАЗ 65101 (д.н.з. НОМЕР_1 ) ОСОБА_3 для проведення робіт згідно договору від 26.11.2014 №263-В-ЮЖФ-14. Разом з цим, відповідно до службової записки начальника СМБ Южненської філії ДП «Адміністрація морських портів України» Сушка Р.В. від 22.06.2017 вих. №120-46/220 за договором від 26.11.2014 №263-В-ЮЖФ-14 у 2014 році перепустки на територію Южненської філії ДП «Адміністрація морських портів України» отримали працівники ТОВ «КК «Атлас»: ОСОБА_1 (термін дії перепусток 10.12.2014 та 11.12.2014), ОСОБА_2 (термін дії перепусток 10.12.2014 та 11.12.2014) та ОСОБА_3 (термін дії перепусток 16.06.2014, 10.12.2014 та 11.12.2014).

Тобто, працівники ТОВ «КК «Атлас» мали доступ на територію Южненської філії ДП «Адміністрація морських портів України» виключно 10.12.2014 та 11.12.2014.

Суд переконаний, що за два дні неможливо виконати роботи задокументовані позивачем, відповідно відсутні вважати реальними правовідносини між ДП «Адміністрація морських портів України» та ТОВ «КК «Атлас», що свідчить про юридичну дефектність первинних документів, в яких відображено такі відносини.

Отже, ДП «Адміністрація морських портів України» неправомірно включено до складу витрат суми сплачені ТОВ «КК «Атлас» послуг (робіт) згідно договору від 26.11.2014 №263-В-ЮЖФ-14, а до складу податкового кредиту - суми ПДВ сплачені у вартості таких послуг (робіт).

Щодо відносин ДП «АМПУ» та ТОВ «Техморгідрострой Миколаїв», суд зазначає наступне.

ДП «Адміністрація морських портів України», як замовник, провело процедуру закупівлі послуг з експлуатаційного днопоглиблення підхідних каналів і акваторій Бердянського та Маріупольського морських портів (2 200 000 м3) відповідно до оголошення №142904, оприлюдненого в інформаційному бюлетені «Вісник державних закупівель» №263/1/1 (02.06.2015) від 02.06.2015, процедура закупівлі - відкриті торги.

На вимогу Документації конкурсних торгів ТОВ «Техморгідрострой Миколаїв» у складі своєї пропозиції конкурсних торгів від 26.06.2015 №15/2-41 подало копії класифікаційних свідоцтв на 3 судна: 1) «Severdvinskiy», власником якого, згідно наданих документів, є Kleona Trade LLP (тимчасове свідоцтво про клас судна № 41214 , видане 04.12.2014), ємність ґрунтового трюму - 1180 м3; 2) «Milford», власником якого, згідно наданих документів, є Jolanta Group LTD (класифікаційне свідоцтво №AVS0/DVA/1207, видане 17.07.2013), ємність ґрунтового трюму - 2065 м3; 3) «Glanford», власником якого, згідно наданих документів, є Glanford LTD (класифікаційне свідоцтво №LNG0/ABD/3159, видане 03.04.2013).

За результатами процедури відкритих торгів на закупівлю послуг (будування берегових і портових споруд, дамб, шлюзів і супутніх гідротехнічних споруд за кодом ДК 016:2010 42.91.2) 03.08.2015 між ДП «Адміністрація морських портів України» (Замовник) та ТОВ «Техморгідрострой Миколаїв» (Виконавець) укладено договір №66-В-АМПУ-15 про надання послуг.

Згідно з пунктом 2.1 договору від 03.08.2015 №66-В-АМПУ-15 виконавець зобов`язується надати замовнику послуги, зазначені в пункті 2.2 цього договору, а замовник - прийняти і оплатити такі послуги.

Пунктом 2.2 договору передбачено найменування послуг: послуги з експлуатаційного днопоглиблення підхідних каналів і акваторій Бердянського та Маріупольського морських портів.

Згідно пункту 3.1 договору виконавець повинен надати замовнику послуги, якість яких відповідає умовам технічного завдання замовника, РД 31.74.08-85 «Техническая инструкция по производству морских дноглубительных робот», РД 31.74.09-86 «Нормы на морские дноглубительные роботы», Інструкції про порядок і процедуру виконання промірних робіт при визначенні глибин на морських і річкових акваторіях для будівельно-експлуатаційних цілей, затвердженої Мінтрансзв`язку України від 10.05.2015 №186 та діючого законодавства України.

Відповідно до пункту 2.3 договору кількість послуг визначається згідно виданому замовником технічному завданню в обсязі, що не перевищує 2200000 м3, в тому числі: на об`єктах Бердянського морського порту - до 1400000 м3; на об`єктах Маріупольського морського порту - до 800000 м3.

Ціна договору становить 241 926 918, 65 грн без ПДВ, сума ПДВ 48 385 383,73 грн, загальна ціна договору складає 290 312 302, 38 грн з ПДВ. Ціна договору включає вартість самих послуг, вартість матеріально-технічних ресурсів, необхідних для надання послуг за предметом договору, транспортних витрат, витрат на страхування, навантаження, розвантаження, сплату податків, зборів та інших обов`язкових платежів, усіх інших витрат, необхідних для належного надання послуг за предметом договору (пункти 4.1, 4.2 договору).

Згідно пункту 7.3.14. договору виконавець зобов`язаний під час надання послуг повідомляти Службу капітана порту та/або пост регулювання руху суден кожного разу про відхід з ділянки днопоглиблення на звалище ґрунту, вивантаження ґрунту на підводному відвалі, початок днопоглиблення на ділянці, про кожну зупинку її причину, відхід з ділянки днопоглиблення.

Договір набуває чинності з моменту його укладання і діє до 31.12.2015, але у будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

За результатами процедури відкритих торгів на закупівлю послуг (будування берегових і портових споруд, дамб, шлюзів і супутніх гідротехнічних споруд за кодом ДК 016:2010 42.91.2) 11.03.2016 між ДП «Адміністрація морських портів України» (Замовник) та ТОВ «Техморгідрострой Миколаїв» (Виконавець) укладено договір №14-В-АМПУ-16 про надання послуг.

Відповідно до пункту 2.1 договору, Виконавець зобов`язується надати замовнику послуги, зазначені в пункті 2.2 цього договору, а Замовник - прийняти і оплатити такі послуги.

Пунктом 2.2 договору передбачено найменування послуг: будування берегових і портових споруд, дамб, шлюзів і супутніх гідротехнічних споруд за кодом ДК 016-2010 42.91.2 (Технічне обслуговування акваторій та підхідних каналів Бердянського, Маріупольського та інших морських портів України для збереження їх експлуатаційних характеристик шляхом днопоглиблення).

Згідно пункту 3.1 договору виконавець повинен надати замовнику послуги, якість яких відповідає умовам технічного завдання замовника, РД 31.74.08-85 «Техническая инструкция по производству морских дноглубительных робот», РД 31.74.09-86 «Нормы на морские дноглубительные роботы», Інструкції про порядок і процедуру виконання промірних робіт при визначенні глибин на морських і річкових акваторіях для будівельно-експлуатаційних цілей, затвердженої Мінтрансзв`язку України від 10.05.2015 №186 та діючого законодавства України.

Ціна договору становить 593 486 383, 04 грн без ПДВ, сума ПДВ 118 697 276, 61 грн, загальна ціна договору складає 712 183 659, 65 грн. Ціна договору включає вартість самих послуг, вартість матеріально-технічних ресурсів, необхідних для надання послуг за предметом договору, витрат на страхування, сплату податків, зборів та інших обов`язкових платежів, усіх інших витрат, необхідних для належного надання послуг за предметом договору (пункти 4.1, 4.2 договору).

Згідно пункту 7.3.14 договору виконавець зобов`язаний під час надання послуг повідомляти Службу капітана порту та/або пост регулювання руху суден кожного разу про відхід з ділянки днопоглиблення на звалище ґрунту, вивантаження ґрунту на підводному відвалі, початок днопоглиблення на ділянці, про кожну зупинку її причину, відхід з ділянки днопоглиблення.

Договір набуває чинності з моменту його укладання і діє до 28.02.2018, але у будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Позивачем задокументовано надання послуг за вказаними договорами ТОВ «Техморгідрострой Миколаїв» суднами ЗС-ТР 1180 «Severdvinskiy» та ЗС-ТР 2065 «Milford».

Відповідно до калькуляцій вартості робіт (Додатки до договорів №66-В-АМПУ-15 та №14-В-АМПУ-16) норми завантаження трюмів землесосів визначено на рівні 620 м3 або 30% ємності трюму для ЗС-ТР 2065 «Milford» та 343 м3 або 29% ємності трюму для ЗС-ТР 1180 «Severdvinskiy».

В акті перевірки відповідач зазначає, що з 01.01.1997 вступили в силу РД 31.74.09-96 «Нормы на морские дноглубительные роботы», які замінили РД 31.74.09-86 «Нормы на морские дноглубительные роботы».

При цьому, згідно РД 31.74.09-96 визначено вантажопідйомність ЗС-ТР 1180 «Severdvinskiy» - 1456 т, місткість трюму: максимальна - 1180 м3, мінімальна - 785 м3.

Тому, на думку відповідача, технічні характеристики при яких допускається робота ЗС-ТР 1180 «Severdvinskiy» від 785 м3 або 53% ємності трюму до 1180 м3 або 81% ємності трюму. Отже, у калькуляціях вартості робіт, які оформлені у вигляді додатків до договорів, взяті технічні характеристики ЗС-ТР 1180 «Severodvinskiy», які у свою чергу менші за допустимі відповідно до РД 31.74.09-96.

Тому, відповідач зазначив, що в калькуляціях вказувалась занижена добова продуктивність, яка не відповідала фактичній, що призводило до завищення вартості наданих послуг.

Суд критично ставиться до вказаних доводів відповідача та зазначає, що відсутні підстави вважати обов`язковими для застосування до спірних відносин положень РД 31.74.09-96 «Нормы на морские дноглубительные роботы», адже вказані норми не є нормативно-правовим актом, обов`язковим для застосування на території України, а сторони договорів №14-В-АМПУ-16 та №66-В-АМПУ-15 погодили застосування до договірних відносин положень, в тому числі РД 31.74.09-86.

Крім того, зазначаючи про технічні характеристики при яких допускається робота ЗС-ТР 1180 «Severdvinskiy», відповідач помилково відсоток ємності трюму визначає виходячи з вантажопідйомності ЗС-ТР 1180 «Severdvinskiy», тобто встановлюючи об`єм трюму виходячи з даних про вантажопідйомність.

До того ж, згідно таблиці яка є в акті перевірки, норма загрузки трюма залежить від характеристик ґрунту та складає від 169 м3 до 875 м3. При цьому, позивач в калькуляції зазначає 343 м3, а відповідач не довів, що роботи проводились із ґрунтом, характеристики якого дозволяють завантажити трюм більш як на 343 м3.

Разом з цим, згідно пунктів 7.3.14 договорів №14-В-АМПУ-16 та №66-В-АМПУ-15 виконавець зобов`язаний під час надання послуг повідомляти Службу капітана порту та/або пост регулювання руху суден кожного разу про відхід з ділянки днопоглиблення на звалище ґрунту, вивантаження ґрунту на підводному відвалі, початок днопоглиблення на ділянці, про кожну зупинку її причину, відхід з ділянки днопоглиблення.

В акті зазначено, а позивачем не спростовано, що під час аналізу журналів Служби капітана морського порту Маріуполь та Бердянськ, в яких зазначено фактичні часи роботи та кількість ходок (циклів) механізмів, перевіркою встановлено, що самовідвізні землесоси ЗС-ТР 2065 «Milford» та ЗС-ТР 1180 «Severodvinskiy» в середньому заповнювали трюм на 21% більше, ніж вказано у калькуляціях, по яких розраховано вартість виконаних робіт.

В акті перевірки також наявні посилання на акт службового розслідування за результатами акту аудиторського звіту Міністерства інфраструктури України від 23.05.2016 №1-2-03/8, та згідно якого технічні засоби ЗС-ТР 2065 «Milford» та ЗС-ТР 1180 «Severodvinskiy», які повинні були виконувати днопоглиблення не включені до переліку «Кошторисні ресурси норми на морські днопоглиблювальні та буферні роботи» розробленого Державним підприємтвом «Чорноморндіпроект», погодженого з Державним комітетом будівництва та архітектури житлової політики України лист №7/156 від 04.03.1999.

Судом встановлено, що Національним антикорупційним бюро України за попередньою правовою кваліфікацією за частиною п`ятою статті 191 Кримінального кодексу України здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000044 від 19.01.2018 за ознаками кримінального корупційного правопорушення у відносинах, що виникли у зв`язку з укладенням договору №66-В-АМПУ-15 про надання послуг від 03.08.2015. У процесі здійснення вказаного досудового розслідування встановлено обставини, які свідчать про недійсність договору №66-В-АМПУ-15 про надання послуг від 03.08.2015.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.01.2019 у справі №910/10324/18 позов Національного антикорупційного бюро України до ДП «Адміністрація морських портів України» та ТОВ «Техморгідрострой Миколаїв» про визнання угоди недійсною задоволено повністю. Визнано недійсним договір №66-В-АМПУ-15 про надання послуг від 03.08.2015, укладений між ДП «Адміністрація морських портів України» та ТОВ «Техморгідрострой Миколаїв».

Рішення Господарського суду міста Києва від 24.01.2019 у справі №910/10324/18 залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.05.2019, отже набрало законної сили.

При вирішенні справи №910/10324/18, господарським судом враховано, що вироком Приморського районного суду міста Одеси від 22.06.2017 у справі №522/9070/18, який набрав законної сили 22.07.2018, ОСОБА_8 визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами третьою, четвертою статті 358 Кримінального кодексу України, встановлено, що ОСОБА_8 вчинила підроблення документів щодо оренди суден «Severdvinskiy» і «Milford» та використала їх для подальшого перерахування коштів отриманих ТОВ «Техморгідрострой Миколаїв» від ДП «Адміністрація морських портів України» за спірним договором, з метою переведення таких коштів в готівку. Встановлено, що в січні-травні 2015 року особи, матеріали стосовно яких виділені в окреме провадження, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, з метою заволодіння грошовими коштами ДП «Адміністрація морських портів України», домовились про перемогу ТОВ «Техморгідрострой Миколаїв» в державних закупівлях ДП «Адміністрація морських портів України» з подальшим укладенням договору №66-В-АМПУ-15 від 03.08.2015 на суму 290 312 302,38 грн з ПДВ, про надання ТОВ «Техморгідрострой Миколаїв» послуг з експлуатаційного днопоглиблення підхідних каналів і акваторій Бердянського та Маріупольського морських портів. Зазначений вирок Приморського районного суду міста Одеси від 22.06.2017 у справі №522/9070/18 також додатково підтверджує обставини відсутності у компаній Krayteks Group Holding Limited та Felicats System Limited прав на передачу суден «Severdvinskiy», «Milford» в оренду.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.07.2018 у справі №910/416/18 відмовлено у задоволенні позову ТОВ «Іріда» до Антимонопольного комітету України про скасування рішення Антимонопольного комітету України від 02.11.2017 №612-р. Встановлено, що Антимонопольним комітетом України 02.11.2017 прийнято рішення №612-р, яким, зокрема, визнано, що ТОВ «Техморгідрострой Миколаїв» і ТОВ «Іріда» вчинили порушення, передбачене пунктом 4 частини другої статті 6, пунктом 1 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів на закупівлю ДП «Адміністрація морських портів України» послуг з експлуатаційного днопоглиблення підхідних каналів і акваторій Бердянського та Маріупольського морських портів (2200000 м3) відповідно до оголошення №142904, оприлюдненого в інформаційному бюлетені «Вісник державних закупівель» №263/1/1(02.06.2015) від 02.06.2015. За вказане порушення, накладено на ТОВ «Техморгідрострой Миколаїв» штраф у розмірі 38 215 000,00 грн та на ТОВ «Іріда» штраф у розмірі 1 466 000,00 грн. Детективами Національного антикорупційного бюро України здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000323 від 22.12.2015 за фактом розтрати майна державного підприємства службовими особами ДП «Адміністрація морських портів України» та його філій в процесі проведення процедур державних закупівель шляхом зловживання своїм службовим становищем в особливо великих розмірах, а саме на суму, що у 600 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян. У процесі здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні встановлено обставини, які свідчать про недійсність договору №14-В-АМПУ-16 про надання послуг.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.07.2018 у справі №910/4473/17 позов Національного антикорупційного бюро України до ДП «Адміністрація морських портів України», ТОВ «Техморгідрострой Миколаїв», третя особа ПП «Інфлот-Данубіус Ейдженсі» задоволено. Визнано недійсним договір про надання послуг від 11.03.2016 №14-В-АМПУ-16, укладений між ДП «Адміністрація морських портів України» та ТОВ «Техморгідрострой Миколаїв».

Рішення Господарського суду міста Києва від 18.07.2018 у справі №910/4473/17 набрало законної сили 13.03.2019, адже залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 13.03.2019.

Згідно судових рішень у господарських справах №910/10324/18 та №910/4473/17, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання договорів про надання послуг від 03.08.2015 №66-В-АМПУ-15 та від 11.03.2016 №14-В-АМПУ-16 недійсними в силу приписів частини першої статті 215 Цивільного кодексу України та частини третьої статті 228 Цивільного кодексу України, адже при укладенні таких договорів порушено приписи Закону України «Про здійснення державних закупівель» та договори є такими, що суперечать інтересам держави й суспільства, що свідчить про порушення внаслідок укладення цих договорів приписів частини першої статті 203 Цивільного кодексу України, частини першої статті 207 Господарського кодексу України, частини третьої статті 228 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З урахуванням викладеного, суд вважає необґрунтованими доводи позивача про неможливість застосування до спірних правовідносин наслідків недійсності договорів про надання послуг ДП «Адміністрація морських портів України» із ТОВ «Техморгідрострой Миколаїв» згідно судових рішень у господарських справах №910/4473/17 та №910/10324/18 з огляду на визнання договорів від 03.08.2015 №66-В-АМПУ-15 та від 11.03.2016 №14-В-АМПУ-16 недійсними у зв`язку із недотриманням форми договору, що виключає реституцію.

Згідно частини першої статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до частини третьої статті 215 Цивільного кодексу України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частина перша статті 216 Цивільного кодексу України передбачає, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

За змістом частини третьої статті 216 Цивільного кодексу України правові наслідки, передбачені частиною першою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

Відповідно до статті 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Відповідно до частини першої статті 208 Господарського кодексу України якщо господарське зобов`язання визнано недійсним як таке, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру в обох сторін - у разі виконання зобов`язання обома сторонами - в доход держави за рішенням суду стягується все одержане ними за зобов`язанням, а у разі виконання зобов`язання однією стороною з другої сторони стягується в доход держави все одержане нею, а також все належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного. У разі наявності наміру лише у однієї із сторін усе одержане нею повинно бути повернено другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується за рішенням суду в доход держави.

Згідно статті 236 Цивільного кодексу України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.

Відповідно частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 11.04.2018 у справі №2а-576/12/0970 Верховний Суд підтримав правову позицію, викладену Верховним Судом України в постановах від 27.03.2012 та від 20.01.2016, згідно якої надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом. Сам факт наявності у платника податкових чи-то видаткових накладних, виписаних від імені постачальника, не є безумовним доказом реальності господарських операцій з ним, якщо інші обставини свідчать про недостовірність інформації в цих документах.

Згідно постанови Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2а-12869/12/2670 при розгляді позову про застосування юридичних наслідків вчинення нікчемного правочину, суд повинен надати такому правочину оцінку та зробити висновок щодо дійсного наміру відповідачів при здійсненні господарських зобов`язань, оскільки саме це є кваліфікуючою ознакою для визнання правочину та здійсненого на його виконання господарського зобов`язання таким, що суперечить інтересам держави і суспільства, а отже і підставою для застосування юридичних наслідків, встановлених частиною першою статті 208 Господарського кодексу України.

У постанові від 14.03.2017 у справі №826/757/13 Верховний Суд України вказує, що недоведеність фактичного здійснення господарської операції (нездійснення операції) позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкової вигоди, а покупця - права на формування цієї податкової вигоди навіть за наявності правильно оформлених за зовнішніми ознаками та формою, але недостовірних та у зв`язку з цим юридично дефектних первинних документів, і незважаючи на наявність у платника податку доказів сплати продавцеві вартості товарів/послуг, якщо рух коштів не забезпечений зв`язком з господарською діяльністю учасників цих операцій. При цьому відсутність ділової мети також є підставою для відмови у наданні податкової вигоди.

З урахуванням наведеного суд вважає, що недійсні договори від 03.08.2015 №66-В-АМПУ-15 та від 11.03.2016 №14-В-АМПУ-16 з моменту їх укладення не можуть створювати жодних юридичних наслідків, окрім тих, які передбачені статтею 228 Цивільного кодексу України.

Тому, документи складені у зв`язку із документуванням виконання вказаних договорів не можуть вважатись первинними та такими, що дійсно відображають реальні господарські операції між ДП «Адміністрація морських портів України» із ТОВ «Техморгідрострой Миколаїв». Отже, ДП «Адміністрація морських портів України» не мало права враховувати при формуванні податкової звітності такі документи та формувати витрати і податковий кредит за наслідками відносин із ТОВ «Техморгідрострой Миколаїв» згідно договорів від 03.08.2015 №66-В-АМПУ-15 та від 11.03.2016 №14-В-АМПУ-16.

Також судом досліджено висновок експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення судово-економічної експертизи від 10.11.2017 №15550/17-45 у кримінальному провадженні №0000323 щодо заволодіння коштами державного підприємства в особливо великих розмірах, шляхом зловживання службовими особами своїм службовим становищем.

За результатами судово-економічної експертизи, проведеної в межах у кримінального провадження №0000323, експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, якого попереджено про кримінальну відповідальність згідно статей 384, 385 Кримінального кодексу України, надано висновок №15550/17-45 від 10.11.2017, згідно із яким визначено, що в результаті укладення, в тому числі, договору №66-В-АМПУ-15 про надання послуг від 03.08.2015 та додаткових угод до нього, документально підтверджуються збитки, заподіяні ДП «Адміністрація морських портів України», яке є суб`єктом державної власності.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Такий підхід узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23.07.2002 у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та «Вуліч проти Швеції» визначив, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

Таким чином, системно проаналізувавши приписи законодавства України, надавши оцінку з урахуванням усіх доказів у справі в їх сукупності, враховуючи те, що відповідачем доведено обґрунтованість висновків перевірки та правомірність оскаржуваних рішень, а позивачем не надано достатніх доказів протилежного, суд вважає, що відсутні підстави для захисту прав позивача у судовому порядку в межах спірних правовідносин, тому в задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл між сторонами судових витрат, суд виходить з того, що за обставин необґрунтованості заявлених позивачем вимог, підстави для стягнення сплаченого ним судового збору з відповідачів відповідно до статті 139 КАС України відсутні, а відповідач не поніс витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертизи, у зв`язку із чим судові витрати розподілу не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач - Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (місцезнаходження юридичної особи: 01135, місто Київ, проспект Перемоги, будинок 14; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 38727770).

Відповідач - Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби (місцезнаходження юридичної особи: 04119, місто Київ, вулиця Дегтярівська, будинок 11 Г; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 39440996).

Повний текст рішення складено 04.07.2019.

Суддя О.М. Чудак