Справа № Н/851/15/19
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2019-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2019 р.м. Харків
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Чалого І.С. ,

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.,

позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 18.04.2019 року по справі № 520/183/19

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова

про визнання дій та бездіяльності протиправними, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

Позивач, ОСОБА_1 (далі по тексту ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова (далі по тексту УПФУ в Московському районі м. Харкова, відповідач), в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, прийнятої судом, просив суд :

- поновити строк звернення до суду з цією позовною заявою в частині вимог з 01.10.2017, який пропущений з поважних причин, з урахуванням об`єктивних обставин, підтверджених рішеннями судів по справі № 820/5802/17;

- визнати такою, що не відповідає нормам Конституції України, а також протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова щодо неповного розгляду звернення, невирішення всіх питань, поставлених у заявах (зверненнях) ОСОБА_1 від 27.09.2018, від 07.12.2018 та двох від 26.12.2018, та нездійснення відповідних дій і неприйняття необхідних рішень, у т.ч. у встановлені Законами України строки;

- зобов`язати УПФУ в Московському району міста Харкова повторно розглянути заяви (звернення) ОСОБА_1 від 27.09.2018, від 07.12.2018 та дві заяви від 26.12.2018 в повному обсязі поставлених питань;

- визнати такими, що не відповідають нормам Конституції України, а також протиправними, рішення, дії та бездіяльність УПФУ в Московському районі м. Харкова щодо відмови у проведенні обчислення та перерахунку пенсії за вислугою років, призначеної відповідно до норм ст.50-1 Закону України Про прокуратуру (1991 року в редакції на день призначення);

- скасувати рішення УПФУ в Московському районі м. Харкова, прийняті за результатами розгляду заяв ОСОБА_1 від 27.09.2018, від 07.12.2018 та двох заяв від 26.12.2018, викладені в протоколах Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про розгляд спірних питань, які виникають під час призначення (перерахунку та виплати пенсій) від 01.10.2018, від 10.12.2018 та від 02.01.2019 щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні обчислення та перерахунку пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до норм ст. 50-1 Закону України Про прокуратуру (1991 року в редакції на день призначення 02.09.2014);

- зобов`язати УПФУ в Московському районі м. Харкова провести обчислення та перерахунок в бік збільшення призначеної ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до норм ст.50-1 Закону України Про прокуратуру №1789-ХІІ від 05.11.1991 в редакції на день її призначення 02.09.2014 в розмірі 70% від суми місячної (чинної) заробітної плати на посаді заступника начальника другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області, підвищеної згідно Постанови Кабінету Міністрів України №505 від 31.05.2012, з урахуванням змін згідно Постанови Кабінету Міністрів України №657 від 30.08.2017 Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури (що набула чинності з 06.09.2017) на підставі розрахунку позивача від 07.12.2018 та аналогічної довідки-розрахунку прокуратури Харківської області від 20.12.2018 №18-429 без обмеження максимального розміру пенсії та виплачувати її з 01.10.2017.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.02.2019 по справі № 520/183/19 позов ОСОБА_1 - залишено без задоволення.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 18.04.2019, прийнятою в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.02.2019 по справі № 520/183/19 - скасовано.

Прийнято постанову, якою позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про визнання дій та бездіяльності протиправними, скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Московському районі щодо неповного розгляду звернень, невирішення всіх питань, поставлених у заявах (зверненнях) ОСОБА_1 від 27.09.2018, від 07.12.2018 та заяві від 26.12.2018, викладеній у довільній формі.

Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова повторно розглянути заяви (звернення) ОСОБА_1 від 27.09.2018, від 07.12.2018 та заяву від 26.12.2018, викладену в довільній формі, в повному обсязі поставлених питань, з урахуванням висновків суду, викладених у цій постанові. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

15.05.2019 ОСОБА_1 звернувся до Другого апеляційного адміністративного суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 18.04.2019 по справі № 520/183/19, в якій просить суд :

1) скасувати частково (змінити) постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 18.04.2019 року по справі № 520/183/19;

2) ухвалити нову постанову, якою позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України м. Харкова (61170, м.Харків, вул Валентинівська, б.22-Б, код 22682655) про зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити в повному обсязі;

3) зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, прийняті за результатами розгляду заяв ОСОБА_1 від 27.09.2018, від 07.12.2018, та 2-х заяв від 26.12.2018, викладені в протоколах Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про розгляд спірних питань, які виникають під час призначення (перерахунку та виплати пенсій), від 01 жовтня 2018 р., від 10 грудня 2018 р. та від 02 січня 2019 р., щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні обчислення та перерахунку пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до норм ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (1991 року в редакції на день призначення 02.09.2014 року);

4) зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова провести обчислення та перерахунок в бік збільшення пенсії за вислугу років призначеної ОСОБА_1 відповідно до норм ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991 р., в редакції на день її призначення 02.09.2014 р., в розмірі 70% від суми місячної (чинної) заробітної плати на посаді заступника начальника другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області, підвищеної згідно Постанови Кабінету Міністрів України №505 від 31.05.2012 р., з урахуванням змін згідно Постанови Кабінету Міністрів України №657 від 30.08.2017 р. «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури», що набула чинності з 06.09.2017 р., на підставі довідки-розрахунку прокуратури Харківської області від 20.12.2018 року 18-429, без обмеження максимального розміру пенсії та виплачувати її з 01.10.2017 року та з урахуванням правової оцінки, наданої судом у новій постанові.

В обґрунтування заяви позивач зазначає, що підставою для відмови судом апеляційної інстанції у задоволенні позовних вимог про перерахунок пенсії ОСОБА_1 слугувало те, що за відсутності постанови Уряду щодо умов та порядку перерахунку пенсій, призначених працівникам прокуратури у пенсійного органу немає законодавчо визначених підстав та правового механізму для їх перерахунку. Однак, постановою Верховного Суду від 24.04.2019 у справі №826/8546/18 залишено без змін рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 07.11.2018 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.01.2019, якими визнано протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України в частині неприйняття порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури, як це передбачено ч. 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VІІ та зобов`язано Кабінет Міністрів України протягом 30 днів з дня набрання рішенням законної сили вжити заходів та прийняти рішення про встановлення порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури. У п.54 цієї постанови Верховним Судом констатовано, що Кабінет Міністрів України протягом тривалого часу ухиляється від прийняття рішення про встановлення порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури, необхідність прийняття яких законодавством покладено саме на останнього, що у свою чергу, призвело до неможливості пенсійними органами провести перерахунок пенсій працівникам прокуратури та численних звернень пенсіонерів до суду щодо оскарження таких дій територіальних управлінь Пенсійного фонду України. Зазначає, що саме визнання протиправною вказаної бездіяльності Кабінету Міністрів України і є нововиявленою обставиною по даній справі. Враховуючи, що Кабінетом Міністрів України не вжито заходів на реалізацію вищевказаних норм Закону України "Про прокуратуру" №1697-VІІ, виходячи з приписів ч.1 ст.58 Конституції України, позивач має право на перерахунок пенсії з огляду на дію постанови КМУ № 657 від 30.08.2017 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури", оскільки в такому разі мають застосовуватися норми, що визначали умови та порядок перерахунку пенсії, які діяли на момент її призначення позивачу.

Відповідач у надісланих запереченнях на заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, просить суд відмовити в задоволенні заяви позивача та залишити без змін постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 18.04.2019. Вказує, що станом на дату звернення ОСОБА_1 із заявою про проведення перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991 (в редакції Закону України від 27.03.2014 № 1166-VІІ), правове регулювання відносин у сфері пенсійного забезпечення прокурорів змінилося, зокрема втратили чинність частини 13 та 18 ст. 50-1 Закону. З 15.07.2015 діє Закон України «Про прокуратуру» № 1697-VІІ від 14.10.2014, відповідно до ч.20 ст.86 якого умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Сам закон не містить норми, яка б визначала умови та порядок такого перерахунку, а Кабінетом Міністрів України такий порядок не визначений. Таким чином, законодавством України, що діяло на час звернення позивача до УПФУ в Московському районі м. Харкова із заявою про перерахунок пенсії, не було передбачено підстав, порядку реалізації та обов`язку органів Пенсійного Фонду України щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ. За відсутності урядової постанови щодо умов і порядку перерахунку пенсій, призначених працівникам прокуратури, відповідач, приймаючи рішення про відмову в перерахунку пенсії позивачу із зазначених підстав, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. При цьому зазначає, що відмова Управління у перерахунку пенсії позивачу не призвела до зменшення розміру пенсії, яку він отримував до цього, і не є звуженням обсягу вже набутих ним правта/або позбавленням його права на соціальний захист.

Ковальов ОСОБА_2 в судовому засіданні вимоги заяви підтримав з підстав, викладених в останній, просив суд апеляційної інстанції скасувати частково постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 18.04.2019 по справі № 520/183/19, прийняти нову постанову, якою позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в надісланих до суду письмових запереченнях просив суд апеляційної інстанції залишити заяву позивача без задоволення, а постанову суду від 18.04.2019 без змін.

У відповідності до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на наведену норму, беручи до уваги, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути адміністративну справу без участі представника відповідача.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , перевіривши рішення суду та доводи заяви, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Згідно зі ст.362 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати заяву про перегляд судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили, за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 4 ст.361 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:

1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;

2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Стаття 361 КАС України встановлює вичерпний перелік підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами з тим, щоб відповідно до принципу юридичної визначеності забезпечити стабільність судових рішень, але водночас надати можливість виправити судові рішення, неправосудність яких зазвичай обумовлена обставинами, незалежними від суду.

Істотними обставинами справи вважаються такі обставини, які можуть вплинути на рішення суду, яке набрало законної сили, а це передусім ті, що взагалі не були предметом розгляду по даній адміністративній справі в адміністративному суді у зв`язку з тим, що вони не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою на час розгляду справи.

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи. Необхідними ознаками нововиявлених обставин є, по-перше, їх наявність на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

Такі юридичні факти характеризуються тим, що вони одночасно повинні бути передбачені нормами права, спричиняють виникнення, зміну або припинення правовідносин, мають істотне значення для вирішення справи, тобто такі фактичні дані, які спростовують факти, покладені в основу судового рішення, існували на момент звернення до суду з позовом і під час розгляду справи судом, проте не могли бути відомі ані особі, яка заявила про це, ані суду, в провадженні якого перебувала справа.

Таким чином, під час розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами суд повинен дослідити, чи впливають зазначені позивачем обставини на юридичну оцінку обставин, здійснену судом під час постановлення рішення, що переглядається, надати оцінку тому, чи відповідають зазначені позивачем обставини ознакам нововиявлених обставин, а також встановити, чи дійсно позивач не знав та не міг знати про наявність обставин, на які він посилається як на нововиявлені.

Нова обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справ. Тобто, для визнання обставини нововиявленою недостатньо, щоб особа просто не знала про наявність певної істотної обставини, а потрібно, щоб вона і не могла знати про неї. Якщо вона все-таки могла знати про певну обставину за добросовісного ставлення до справи, тоді ця підстава для перегляду відсутня.

Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах.

Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі.

Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 02.05.2018 у справі № 2а-7523/10/1270, від 02.05.2018 у справі № 303/3535/16-а, від 04.09.2018 у справі № 809/824/17, від 22.11.2018 у справі № 826/14224/15, від 01.02.2019 у справі №2040/7218/18, яка підлягає обов`язковому врахуванню апеляційним судом в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України.

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним.

В обґрунтування заяви про перегляд постанови суду апеляційної інстанції від 18.04.2019 по справі №520/183/19 за нововиявленими обставинами та в наданих до суду письмових поясненнях від 26.06.2019, позивач зазначає, що під час розгляду справи йому не було та не могло бути відомо, що бездіяльність Кабінету Міністрів України в частині неприйняття порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури, як це передбачено ч.20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII, є протиправною. Це з`ясувалося лише з прийняттям Верховним Судом постанови від 24.04.2019 у справі №826/8546/18, якою залишено без змін рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 листопада 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2019 року про визнання протиправною бездіяльності Кабінету Міністрів України в частині неприйняття порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури, як це передбачено ч. 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VІІ та зобов`язано Кабінет Міністрів України протягом 30 днів з дня набрання рішенням законної сили вжити заходів та прийняти рішення про встановлення порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури.

Таким чином, заявник вважає нововиявленою обставиною правову позицію Верховного Суду щодо визнання протиправною вищевказаної бездіяльності Кабінету Міністрів України, викладену в постанові від 24.04.2019, як істотну для справи обставину, що не була встановлена судом та не була і не могла бути відомою ОСОБА_1 на час розгляду справи.

Проте, викладений у рішенні Верховного Суду правовий висновок в розумінні пункту 1 частини другої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України не може вважатися нововиявленою обставиною.

При цьому, про протиправність бездіяльності Кабінету Міністрів України щодо неприйняття порядку та умов перерахунку пенсії працівникам прокуратури позивач зазначав ще в апеляційній скарзі, а тому доводи про те, що він не знав і не міг знати про таку обставину, є суперечливими.

Фактично, заявник не згоден з постановою суду апеляційної інстанції, що не є підставою для її перегляду за нововиявленими обставинами.

Також, колегія суддів зазначає, що постанова Верховного Суду від 24.04.2019 у справі №826/8546/18 не відповідає вимогам до нововиявлених обставин, встановленим частиною 2 статті 361 КАС України, оскільки не існувала на час розгляду справи № 520/183/19 та прийняття постанови Другим апеляційним адміністративним судом 18.04.2019.

Крім того, вимоги про зобов`язання Кабінету Міністрів України протягом 30 днів з дня набрання рішенням законної сили вжити заходів та прийняти рішення про встановлення порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури Урядом не виконані. Тобто на даний час, як і на час ухвалення постанови Другим апеляційним адміністративним судом, відсутні підстави для перерахунку пенсії позивача, призначеної в порядку ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ.

Відтак, правовий висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 24.04.2019, на який посилається заявник, не можна вважати нововиявленою обставиною, оскільки останній не спричиняє виникнення, зміну чи припинення правовідносин, які могли б вплинути на вирішення справи та не спростовує фактів, покладених в основу рішення суду від 18.04.2019.

Твердження позивача про те, що у зв`язку із визнанням судом протиправною бездіяльності Кабінету Міністрів України щодо неприйняття відповідного нормативно-правового акту, пенсія позивача підлягає перерахунку відповідно до постанови КМУ № 657 від 30.08.2017 на підставі норм, що діяли на час призначення пенсії позивачеві (ч.14 ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ від 05.11.1991), є хибними, оскільки судом апеляційної інстанції в постанові від 18.04.2019 було викладено позицію суду щодо неможливості перерахунку пенсії позивача на підставі норм, які втратили чинність.

Колегія суддів зауважує, що нововиявлені обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами. За правилами ст. 361 КАС України не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювались адміністративним судом у процесі розгляду справи.

Разом з тим, позиція позивача, викладена у заяві про перегляд постанови суду за нововиявленими обставинами, ґрунтується саме на переоцінці тих доказів, що були досліджені судом апеляційної інстанції.

Виходячи з вищевикладеного, обставини, на які посилається ОСОБА_1 , не можна віднести до нововиявлених обставин відповідно ч.2 ст. 361 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно зі ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За приписами частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Європейський Суд з прав людини в рішенні у справі "Правєдная проти Росії" від 18 листопада 2004 року зазначає, що одним із аспектів принципу верховенства права є принцип правової певності, який, окрім іншого, передбачає, що, якщо суд ухвалив остаточне рішення по суті спору, таке рішення не може бути піддане перегляду. Цей принцип встановлює, що жодна сторона не вправі ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало законної сили, лише задля нового судового розгляду і нового рішення по суті. Відхилення від цього принципу допустимі лише за наявності виняткових обставин.

Як вказано Європейським судом з прав людини в рішеннях у справах Пономарьов проти України, Брумареску проти Румунії, одним з фундаментальних аспектів верховенства права є вимога щодо юридичної визначеності, згідно з якою у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Юридична визначеність вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи.

У справі "Горнсбі проти Греції" (Case of Hornsby v. Greece) зазначено, що виконання рішення, ухваленого судом, має розглядатися як складова частина "судового розгляду", передбаченого статтею 6, - важливість цього принципу в контексті адміністративного провадження - обов`язок адміністративних органів виконати рішення найвищого адміністративного суду держави.

Таким чином, ретельно проаналізувавши та перевіривши всі доводи заявника, колегія суддів вважає, що фактично вони зводяться до переоцінки доказів судом, суперечать принципу юридичної визначеності та вказують на незгоду ОСОБА_1 із судовим рішенням, що відповідно до норм ст.361 КАС України не є підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами. Позивач, не згодний із прийнятим остаточним судовим рішенням, має на меті лише повторний розгляд та винесення нового рішення у справі, що є неприпустимим в силу вимог чинного законодавства України.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 18.04.2019 року по справі № 520/183/19 за нововиявленими обставинами такою, що задоволенню не підлягає.

За таких обставин, підстави для перегляду судового рішення згідно поданої ОСОБА_1 заяви відсутні.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 368 КАС України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 369 КАС України передбачено, що у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу. Судове рішення за наслідками провадження за нововиявленими або виключними обставинами може бути оскаржено в порядку, встановленому цим Кодексом для оскарження судових рішень суду відповідної інстанції.

Керуючись ст.ст.243, 250, 361, 368, 369 Кодексу адміністративного судочинства, суд, -

У Х В А Л И В

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 18.04.2019 по справі № 520/183/19 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Перцова Т.С.
Судді(підпис) (підпис) Жигилій С.П. Чалий І.С.

Повний текст ухвали виготовлений 02.07.2019 року.