Справа № 760/1058/17
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2019-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 760/1058/17
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 липня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ключковича В.Ю.,

суддів Парінова А.Б.,

Беспалова О.О.,

за участю

секретаря судового засідання Кузьміної Ю.О.,

представника відповідача Лисак Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 05 вересня 2018 року (повний текст рішення складено 29.12.2018, суддя Лазаренко В.В.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_2 звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до Міністерства оборони України, у якому просив:

- визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови в призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги внаслідок настання ІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби;

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з настанням інвалідності ІІ групи внаслідок поранення (контузії), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби, в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, відповідно до Закону України «Про соціальній та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі /смерті/, інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, які призвані на навчальні /або перевірочні / та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 05 вересня 2018 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Міністерства оборони України в частині нерозгляду документів, направлених 25 травня 2016 року Київським міським військом комісаріатом, щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності внаслідок травми, отриманої під час виконання обов`язків військової служби відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі /смерті/, інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, які призвані на навчальні /або перевірочні / та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року. Зобов`язано Міністерство оборони України розглянути заяву ОСОБА_1 , подану з висновком Київського міського військового комісаріату 25 травня 2016 року, відповідно до п.4 ч.2 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі /смерті/, інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, які призвані на навчальні /або перевірочні / та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням в частині задоволених позовних вимог, відповідач подав апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, в якій просить скасувати рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 05 вересня 2018 року в частині задоволених позовних вимог та прийняти в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що позивачем не додано документ, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, а виконуючи вимоги Порядку № 975 Міністерство оборони України розглянуло документи позивача та повернуло їх на доопрацювання у зв`язку з недотриманням Київським міським військовим комісаріатом вимог пунктів 10 і 11 Порядку у зв`язку з неможливістю подальшого розгляду питання щодо наявності підстав для призначення або не призначення позивачу ОГД, а суд першої інстанції не звернув увагу, що позивачем до матеріалів справи даний документ не було додано, однак, при цьому, Міністерством оборони України розглядались документи, направлені 25.05.2016 Київським міським військом комісаріатом.

Також, апелянт просить врахувати висновки у постановах Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду від 10.04.2019 у справі № 822/220/18 та від 26.06.2018 у справі № 750/5074/17.

Крім того, апелянт вказує, що згідно пункту 2 розділу II Положення про Комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 26.10.2016 № 564, з метою забезпечення виконання покладених на комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум завдань Комісія зобов`язана приймати рішення про повернення документів до військових частин та військових комісаріатів на доопрацювання (у разі неналежного їх оформлення, подання не за належністю або якщо вони подані не в повному обсязі).

Також, відповідач вказує, що оскільки інвалідність позивачу первинно була встановлена у 2015 році, тобто більше ніж через три місяці після звільнення, то позивач не має права на ОГД, що повністю узгоджується з позицією Верховного Суду у складі Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних справ Касаційного адміністративного суду по справі № 750/5074/17.

Від позивача до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, думку представника відповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 з 25 жовтня 1981 року до 08 лютого 1984 року проходив службу в Збройних Силах СРСР, в тому числі з 25 жовтня 1981 року до 08 лютого 1983 року приймав участь у бойових діях в зв`язку з виконанням обов`язків військової служби в Демократичній республіці Афганістан.

29 жовтня 2015 року позивачу встановлена ІІ групу інвалідності в зв`язку з пораненнями, пов`язаними з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країні, де велися бойові дії.

За заявою позивача 25 травня 2016 року Київський міський військовий комісаріат направив до Міністерства оборони подану ним 23 травня 2016 року заяву з доданими документами про виплату йому одноразової грошової допомоги відповідно до ст. 16 Закону України «Про соціальній та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі /смерті/, інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, які призвані на навчальні /або перевірочні / та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року.

Рішенням комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі / смерті /, каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, оформленого протоколом № 52 від 08 липня 2016 року, зазначені документи були повернуті на доопрацювання в зв`язку з відсутністю у них документів про причини та обставини поранення.

Вважаючи дії Міністерства оборони України щодо відмови в призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги внаслідок настання ІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення даного позову, виходячи з наступного.

Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25 березня 1992 року №2232-ХІІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон №2232-ХІІІ).

Відповідно до статті 41 Закону №2232-ХІІІ виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"(далі - Закон №2011-XII).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 3 Закону №2011-XII, дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Згідно частини 1 статті 16 Закону №2011-XII (у редакції, чинній на час встановлення позивачу ІІ групи інвалідності) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до ч. 9 ст. 16-3 Закону №2011-Х11 порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 за №975, прийнятою на виконання ст. 16-3 Закону №2011-Х11, затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (у подальшому Порядок №975).

Пунктом 3 Порядку №975 передбачено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно п. 11 Порядку №975 військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи:

заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності;

довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються копії:

постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;

документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження;

сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації;

документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Відповідно до п. 12 Порядку №975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Згідно п. 13 Порядку №975 керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Виходячи з наведеного, Порядком № 975 встановлено вичерпний перелік рішень (про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги), що приймаються розпорядником бюджетних коштів за наслідками розгляду висновку керівника уповноваженого органу стосовно виплати одноразової грошової допомоги, та перелік документів, зазначений в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 30 січня 2018 року у справі № 806/986/16 та від 03 квітня 2018 року у справі № 750/5581/17, 12 листопада 2018 року у справі № 727/715/17, від 15 квітня 2019 року у справі № 760/20801/16-а.
25 травня 2016 року Київським міським військовим комісаріатом на підставі заяви позивача до Департаменту фінансів Міністерства оборони України були направлені документи з висновком про те, що позивач має право на призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги.

В свою чергу Комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги прийшла до висновку, що направлений Київським міським військовим комісаріатом пакет документі є неповним та не дає можливості встановити обставини отримання позивачем поранень, які можуть бути підставою для виплати йому одноразової грошової допомоги.

При цьому, колегія суддів зазначає, що розгляд заяви і доданих до неї документів, поданих військовослужбовцем для призначення і виплати одноразової грошової допомоги при інвалідності повинен закінчуватись прийняттям відповідного рішення, однак, у даному випадку таке відповідачем не приймалось, що свідчить про недотримання ним встановленого законодавством порядку вирішення цього питання.

Звертаючись до суду, позивач просив визнати дії Міністерства оборони України протиправними та зобов`язати призначити та виплатити йому одноразову грошову допомогу в зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності відповідно до ст.16 Закону України «Про соціальній та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відтак, Міністерство оборони України за наслідками розгляду документів позивача щодо виплати одноразової грошової допомоги відповідного рішення про виплату коштів або ж про відмову у виплаті коштів не приймало, тобто фактично рішення прийнято не було, належним способом захисту позивача у даному випадку має бути розгляд звернення позивача відповідно до вимог закону, що вірно було зазначено судом першої інстанції.

Щодо доводів апелянта про те, що адміністративний суд не наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача прийняти будь-яке рішення, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанцій задовольняючи частково позовні вимоги та зобов`язуючи Міністерство оборони України розглянути заяву ОСОБА_1 , подану з висновком Київського міського військового комісаріату 25 травня 2016 року, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку № 975, не визначав конкретного рішення, яке має бути прийнято суб`єктом владних повноважень, оскільки таке рішення у даній ситуації відноситься до дискреційних повноважень Міністерства оборони України, а тому такі доводи суд апеляційної інстанції відхиляє.

Щодо доводів апелянта про необхідність врахування висновків, викладених у постановах Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду від 10.04.2019 у справі № 822/220/18 та від 26.06.2018 у справі № 750/5074/17, колегія суддів зазначає, що в даному випадку такі висновки суд апеляційної інстанції не враховує, оскільки такі були постановлені за інших обставин справи, так як в даних справах рішеннями комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленими протоколами засідання комісії військовослужбовцям (позивачам) відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки ними не подано документи, що свідчать про причини та обставини поранення, передбачений п. 11 Порядку № 975. Тобто, в справах № 822/220/18 та № 750/5074/17 Міністерство оборони України прийняло відповідні рішення про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги, а не повернуло документи на доопрацювання.

Щодо доводів Міністерства оборони України про те, що Комісія згідно Положення про Комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 26.10.2016 № 564 зобов`язана приймати рішення про повернення документів до військових частин та військових комісаріатів на доопрацювання, колегія суддів зазначає, що таке не передбачено даним Положенням, крім того, розширене тлумачення підзаконним нормативним актом норм закону, яке суперечить такому закону не може бути покладено в основу правомірної поведінки відповідача.

Також, колегія суддів не може брати до уваги і доводи апелянта про те, що позивач не має права на одноразову грошову допомогу, оскільки інвалідність позивачу первинно була встановлена у 2015 році, тобто більше ніж через три місяці після звільнення, так як такі доводи не були підставою для прийняття відповідачем рішення, оформленого протоколом № 52 від 08 липня 2016 року, про повернення документів на доопрацювання в зв`язку з відсутністю у них документів про причини та обставини поранення, що узгоджується з приписами абз. 2 ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідно до яких суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що оскаржуване рішення суду першої інстанцій є законними та обґрунтованими, а тому, не підлягає скасуванню.

Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, судом повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 05 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 04 липня 2019 року.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді А.Б. Парінов

О.О. Беспалов