Справа № В/851/15/19
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2019-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2019 р.Справа № В/851/15/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Любчич Л.В. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 28.11.2018 року по справі № 1840/2502/18

за позовом ОСОБА_1

до Сумського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

17.05.2019 ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Другого апеляційного адміністративного суду із заявою про перегляд постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 28.11.2018 по справі № 1840/2502/18 за виключними обставинами в порядку ст.361 Кодексу адміністративного судочинства України.

В обґрунтування доводів вказаної заяви зазначив, що рішенням Конституційного Суду України від 25.04.2019 № 1-р(ІІ)/2019 у справі № 3-14/2019 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), словосполучення „дійсної строкової", яке міститься у положеннях частини третьої статті 59 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що в свою чергу було підставою для відмови позивачу у позові, оскільки останній виконував обов`язки військової служби при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС не під час проходження дійсної строкової служби. Зазначене словосполучення визнане неконституційним та втратило чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України його рішення. З огляду на викладене, вказує про наявність підстав для перегляду судового рішення за виключними обставинами, визначених пунктом 1 частини п`ятої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання по справі за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, перевіривши і обговоривши доводи заяви, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Як свідчать матеріали справи, 03.07.2018 ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Сумського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про відмову в перерахунку пенсії, зобов`язати Сумське об`єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області провести перерахунок та виплату пенсії по інвалідності, обчисленої відповідно до п.9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою КМУ від 23.11.2017 р. №1210.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та віднесений до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 16.03.2001 та перебуває на обліку в Сумському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Сумської області, отримує пенсію по інвалідності 2 групи відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-ХІІ.

07.06.2018 ОСОБА_1 звернувся до Сумського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області із заявою про перерахунок пенсії по інвалідності відповідно ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Листом від 18.06.2018 за №428/ф відповідач відмовив позивачу у здійсненні перерахунку пенсії згідно зі ст. 59 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки заявник приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не під час проходження дійсної строкової служби.

Не погоджуючись із вказаною відмовою, позивач звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 24.07.2018 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправними дії Сумського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до ч.3 ст.59 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов`язано Сумське об`єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області провести з 15.11.2017 перерахунок та виплату ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) пенсії по інвалідності, обчисленної відповідно до ч.3 ст.59 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 28.11.2018 апеляційну скаргу Сумського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області задоволено.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 24.07.2018 по справі № 1840/2502/18 скасовано.

Прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 до Сумського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - відмовлено.

Рішенням Конституційного Суду України від 25.01.2012 №3-рп/2012 визначено, що положення статті 1, частин першої, третьої статті 95 Конституції України у системному зв`язку з положеннями статті 3, частини першої статті 17, частини третьої статті 22, статей 46, 48 Основного Закону України треба розуміти так, що однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов`язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості; положення частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116 Конституції України треба розуміти так, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов`язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України; положення частини другої статті 95, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України та пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв`язку з положеннями статті 6, частини другої статті 19, частини першої статті 117 Конституції України треба розуміти так, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Відповідно до ст. 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Колегія суддів зазначає, що стаття 361 КАС України встановлює вичерпний перелік підстав для перегляду судового рішення за виключними обставинами з тим, щоб відповідно до принципу юридичної визначеності забезпечити стабільність судових рішень, але водночас надати можливість виправити судові рішення.

До виключних обставин частина п.1 ч.5 ст.361 КАС України відносить зокрема, встановлення Конституційним Судом України неконституційності (конституційості) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

При перегляді судового рішення за виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову (ч.6 ст.361 КАС України).

В якості виключної обставини заявником зазначено рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2019 року № 1-р(ІІ)/2019 у справі № 3-14/2019, яким визнано таким, що не відповідає Конституції України словосполучення "дійсної строкової", що міститься у положеннях ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ зі змінами.

Відповідно до статті 91 Закону України від 13 липня 2017 року № 2136-VIII "Про Конституційний Суд України" закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

За положеннями статті 152 Конституції України закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

З резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України № 1-р(ІІ)/2019 від 25.04.2019 вбачається, що словосполучення "дійсної строкової служби", яке міститься в положеннях ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", визнане неконституційним та втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення, тобто, саме з 25 квітня 2019 року.

Таким чином, як на час виникнення спірних відносин, так і на час звернення позивача до суду (03.07.2018), розгляду справи судом першої інстанції (24.07.2018), так і станом на дату прийняття Харківським апеляційним адміністративним судом постанови від 28.11.2018, положення частини 3 статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" діяли в прийнятій редакції, і зазначене вище словосполучення не було визнано неконституційним.

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Визнання неконституційними певних положень законодавства, які були чинними на час виникнення спірних відносин, не може мати наслідком визнання протиправними дій/рішень відповідача, які були вчинені/прийняті до визнання таких норм неконституційними, оскільки відповідач є територіальним органом виконавчої влади, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету міністрів, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, а тому він не мав підстав не враховувати чинні на час прийняття відповідного рішення норми ч.3 ст.259 Закону № 796-ХІІ.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що скористатися вищевказаною нормою Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" позивач може саме після 25 квітня 2019 року, подавши позов до відповідача до суду першої інстанції про перерахунок пенсії по інвалідності, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

За частиною 2 статті 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Європейський Суд з прав людини в рішенні у справі "Правєдная проти Росії" від 18 листопада 2004 року зазначає, що одним із аспектів принципу верховенства права є принцип правової певності, який, окрім іншого, передбачає, що, якщо суд ухвалив остаточне рішення по суті спору, таке рішення не може бути піддане перегляду. Цей принцип встановлює, що жодна сторона не вправі ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало законної сили, лише задля нового судового розгляду і нового рішення по суті. Відхилення від цього принципу допустимі лише за наявності виняткових обставин.

Отже, у зв`язку із зазначеним, в даному випадку відсутні підстави вважати рішення Конституційного Суду України № 1-р(ІІ)/2019 від 25.04.2019 виключною обставиною для перегляду постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 28.11.2018.

Крім того, колегія суддів відмічає, що виходячи зі змісту норми п.1 ч.5 ст.361 КАС України, за підставами, передбаченими цією нормою, може бути переглянуте лише судове рішення, яке підлягає виконанню.

Однак, постанова Харківського апеляційного адміністративного суду від 28.11.2018, якою відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні позову, виконанню не підлягала, оскільки не містила в резолютивній частині висновку суду зобов`язального характеру, що слугувало б підставою для звернення її до виконання.

З огляду на вищевикладене, у спірних відносинах відсутні підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за виключними обставинами.

Згідно із ч. 1 ст. 369 КАС України у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 242, 243, 250, 308, 310, 321, 322, 325, 327-329, 331, 368, 369 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 28.11.2018 року по справі № 1840/2502/18 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили та може бути оскаржена у порядку, встановленому ч. 2 ст. 369 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Спаскін О.А.
Судді(підпис) (підпис) Любчич Л.В. Присяжнюк О.В.