Справа № 120/942/19-а
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2019-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/942/19-а

Головуючий у 1-й інстанції: Дмитришена Руслана Миколаївна

Суддя-доповідач: Іваненко Т.В.

02 липня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Іваненко Т.В.

суддів: Сторчака В. Ю. Граб Л.С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Вінницького приміського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року (місце ухвалення рішення м. Вінниця, повний текст рішення складено 26.04.2019) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вінницького приміського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Вінницького приміського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області в якому просив:

- визнати протиправною відмову відповідача у виплаті йому грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення;

- зобов`язати Вінницьке приміське об`єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області зарахувати до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугою років відповідно п. "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", період проходження строкової військової служби з 11.05.1977 по 15.06.1979 та виплатити грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 29.01.2019 він звернувся до відповідача за призначенням пенсії за віком та виплатою грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, з огляду на наявність педагогічного стажу понад 35 років. Пенсія позивачу була призначена 13.02.2019. Однак, листом за №С-5 від 19.02.2019 відповідач відмовив ОСОБА_1 у виплаті грошової допомоги, у зв`язку із незарахуванням до спеціального стажу періоду проходження строкової військової служби з 11.05.1977 по 15.06.1979.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року позов ОСОБА_1 - задоволено.

Визнано протиправною відмову Вінницького приміського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області у виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Зобов`язано Вінницьке приміське об`єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області зарахувати до спеціального стажу ОСОБА_1 , період проходження строкової військової служби з 11.05.1977 року по 15.06.1979 року та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Вінницького приміського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить суд скасувати рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу відповідач зазначив, що військову строкову службу з 11.05.1977 по 15.06.1979 та навчання у Вінницькому державно-педагогічному інституті ім. М. Островського з 01.09.1979 по 26.06.1984 відповідачем не враховано, оскільки, Порядком обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги та її виплати не передбачено врахування в спеціальний стаж, при отриманні грошової допомоги, періодів навчання та військової служби.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати, з огляду на таке.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є пенсіонером за віком, що підтверджується рішенням про призначення пенсії №93 від 13.02.2019. На підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" позивачу призначено пенсію за віком при загальному стажі 42 роки 23 дні, в тому числі, як працівник освіти 34 роки 5 місяців 14 днів.

29.01.2019 позивач подав до відповідача письмове звернення, в якому просив виплатити грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, з огляду на наявність педагогічного стажу понад 35 років.

Листом №С-5 від 19.02.2019 відповідач повідомив позивача, що відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" для отримання грошової допомоги (10 місячних пенсій) стаж працівника освіти повинен становити 35 років. Натомість, стаж позивача, як працівника освіти становить 34 роки 5 місяців 14 днів, тому, виплата грошової допомоги останньому не передбачена.

Не погоджуючись із такими діями відповідача, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що час проходження позивачем військової служби має бути зарахований до спеціального педагогічного стажу. Відтак, позивач, відповідно до вимог пункту 7-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" має право на виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі його десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" - право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за Переліком № 909.

Пунктом 7-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Кабінет Міністрів України постановою від 23 листопада 2011 року № 1191 затвердив Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Порядок № 1191).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені, зокрема, Переліком № 909.

Пунктом 5 вказаного Порядку визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону № 1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статті 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

З аналізу наведених норм законодавства можна зробити висновок, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» будь-якого іншого виду пенсії.

Аналогічна правова позиція, викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 462/5636/16-а, від 19 березня 2019 року у справі № 466/5637/17.

Судом встановлено, що у позивача наявний спеціальний стаж, як працівника освіти - 34 роки 5 місяців 14 днів. Йому зараховано до спеціального стажу період роботи в сфері освіти: з 15.08.1984 по 31.12.2003рр., з 01.01.2004 по 31.12.2009 рр., з 01.01.2010 по 30.11.2018 рр.

Дійсну строкову службу та навчання у Вінницькому державному-педагогічному інституті ім. Острозького відповідачем до спеціального стажу позивача не зараховано.

Відповідно до записів трудової книжки, позивач з 11.05.1977 року по 15.06.1979 року проходив службу в Радянській армії.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Тобто відповідно до змісту наведеної норми, обов`язковою умовою зарахування часу проходження строкової військової служби до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, різновидом якої є пенсія за вислугу років, є, зокрема, робота особи за професією або на посаді, що дає право на призначення такої пенсії, на момент призову на строкову військову службу.

До вказаного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 24 квітня 2019 у справі №450/3061/16-а.

Частиною 3 ст. 36 КЗпП УРСР було передбачено, що однією з підстав припинення трудового договору є призов або вступ працівника на військову службу.

Судами встановлено, що за даними трудової книжки 25.04.1977 року позивача було звільнено з посади фрезерувальника Вінницького заводу тракторних агрегатів у зв"язку з призовом на військову службу.

Зважаючи на те, що позивач на момент призову на строкову військову службу працював на посаді фрезерувальника Вінницького заводу тракторних агрегатів, тобто на посаді, яка не давала право на призначення пенсії за вислугу років як працівнику освіти, і був звільнений з даної посади саме у зв`язку з призовом на військову службу, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що час проходження позивачем військової служби має бути зарахований до спеціального педагогічного стажу.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивач не має педагогічного стажу необхідного для одержання грошової допомоги відповідно до норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права (неправильне тлумачення), що призвело до безпідставного задоволення позову, а тому апеляційна скарга Вінницького приміського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Вінницького приміського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області задовольнити.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вінницького приміського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії скасувати.

Прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 02 липня 2019 року.

Головуючий Іваненко Т.В.

Судді Сторчак В. Ю. Граб Л.С.