Справа № 340/415/19
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2019-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

01 липня 2019 року м. Дніпросправа № 340/415/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Шальєвої В.А. (доповідач),
суддів: Білак С.В., Малиш Н.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15.03.2019 р. (суддя Хилько Л.І) в справі № 340/415/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання дій протиправними, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі ГУ ПФУ) про визнання дій протиправними, скасування рішення № 679/03-19 від 14.01.2019 р. про відмову у призначенні пенсії в разі втрати годувальника згідно з п. «б» ст. 50 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», зобов`язання призначити, нарахувати та виплачувати недоплачену пенсію за період з лютого 2017 р. по жовтень 2018 р.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15.03.2019 р. в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову. Апелянт вказує про неврахування судом першої інстанції її права, встановленого законом, на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до п. «б» ст. 50 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у ГУ ПФУ як пенсіонер, має право на пільги, встановлені законодавством України для сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, що посвідчується відповідним посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим управлінням праці та соціального захисту населення Олександрійською міською радою.

ОСОБА_2 є сином ОСОБА_1 , ветераном війни та учасником бойових дій, має пільги, гарантовані законодавством України, що підтверджується відповідним посвідченням серія НОМЕР_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер у віці 45 років, що зафіксовано відповідним свідоцтвом про смерть.

Згідно з витягом із протоколу засідання Військово-лікарської комісії Південного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №321 від 10.08.2017 року захворювання матроса у відставці ОСОБА_2 , що призвело до смерті, пов`язане із захистом Батьківщини.

16.01.2018 р. ОСОБА_1 звернулась із відповідною заявою до командира військової частини НОМЕР_3 для призначення пенсії в разі втрати годувальника.

Кіровоградським обласним військовим комісаріатом надіслано лист від 18.09.2018 року до командувача Військово-морських Сил Збройних Сил України з проханням посприяти у вирішенні питання щодо оформлення грошового атестата та довідки про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії.

Відповідно до довідки управління Пенсійного фонду у Кіровоградській області в місті Олександрія та районі від 20.12.2018 року №4870/02-26 позивач отримує пенсію за віком при повному стажі, отримувала пенсію за віком у період з лютого 2018 року по жовтень 2018 року у розмірі 15 554, 35 грн. (лютий, березень, квітень, травень, липень, серпень, вересень 2018 року по 1740,74 грн. за кожний місяць; за жовтень 2018 року 1628,43 грн.).

Згідно з довідкою від 12.12.2018 року №4697/02-26 позивач отримує пенсію у разі втрати годувальника, сума пенсії за період з 01.10.2018 року по 31.12.2018 року складає 6922,74 грн. (жовтень 2018 року 213,95 грн.; листопад 2018 року 3316,21 грн.; грудень 2018 року 3392,58 грн.).

На звернення позивача до відповідача з питання нарахування пенсії по втраті годувальника з 16.01.2018 року та здійснення доплати різниці між пенсією за віком та пенсією в разі втрати годувальника відповідачем листом від 14.01.2019 року №679/03-19 повідомлено про правомірність дій органу Пенсійного фонду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника з дня звернення за пенсією (з дня подання заяви).

Суд вважає такий висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 отримувала по жовтень 2018 р. пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

ОСОБА_3 є матір`ю ОСОБА_4 , ветерана війни та учасника бойових дій, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини.

ОСОБА_1 є особою, яка має право на пільги, встановлені законодавством України для сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, що посвідчується відповідним посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим управлінням праці та соціального захисту населення Олександрійською міською радою.

29.10.2018 р. ОСОБА_1 подана до органу Пенсійного фонду заяву про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

З 30.10.2018 р. позивачу призначено пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

На звернення позивача до відповідача з питання нарахування пенсії у зв`язку з втратою годувальника з 16.01.2018 р. та здійснення доплати різниці між пенсією за віком та пенсією в разі втрати годувальника відповідачем листом від 14.01.2019 року №679/03-19 повідомлено про правомірність дій органу Пенсійного фонду з призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника саме з 30.10.2018 р.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 р. № 2262-XII (далі Закон № 2262-ХІІ).

Статтею 29 Закону № 2262-ХІІ встановлено, що пенсії в разі втрати годувальника сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються, якщо годувальник помер у період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби, а сім`ям пенсіонерів з числа цих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати. При цьому сім`ї військовослужбовців, які пропали безвісти в період бойових дій, прирівнюються до сімей загиблих на фронті.

В силу статті 30 Закону № 2262-ХІІ позивач як матір померлого під час проходження військової служби військовослужбовця має право на пенсію в разі втрати годувальника за цим Законом.

Спірним в цій справі є питання строк призначення пенсії.

Питання визначення строку призначення пенсії за Законом № 2262-ХІІ врегульовано статтею 50 цього Закону, пунктом «б» частини 1 якої встановлено, що пенсії відповідно до цього Закону призначаються особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом відповідно допунктів "а", "в" статті 12 цього Закону, - з наступного дня після звільнення їх зі служби, але не раніше того дня, по який їм сплачено грошове забезпечення, а членам сімей зазначених осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, а також пенсіонерів з їх числа - з дня смерті годувальника, але не раніше того дня, по який йому сплачено грошове забезпечення або пенсію, крім випадків призначення їм пенсій з більш пізніх строків. Особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які визнані особами з інвалідністю до закінчення трьох місяців з дня звільнення їх зі служби внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби чи під час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства, пенсія призначається з наступного дня після звільнення їх зі служби, але не раніше того дня, по який їм сплачено грошове забезпечення;

Відповідно до частини 2 та 3 статті 50 Закону України № 2262-ХІІ членам сімей осіб офіцерського складу, прапорщиків і мічманів, військовослужбовців надстрокової служби і військової служби за контрактом та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та пенсіонерів з їх числа, які набули право на пенсію після смерті годувальника, - з дня виникнення права на пенсію, а батькам або дружині (чоловікові), які набули право на пенсію у разі втрати годувальника, - з дня звернення за пенсією.

Пенсія за минулий час при несвоєчасному зверненні призначається з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 р. № 3-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 р. за № 135/13402, пунктом 2 якого встановлено, що заяви про призначення пенсії у разі втрати годувальника подаються членами сім`ї померлого годувальника, якому на момент смерті не було призначено пенсію, до органів, що призначають пенсії, через уповноважені структурні підрозділи міністерств та інших органів. У такому самому порядку подаються заяви про призначення пенсії у разі втрати годувальника членами сім`ї померлого годувальника, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, а також у разі відсутності в органах, що призначають пенсії, пенсійної справи померлого годувальника.

Якщо померлому годувальнику вже було призначено пенсію, заява про призначення пенсії у разі втрати годувальника подається до органу, що призначає пенсії.

Відповідно до пункту 6 цього Порядку днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу, що призначає пенсії, письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дати їх відправлення.

Пенсії призначаються у строки, визначені в статті 50 Закону.

Таким чином, є правильним висновок суду першої інстанції, що органом Пенсійного фонду обґрунтовано призначено позивачу пенсію у разі втрати годувальника з дня подання заяви про призначення пенсії, тобто з 30.10.2018 р.

При цьому суд зауважує, що позивач до 30.10.2018 р. отримувала пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а в силу статті 7 Закону № 2262-ХІІ у разі, якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», призначається одна пенсія за вибором такої особи.

Доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Оскільки предметом позову в цій справі є дії (рішення) суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15.03.2019 р. в справі № 340/415/19 залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15.03.2019 р. в справі № 340/415/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання дій протиправними, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 01.07.2019 р. та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 01.07.2019 р.

Головуючий - суддя В.А. Шальєва

суддя С.В. Білак

суддя Н.І. Малиш