Справа № 580/868/19
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/868/19 Суддя (судді) першої інстанції: А.В. Руденко
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Василенка Я.М.,

Шурка О.І.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 25.04.2019 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління ДФС у Черкаській області, в якій просив:

- визнати протиправними дії щодо відмови в розрахунку одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності, що пов`язане з проходженням служби в органах ДФС;

- зобов`язати відповідача прийняти заяву (рапорт) з додатками та скласти висновок про призначення одноразової грошової допомоги в разі інвалідності працівника податкової міліції, згідно із Податковим кодексом України та Законом України «Про міліцію», із визначенням розміру одноразової грошової допомоги, що підлягає виплаті позивачу, згідно статті 23 Закону України «Про міліцію», в редакції Закону № 208-VІІІ від 13.02.2015, який набрав чинності 12.03.2015 і згідно Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015, виходячи із розрахунку 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб та направити вказаний висновок разом з іншими матеріалами в 15-денний строк з дня реєстрації до ДФС України для прийняття відповідного рішення у строки, встановлені законодавством України.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 25.04.2019 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною відмову Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області щодо розгляду заяви (рапорта) ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги, у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, оформлену листом від 28.02.2019 № 7461/23-00-05-018.

Зобов`язано Головне управління Державної фіскальної служби у Черкаській області повторно прийняти заяву (рапорт) ОСОБА_1 та скласти висновок щодо призначення одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію» (із змінами, внесеними Законом України № 208-VІІІ від 13.02.2015) та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівників міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 і направити складений висновок до Державної фіскальної служби України.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з`ясування фактичних обставин справи.

Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Так, у відповідності до положень ч. 1 ст. 308 КАС України, справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 з 10.08.2005 по 04.01.2019 проходив службу в органах податкової міліції Державної фіскальної служби України.

Вислуга років для нарахування одноразової грошової допомоги, станом на день звільнення, складає 14 років 09 місяців 18 днів, що підтверджується копією наказу № 2-о/пм від 04.01.2019. (а.с. 9)

Згідно свідоцтва про хворобу № 341 від 26.12.2018, позивач визнаний обмежено придатним до військової служби, внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби. (а.с. 10)

Наказом Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області № 2-о/пм від 04.01.2019, позивача звільнено з посади у запас Збройних Сил України з постановкою на військовий облік (військове звання рядовий) за п. 64 п. п. «в» (через обмежений стан здоров`я) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 № 114.

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 134194, позивачу 07.02.2019 встановлено ІІ групу інвалідності безстроково, внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби. (а.с. 11)

Надалі, 21.02.2019 позивач звернувся до відповідача із заявою (рапортом) про виплату одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням йому ІІ групи інвалідності, пов`язаної з проходженням служби в органах Державної фіскальної служби, відповідно до Порядку та умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 21 жовтня 2015 № 850.

Проте, 28.02.2019 листом № 7461/23-00-05-018 відповідач відмовив позивачу у виплаті зазначеної допомоги, оскільки працівники податкової міліції проходять службу в складі ДФС і не належать до органів внутрішніх справ, а проведення розрахунку та виплати одноразової грошової допомоги працівникам податкової міліції законодавчо не врегульовано. Колишнім працівникам податкової міліції, інвалідність яких встановлено після втрати чинності Законом України від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ «Про міліцію», проводити розрахунок та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності та втратою працездатності після 7 листопада 2015 року законні підстави відсутні.

Вважаючи зазначені дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги частково, виходив з наступного:

- у позивача, якому під час перебування на службі в органі податкової міліції встановлено інвалідність, у зв`язку із захворюванням, яке пов`язане з проходженням військової служби, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 23 Закону України «Про міліцію»;

- призначення та виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 23 Закону України «Про міліцію» № 565-ХІІ від 20.12.1990, здійснюється відповідно до Порядку, під час дії якого встановлена втрата працездатності;

- позивач надав відповідачу всі необхідні документи про встановлення йому інвалідності, у зв`язку із захворюванням, яке пов`язане з проходженням військової служби, однак, відповідач відмовив у виплаті одноразової грошової допомоги та повернув документи позивачу, чим порушив вимоги ст. 23 Закону України «Про міліцію» в редакції Закону № 208 та Порядку № 850;

- щодо посилання відповідача на ту обставину, що позивачем не надано доказів причинного зв`язку захворювання, що стало причиною інвалідності, з проходженням служби в органах внутрішніх справ, суд першої інстанції вказав, що причинний зв`язок захворювання, що стало причиною інвалідності, зазначається відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ України від 03.04.2017 № 285 «Про затвердження Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС», крім того, дана обставина не була причиною відмови у виплаті одноразової грошової допомоги позивачу.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень п. 356.1 ст. 356 Податкового кодексу України, держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені ст. ст. 20 - 23 Закону України «Про міліцію» та Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

Приписами ч. 6 ст. 23 Закону України «Про міліцію» № 565-ХІІ від 20.12.1990 (в редакції Закону України від 13.02.2015 № 208-V111), передбачено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Так, Закон України «Про міліцію» № 565-ХІІ від 20.12.1990 втратив чинність 07.11.2015, в зв`язку з набранням чинності Законом України «Про Національну поліцію» № 580-VІІІ від 02.07.2015, проте, варто звернути увагу на те, що згідно з абз. 3 п. 15 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію», за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також, членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб, що безумовно, свідчить про те, що право на отримання одноразової грошової допомоги та інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається та здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Закону України «Про Національну поліцію».

Нормами ч. 6 ст. 23 «Про міліцію», визначено, що одноразова грошова допомога у зв`язку із встановленням інвалідності призначається та виплачується в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Так, на виконання вказаної норми постановою Кабінету Міністрів України № 707 від 12.05.2007, затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги, у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції.

Згаданим Законом України № 208-VІІІ від 13.02.2015 «Про внесення змін до статті 23 Закону України «Про міліцію» щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції», ч. 6 ст. 23 Закону України «Про міліцію» № 565-ХІІ від 20.12.1990, викладена в наступній редакції: у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

На виконання положень Закону України № 208-VІІІ від 13.02.2015 «Про внесення змін до статті 23 Закону України «Про міліцію» щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції», Кабінет Міністрів України постановою від 21.10.2015 № 850 затвердив Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівників міліції, приписами п. 2 якого, передбачено, що особам, які до набрання чинності Законом України від 13.02.2015 № 208-VIII «Про внесення змін до статті 23 Закону України «Про міліцію» щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції" мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога призначається і виплачується відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 № 707.

Відповідно до п. п. 2 п. 2 Порядку № 850, днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції встановлено, що ІІ група інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, встановлена позивачу 07.02.2019, з огляду на що, питання щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги повинно бути вирішено відповідно до положень ст. 23 Закону України «Про міліцію» в редакції Закону № 208 та Порядку № 850.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, в постановах від 05.06.2018 у справі № 822/456/16, від 18.10.2018 у справі № 822/395/18.

Відповідно до пункту 7 Порядку № 850, працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках). До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Так, п. 8 Порядку № 850, визначено, що керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до відповідача із заявою, позивач надав всі необхідні документи про встановлення йому інвалідності, у зв`язку із захворюванням, яке пов`язане з проходженням військової служби, проте, відповідач відмовив у виплаті одноразової грошової допомоги та повернув документи позивачу, що не узгоджується з приписами ст. 23 Закону України «Про міліцію» в редакції Закону № 208 та Порядку № 850.

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку про те, що відповідач протиправно відмовив позивачу у направленні висновку до Державної фіскальної служби України щодо виплати одноразової грошової допомоги, відповідно до ст. 23 Закону України «Про міліцію» у розмірі, визначеному Порядком № 850.

Посилання апелянта на те, що розгляд матеріалів про виплату одноразової грошової допомоги працівникам податкової міліції буде відновлено після внесення відповідних змін до Податкового кодексу України або прийняття нового нормативно-правового акту, відхиляється колегією суддів, оскільки дані твердження не підкріплені посиланням на приписи законодавства та спростовуються вищевказаним.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позов підлягає задоволенню частково.

Відтак, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не дають підстав для скасування рішення суду першої інстанції. Крім того, апеляційна скарга не містить обгрунтування, у чому саме полягає порушення судом першої інстанції норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України, передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи та обгрунтування апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 25.04.2019 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді Я.М. Василенко

О.І. Шурко