Справа № 320/2132/19
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2019-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2019 року № 320/2132/19

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування наказу,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, в якому просить суд:

- визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 18.04.2019 №843 "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної - особи платника податків ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що наказ на проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, на його думку, податковим органом видано з порушенням вимог Податкового кодексу України.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.04.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Представник відповідача, в письмовому відзиві поданому до суду позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог, в обґрунтування заперечень проти позову зазначив, що наказ про проведення перевірки позивача прийнято податковим органом правомірно у зв`язку з ненаданням позивачем документів, витребуваних в нього на підставі запиту податкового органу.

Крім того, у відзиві, відповідач просив суд здійснювати розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Позивачем було подано до суду відповідь на відзив, в якому, останній, зокрема, посилається на судову практику в аналогічних, на його думку, спорах.

Крім того, у відповіді на відзив, позивач, також, просив суд здійснювати розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Вирішуючи питання про наявність підстав для розгляду адміністративної справи в судовому засіданні, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до частини 2 та 3 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

При вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах:

1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;

2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;

4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Особливості розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження встановлені статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 5 вказаної статті, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Тобто, за загальним правилом, відкриті у спрощеному позовному провадженні справи розглядаються судом без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частини 6 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін:

1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу;

2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Частиною 6 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

У даному випадку предмет позову стосується наказу про призначення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача,

Однак, вимоги позивача не підпадають під визначення щодо розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Таким чином, дана адміністративна справа у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України є справою незначної складності, що може бути розглянута без проведення судового засідання.

Зазначаючи про необхідність розгляду справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, сторони не зазначили, встановлення яких обставин у справі є неможливим шляхом аналізу письмових доказів і пояснень та вимагає проведення судового засідання.

Ураховуючи, що дана адміністративна справа з огляду на її предмет і характер спірних правовідносин є незначної складності і будь-яких вагомих підстав для її розгляду в судовому засіданні сторони не зазначили, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

У січні 2019 року Головне управління ДФС у Київській області одержало від Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області лист від 17.01.2019 № 154/7/23-02, в якому останній повідомив про наявність в реєстрі інформації відносно реєстрації ОСОБА_1 за період з червня 2011 року по 31 грудня 2017 року декларацій про готовність об`єктів до експлуатації стосовно багатоповерхових (багатоквартирних) будинків.

З матеріалів справи, - пояснень відповідача зазначених у відзиві на позов, вбачається, що згідно наявної податкової інформації, зібраної та опрацьованої посадовими особами контролюючого органу відповідно до ст. 72 та ст. 74 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями), платник податків - фізична особа ОСОБА_1 здійснює будівництво та продаж об`єктів нерухомості іншим фізичним особам (населенню) без державної реєстрації фізичною особою - підприємцем за КВЕД 41.10 "Організація будівництва будівель" та 68.10 "Купівля та продаж власного нерухомого майна", що згідно законодавства включає розроблення проектів з будівництва житлових та нежитлових будівель шляхом об`єднання фінансових, технічних і фізичних засобів для їх реалізації з метою подальшого продажу.

У зв`язку з отриманою вищезазначеною податковою інформацією Головне управління ДФС у Київській області надіслало на адресу позивача запит від 15.02.2019 №3980/Л/10-36-13-03 «Про надання інформації та її документальних підтверджень», в якому контролюючий орган просив надати копії наступних документів:

- інформацію та засвідчені підписом копії документів щодо загальної кількості збудованих квартир/нежитлових приміщень (в яких він являється замовником будівництва) та введених в експлуатацію за період з 01.01.2012 по 31.12.2018;

- інформацію щодо кількості квартир/нежитлових приміщень, які продані шляхом укладання нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу за період з 01.01.2012 по 31.12.2018;

- копії нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу квартир/нежитлових приміщень за період з 01.01.2012 по 31.12.2018;

- копії договорів купівлі-продажу квартир/нежитлових приміщень або майнових прав укладених між позивачем та покупцями (інвесторами) за період з 01.01.2012 по 31.1.2.2018;

- копії декларації про початок та завершення будівництва за період з 01.01.2012 по 31.1.2.2018;

- інформацію щодо мети здійснення операцій, пов`язаних з будівництвом та реалізацією нерухомого майна;

- інформацію щодо відділів продажу нерухомого майна, офіційних веб-сайтів в мережі Інтернет, через які здійснювалось рекламування об`єктів нерухомості;

- інформацію щодо розрахунку вартості реалізованих вами об 'єктів;

- інформацію та її документальне підтвердження щодо понесених витрат на будівництво та реалізацію об`єктів нерухомого майна, замовник будівництва яких Ви являєтесь;

- інші наявні документи, які не увійшли до переліку, але стосуються здійснення діяльності з будівництва та продажу об`єктів нерухомого майна.

В обґрунтування зазначеного запиту, податковим органом зазначено наступне: "Головне управління ДФС у Київській області, керуючись пп. 16.1.5, пп. 16.1.7 п.16.1 ст.16, пп.20.1.2 п.20.1 ст.20, п. 73.3 ст. 73 Податкового кодексу України, з метою виконання функцій покладених на контролюючі органи згідно з ПК України та контролю за дотриманням вимог податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, з метою не допущення можливих втрат бюджету України та у зв 'язку із наявною інформацією в Державному реєстрі фізичних осіб про отримані фізичною особою доходи, Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, інформаційних баз ГУ ДФС у Київській області, а також інформацією та її документального підтвердження, отриманих від Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області, а саме: декларацій про готовність об`єктів до експлантації (багатоповерхових житлових будинків) в с. Святопетрівське (петровське) Києво-Святошинського району Київської області, замовником будівництва яких Ви являєтесь, просить протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем отримання цього запиту, надати інформацію та її документальні підтвердження щодо отримання Вами доходів від продажу (обміну) нерухомого майна за період з 01.01.2012 по 31.12.2018".

З пояснень позивача, зазначених у позовній заяві вбачається, що він, вважаючи, що запит податкового органу від 15.02.2019 №3980/Л/10-36-13-03 «Про надання інформації та її документальних підтверджень» складений з порушенням вимог податкового законодавства, керуючись п. 73.3 ст. 73 Податкового кодексу України, реалізував своє право на звільнення від обов`язку надавати відповідь на такий запит.

У зв`язку з неотриманням відповіді на запит, а також витребуваної інформації разом із документами на її підтвердження, Головним управлінням ДФС у Київській області, на підставі підпунктів 78.1.1, 78.1.2, 78.1.13 пункту 78.1 статті 78, статті 79 Податкового кодексу України прийнято наказ від 18.04.2019 №843 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, що оспорюється позивачем в даній справі.

Вказаний наказ разом з повідомленнями про проведення перевірки від 18.04.2019 №174/10-36-13-03 направлено позивачеві 18.04.2019 рекомендованим листом та отримано останнім 19.04.2019.

Не погоджуючись з наказом на проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, позивач оскаржив його до суду.

Судом установлено, що на день судового розгляду податковий орган здійснив перевірку позивача (акт перевірки від 14.05.2019 № 391/10-36-13-03/), але податкові повідомлення-рішення за результатами перевірки не приймались, оскільки позивач подав заперечення до акта перевірки і триває процедура їх розгляду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Конституція України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, серед іншого, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (п.1 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Обов`язки та компетенція контролюючих органів, повноваження їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначаються Податковим кодексом України.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України передбачено, що документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи органу державної податкової служби і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Так, відповідно до підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, якщо отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

У даній справі судом встановлено, що податковий орган отримав податкову інформацію про можливі порушення податкового законодавства з боку позивача, а позивач не надав податковому органу документи на письмовий запит.

Таким чином, наказ про проведення документальної перевірки позивача податковим органом прийнято правомірно, а позов задоволенню не підлягає як безпідставний.

Крім того, суд звертає увагу й на інший аспект даної справи.

Наказ на проведення перевірки позивача є актом індивідуальної дії.

Як вже зазначалось, на день судового розгляду перевірку позивача фактично проведено податковим органом та складено акт за її результатами. Це означає, що наказ податкового органу на проведення передвіки є виконаним, тобто таким, що вичерпав свою дію.

Позовні вимоги щодо скасування актів індивідуальної дії, до яких також належить і оспорюваний наказ, можуть стосуватися виключно діючих актів, адже задоволення такого позову має наслідком позбавлення такого акта юридичної сили (здатності до застосування). Акт індивідуальної дії, який вичерпав свою дію, є юридичним фактом, що відбувся у минулому та призвів до виникнення певних правових наслідків. Юридичні факти або події минулого в принципі не можуть бути скасовані судом чи іншим органом, як не можуть бути скасовані будь-які події минулого.

Таким чином, позов, що містить вимоги про скасування акта індивідуальної дії, що вичерпав свою дію, задоволенню не підлягає як такий, що в принципі не може призвести до захисту прав позивача, оскільки після проведення перевірки його права порушують лише наслідки проведення відповідної перевірки (позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного права).

Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного суду № 1340/4044/18 від 02.04.2019 року, №804/587/18 від 14.03.2019 року, №823/5028/15 від 23.04.2019 року.

Оскільки, за наслідками розгляду справи по суті суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача, понесені позивачем судові витрати стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень не підлягають.

Керуючись статтями 3, 5, 7-11, 19, 73-77, 79, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову, - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Василенко Г.Ю.