Справа № 163/2334/18
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2019-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/5443/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Большакової О.О., Макарика В.Я.,

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС на рішення Любомльського районного суду Волинської області від 16 квітня 2019 року, ухвалене суддею Чишій С.С. у м.Любомль Волинської області о 16:48, повний текст якого складений 22 квітня 2019 року, у справі № 163/2334/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до заступника начальника Волинської митниці ДФС Германа Василя Миколайовича про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил, -

ВСТАНОВИВ:

26 листопада 2018 року позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до відповідача - заступника начальника Волинської митниці ДФС Германа Василя Миколайовича, у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову в справі про порушення митних правил №0077/20500/18 від 14 лютого 2018 року. При цьому позивачем заявлено клопотання про поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем порушено вимоги щодо порядку притягнення до адміністративної відповідальності при винесенні оскаржуваної постанови та здійснення адміністративного провадження.

Зокрема зазначає, що оскаржувана постанова відповідачем винесена без участі позивача, про її існування позивач дізнався від працівників першого відділу державної виконавчої служби м.Луцька, та її копію за заявою, зверненою до виконовчої служби, отримано лише 21 листопада 2018 року.

Зауважує, що зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що листом ДФС України від 12.12.2017 №34493/7/99-99-20-02-01-17 до Волинської митниці ДФС надійшло звернення митних органів Республіки Польща про надання адміністративної допомоги у проведенні пеевірки законності здійснення експорту з Республіки Польща товару тягач номер шасі НОМЕР_1 , відповідно до рахунку-фактури від 25.04.2013 №530/04/2013, за результатами опрацювання якого митницею було встановлено, що вантажний сідельний тягач марки DAF № шасі НОМЕР_1 відповідно до рахунку-фактури від 25.04.2013 №530/04/2013 був проданий компанією «BODEX Spolka zograniczona odpowiedzialnoscia - SPOLKA KOMANDYTOWA» громадянику ОСОБА_2 за ціною 11500,00 Євро, що за курсом Національного банку України станом на 03.06.2013, тобто на момент митного оформлення зазначеного транспортного засобу та подання до митного оформлення товаросупровідних документів, склало суму 119550,50 грн, за митне оформлення якого підлягали до сплати митні платежі в сумі 38256,16 грн (різниця між митними платежами, що підлягали сплаті та сплаченими митними платежами становить 16599,84 грн). На підставі наведеного, митним органом зроблено висновок, що ОСОБА_1 , який станом на 03.06.2013 являвся директором ТзОВ «Волинь МОТО» через декларанта ОСОБА_3 під час митного оформлення товару «вантажний сідельний тягач марки DAF № шасі НОМЕР_1 » вчинив дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати в повному обсязі митних платежів в сумі 16599,00 грн, тобто заявив в митній декларації ІМ40ДЕ № 205120000/2013/010758 від 03.06.2013 неправдиві відомості щодо відправника та одержувача товару, неправдиві відомості, необхідні для визначення митної вартості самого товару та надав з цією метою органу доходів і зборів документи, що містять такі відомості.

Позивач зазначає, що ним до митного оформлення пред`явлено виключно ті документи, що були йому передані, які не скасовані чи визнані недійсними, діяв добросовісно, без жодного умислу щодо заявлення неправдивих відомостей щодо транспортного засобу та заниження митної вартості, що свідчить про відсутність в його діях прямого умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ст.485 МК України.

При цьому вказує на те, що митним органом неправомірно надано перевагу документам та відомостям, отриманим із Республіки Польща, які були подані при проведенні митних процедур, не досліджено обставин справи, не відібрано пояснень фігурантів справи, не витребувано документів у юридичних осіб.

Крім того, в обгрунтування неправомірності оскаржуваної постанови, позивач покликається на те, що заявлена митна вартість транспортного засобу згідно з поданою митною декларацією погоджена самим митним органом за передбаченим ст.64 МК України резервним методом. Тобто, при проведенні митних формальностей митний орган самостійно досліджував та встановив митну вартість на автомобіль, який переміщувався на митну територію України.

Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 16 квітня 2019 року адміністративний позов задоволено.

Постанову заступника начальника Волинської митниці ДФС Германа Василя Миколайовича від 14.02.2018 в справі про порушення митних правил №0077/20500/18 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст.485 МК України з накладенням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 49799,52 грн, визнано протиправною та скасовано. Провадження в справі про порушення митних правил №0077/20500/18 закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст.485 МК України.

Не погоджуючись з вищевказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, наведених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В апеляційній скарзі зазначає, що Волинською митницею ДФС вчинено всіх можливих дій щодо повного та всебічного розгляду справи та встановлення винних у порушенні митних правил осіб.

Зазначає, що надані митними органами Польської Республіки документи, наявні в матеріалах адміністративної справи, судом першої інстанції не досліджувались. Не взято також до уваги, що громадянин ОСОБА_2 був покупцем транспортного засобу та є особою, що здійснювала його доставку на митну територію України відповідно до попереднього повідомлення від 28.05.2013 ЕЕ №205000000/2013/941158, де у графі «Найменування фірми перевізника» вказано «VOLYN MOTO» LTD, а у графі «Адреса перевізника» вказана адреса вказаного підприємства. Відповідно, ОСОБА_2 являвся працівником підприємства «ТзОВ «Волинь МОТО».

Відповідно до документів, наданих митними органами Республіки Польща, митним органом встановлено, що до митного оформлення були подані документи, в яких містяться неправдиві дані відносно продавця, покупця транспортного засобу та його вартості.

Особою, що була зацікавлена у підміні документів був ОСОБА_1 , який подав документи до митного оформлення з меншою ціною та іншим продавцем та покупцем, ніж відповідно до яких даний транспортний засіб був придбаний у Республіці Польща та на який було офіційно оформлено експортні документи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача та представника скаржника, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 14 лютого 2018 року заступником начальника Волинської митниці ДФС Герман В.М. винесено постанову в справі про порушення митних правил №0077/20500/18, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 300% несплаченої суми митних платежів на суму 49799,52 грн.

Зі змісту постанови слідує, що 03.06.2013 посадовою особою м/п «Нововолинськ» Волинської митниці ДФС за митною декларацією типу ІМ40ДЕ №205120000/2013/010758 від 03.06.2013 проведено митне оформлення товару «Вантажний сідельний тягач марки DAF моделі XF 95.380, № шасі НОМЕР_1 , загальна кількість місць - 2 шт. № двигуна НОМЕР_2, тип двигуга - дизельний, робочий об`єм циліндрів двигуна 12580 кв.см, колісна формула -4Х2, потужність 280 kw, вантажопідйомність 10800 кг, маса в разі максимального навантаження 18000 кг, що був у використанні, модельний рік виготовлення - 2006, календарний рік виготовлення 2006, призначений для перевезення напівпричіпів, країна виробництва NL, Торгівельна марка DAF», який відповідно до рахунку-фактури (invoice) від 28.05.2013 № 14938/05/2013 слідував з компанії «BIENES DORADO SPRINGS S.A.», 50 th Street, Global Plaza Tower, 19th Floor, Suit H, Panama City, PANAMA в адресу ТзОВ «Волинь Мото», Волинська обл., м.Нововолинськ, бульвар Шевченка,6 (код ЄДРПОУ ).

До митного оформлення митним брокером (декларантом) ТзОВ «Волинь МОТО», громадянном ОСОБА_3 було подано рахунок-фактуру ( invosce ) від 28.05.2013 №14938/05/2013, де вартість товару становить 6450 Євро.

За митне оформлення даного транспортного засобу при його митній вартості 67675,98 грн було сплачено 21656,32 грн митних платежів.

Листом ДФС України від 12.12.2017 №34493/7/99-99-20-02-01-17 до Волинської митниці ДФС надійшло звернення митних органів Республіки Польща про надання адміністративної допомоги у проведенні перевірки законності здійснення експору з Республіки Польща товару тягач номер шасі НОМЕР_1 відповідно до рахунку фактури №530/04/2013.

За результатами проведеного опрацювання зазначеного звернення було встановлено, що вказаний транспортний засіб був проданий компанією «BODEX Spolka zograniczona odpowiedzialnoscia - SPOLKA KOMANDYTOWA» громадянину ОСОБА_2, АДРЕСА_1, за ціною 11500,00 Євро, що за курсом Національного баннку України станом на 03.06.2013, тобто на момент митного оформлення зазначеного транспортного засобу та подання до митного оформлення товаросупровідних документів склало суму 119550,50 грн, за митне оформлення якого підлягали до сплати митні платежі в сумі 38256,16 грн (різниця між митними платежами, що підлягали сплаті та сплаченими митними платежами становить 16599,84 грн).

Враховуючи наведене, покликаючись на ч.5 ст.65 Господарського кодексу України, оскаржувана постанова містить висновок, що громадянин України ОСОБА_1 , який станом на 03.06.2013 являвся директором ТзОВ «Волинь МОТО», Волинська обл., м.Нововолинськ, бульвар Шевченка,6 (код ЄДРПОУ ) через декларанта ОСОБА_3 , під час митного оформлення вищевказаного товару вчинив дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати в повному обсязі митних платежів в сумі 16599,84 грн, тобто заявив в митній декларації №205120000/ від 03.06.2013 неправдиві відомості щодо відправника та одержувача товару, неправдиві відомості, необхідні для визначення митної вартості самого товару та надав з цією метою органу доходів і зборів документи, що містять такі відомості.

ОСОБА_1 , вважаючи постанову в справі про порушення митних правил №0077/20500/18 від 14.02.2018 протиправною, звернувся до суду вимогою про її скасування.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 522 Митного кодексу України передбачено, що справи про порушення митних правил, передбачені статтями 468 - 470, 474, 475, 477 - 481, 485 цього Кодексу, розглядаються органами доходів і зборів.

В розумінні ч. 1 ст. 458 Митного кодексу України (МК України) порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Так, відповідно до ч.6 ст.530 МК України, перевірка законності та обґрунтованості постанови у справі про порушення митних правил судом здійснюється у порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Суд апеляційної інстанції, здійснивши перевірку рішення суб`єкта владних повноважень щодо відповідності критеріям правомірності, визначених ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною першою ст. 495 МК України встановлено, що доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються, серед іншого: протоколом про порушення митних правил, іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією.

Колегією суддів зі змісту постанови встановлено, що підставою для складання протоколу про порушення митних правил та головним доказом для притягнення позивача до відповідальності за передбачене ст.485 МК України правопорушення слугувала одержана від польських митних органів рахунок-фактура №530/04/2013 від 25.04.2013.

В оскаржуваній постанові про порушення митних правил містяться покликання на те, що позивач як керівник особи, відповідальної за фінансове врегулювання - ТзОВ «Волинь МОТО» згідно графи 9 МД ІМ 40 ДЕ №205120000/2013/010758, повинен нести відповідальність за порушення митних правил.

Відповідно до ст. 485 МК України заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Відповідно до ст.527 МК України, у справі про порушення митних правил орган доходів і зборів або суд (суддя), що розглядає справу, виносить одну з таких постанов: про проведення додаткової перевірки; про накладення адміністративного стягнення; про закриття провадження у справі.

Відповідно до ч.1 ст.257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Заявлення таких відомостей здійснюється за встановленою законом формою в ході процедури декларування, повноваженнями щодо якого відповідно до положень ст. 265 МК України наділений декларант.

Частиною 1 статті 266 Митного кодексу України визначені обов`язки декларанта та уповноваженої ним особи, серед яких, зокрема, здійснення декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом.

З аналізу наведених норм слідує, що особа може брати участь у митних відносинах як декларант у двох випадках: коли вона особисто здійснює декларування товарів або як його власник, або як уповноважений власником.

Декларант може здійснювати декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення самостійно або уповноважувати інших осіб на здійснення декларування від свого імені.

У разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом передбачену цим Кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант. Особа, уповноважена на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, має такі самі обов`язки, права і несе таку саму відповідальність, що й декларант (ч.ч.4,5 ст.266 МК України).

Таким чином, представник власника товару підлягає відповідальності лише у тому випадку, коли він здійснював декларування товару або з метою приховування від митного контролю особисто вчиняв будь-які дії, що складають об`єктивну сторону такого порушення. При цьому таке діяння за суб`єктивною стороною характеризується прямим умислом на вчинення дій для ухилення від сплати податків у повному обсязі.

За відсутності зазначених умов факт обіймання особою керівної посади на підприємстві - власника товару не утворює в її діях складу правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України.

Слід зазначити, що оскаржувана постанова не містить покликань на наявність доказів, що підтверджують вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ст.485 МК України.

Крім того, у даному випадку обов`язки декларанта при здійсненні митного оформлення товару його власником було покладено на уповноважену особу декларанта ТзОВ «Волинь МОТО» ОСОБА_3 про що зазначено у графах 14 та 54 МД ІМ 40 ДЕ №205120000/2013/010758, а представником власника товару - керівником дії щодо декларування товару не здійснювались.

З огляду на наведене, висновок митного органу, що позивачем вчинено протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, є необґрунтованим.

Слід зазначити, що за змістом ч.1 ст.9 та ст.10 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Правопорушення, яке кваліфікується ст. 485 МК України, повинно бути вчинено з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, тобто, що це правопорушення може бути вчинено лише умисно, що не знайшло свого підтвердження матеріалами справи.

Таким чином, ОСОБА_1 не може нести адміністративну відповідальність за порушення митних правил за ознаками ст. 485 МК України.

Як наслідок, апеляційний суд вважає, що при прийнятті оскаржуваної постанови від 14 лютого 2018 року відповідачем не було надано належну оцінку обставинам справи та вимогам ст.527 МК України стосовно наявності підстав для закриття провадження у справі.

Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові особисте суб`єктивне бачення порушеного права чи охоронюваного інтересу та спосіб його захисту.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Так, ОСОБА_1 при зверненні до суду заявлено позовні вимоги про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил №0077/20500/18 від 14.02.2018.

Однак, позовні вимога про визнання рішення суб`єкта владних повноважень протиправним задоволенню не підлягає, оскільки в даному випадку охоплюються вимогами щодо її скасування.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 3 цієї статті за наслідками розгляду даної категорії справ суд має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Водночас підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил згідно з статтею 531 МК України є: відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

На підставі аналізу норм законодавства та обставин справи, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку що вірним способом відновлення порушених прав позивача є скасування постанови Волинської митниці ДФС від 14 лютого 2018 року в справі про порушення митних правил №0077/20500/18 та закриття провадження у справі, що відповідає положенням ч. 3 ст. 286 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Керуючись статтями 242, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Любомльського районного суду Волинської області від 16 квітня 2019 року у справі №163/2334/18 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді О. О. Большакова
В. Я. Макарик
Постанова складена в повному обсязі 04.07.2019.