Справа № 520/6206/19
Суддя: Біленський О.О.
Дата ухвалення: 2019-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

03 липня 2019 р. справа № 520/6206/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Біленського О.О.,

при секретарі судового засідання - Поволяєвій К.В.,

за участі:

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 (попередня реєстрація: АДРЕСА_1 , громадянин Росії, зареєстрований та проживає: АДРЕСА_3 ) до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області (61017, м. Харків, майдан Захисників України, 7/8, 7 поверх, ) про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, в якому просить суд: визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 15.02.2019 за ВП №11944199, винесену головним державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області Лобовим Р.М. про стягнення з ОСОБА_2 штрафу у розмірі 28435,48 грн.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що рішенням Чорноморського районного суду АРК Крим від 01.04.2011 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у розмірі 500 грн. щомісяця, але не менше як 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття. Виконавчий лист стягувачем - ОСОБА_3. яка проживає на території анексованого Криму і з 2014 року є громадянкою Російської Федерації, направлено для примусового виконання до ВДВС по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області за місцем реєстрації боржника, станом на 2011 рік - АДРЕСА_1 . Починаючи з 2011 року боржником сплачувались аліменти в добровільному порядку, а з 2013 року ОСОБА_2 виїхав до Росії на постійне місце проживання та у 2016 році набуто громадянство Російської Федерації та припинено громадянство України. При ознайомлені представника боржника з матеріалами виконавчого провадження 27.05.2019 року були вручені розрахунок заборгованості на загальну суму - 67298,45 грн. та видано постанову про накладення штрафу від 15.02.2019 року ВП №11944199. Вказана постанова, як і розрахунок заборгованості, не були своєчасно вручені боржникові, який з 2013 року постійно проживає на території іншої держави, а отримано представником лише 27.05.2019 року. Розрахунок заборгованості, який також є документом виконавчого провадження, було надано представнику боржника лише 27.05.2019 року, та є невірним, що підтверджується квитанціями про сплату та розпискою стягувача. З огляду на викладене, саме з вини стягувача, який своєчасно не повідомив виконавців про добровільну сплату боржником аліментів, та дій державного виконавця, який не надав своєчасно розрахунок заборгованості, не встановивши місце проживання боржника, якої як того вимагає закон, внаслідок чого незаконно нарахована заборгованість з несвоєчасної оплати боргу боржником, який сумлінно виконує свої обов`язки батька, по виконавчому провадженню, крім того, постанова про накладення штрафу є передчасною, оскільки ані постанова про відкриття виконавчого провадження, ані розрахунок нібито існуючої заборгованості боржнику направлено не було. 15.02.2019 року було винесено постанову про накладення штрафу, чим порушені права боржника. З огляду на викладене позивач вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Представник відповідача не надав до суду відзив на адміністративний позов. Відповідно до ч.6 ст.162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити адміністративний позов з підстав та мотивів, викладених в ньому.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений своєчасно та належним чином. Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з положеннями ч. 1, 2 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року №1404-VIII (далі по тексту - Закон №1404) рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно з вимогами ч.1 ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Спірні правовідносини склались з приводу правомірності винесення постанови про накладення штрафу від 15.02.2019 за ВП №11944199, а відтак при розв`язанні спору слід виходити з положень Закону України "Про виконавче провадження", згідно зі ст.1 якого виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Судом встановлено, що в провадженні Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області перебуває виконавче провадження ВП №11944199 з виконання виконавчого листа Черноморського районного суду АРК від 03.03.2009 року по справі №2-212/09 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у розмірі 500 грн. щомісяця, але не менше як 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття.

20.03.2009 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання зазначеного рішення суду.

Однак, з копій матеріалів виконавчого провадження не вбачається доказів направлення вказаної постанови на адресу боржника.

В подальшому державним виконавцем вчинялись дії з примусового виконання виконавчого листа, зокрема, направлялись запити, здійснювались розрахунки заборгованості по аліментам, винесена постанова про арешт майна боржника. При цьому, жодної відповіді на запити державного виконавця матеріали виконавчого провадження не містять, жодного разу державним виконавцем не здійснено вихід за місцем реєстрації боржника, зазначеним у виконавчому документі, з метою опису майна боржника та встановлення його фактичного місця мешкання.

Судом встановлено, що лише з квітня 2018 року державним виконавцем вчинялись реальні виконавчі дії з виконання виконавчого листа, а саме: 16.04.2018 року складено акт державного виконавця, що виходом державного виконавця встановлено, що двері ніхто не відчинив, зі слів сусідів боржник не проживає, отримано інформацію щодо відсутності у боржника транспортних засобів.

Також, з копії відповіді Державної фіскальної служби України на запит державного виконавця вбачається, що станом на 28.01.2019 року реєстраційний номер облікової картки платника податків боржника є недіючим.

З огляду на наведене, у державного виконавця станом на 28.01.2019 року була наявні інформація, що боржник за адресою не мешкає, реєстраційний номер облікової картки платника податків боржника є недіючим, при цьому державним виконавцем не вчинено жодної дії щодо встановлення фактичного місця мешкання боржника.

Зі змісту адміністративного позову та доданих до нього документів вбачається, що з 2013 року ОСОБА_2 виїхав до Росії на постійне місце проживання та у 2016 році набуто громадянство Російської Федерації та припинено громадянство України.

При цьому, починаючи з 2011 року боржником сплачувались аліменти в добровільному порядку, що підтверджується квитанціями про сплату аліментів та розпискою стягувача від 24.04.2019 року, згідно якої вона отримала аліменти по березень 2019 року та претензій до боржника не має.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що позивач був необізнаний про відкриття відносно нього виконавчого провадження зі стягнення аліментів, про вчинення державними виконавцями виконавчих дій у відношенні позивача за виконавчим листом та про існування заборгованості по аліментам в межах виконавчого провадження, що не відповідає дійсності.

З наявних в матеріалах справи розрахунків заборгованості по аліментам судом встановлено, що станом на 01.05.2018 року заборгованість позивача складає 56870,95 грн. (саме з цієї суми визначено суму штрафу), станом на 01.03.2019 - 65271,45 грн., станом на 01.04.2019 року - 66284,95 грн.

При цьому частиною 4 статті 71 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця.

З копій матеріалів виконавчого провадження судом встановлено, що 15.02.2019 року головним державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області Лобовим Р.М. винесено постанову про накладення штрафу від 15.02.2019 за ВП №11944199 про стягнення з ОСОБА_2 штрафу у розмірі 28435,48 грн.

Відповідно до положень ч.14 ст.71 Закону України "Про виконавче провадження", за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу.

Суд наголошує, що ч.14 ст.71 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено винесення державним виконавцем штрафу виключно у разі наявності заборгованості зі сплати аліментів у визначеному розмірі, однак держаний виконавець не пересвідчився про наявність у боржника заборгованості зі сплати аліментів та, з огляду на встановлені судом фактичні обставини справи, неправомірно застосував у відношенні позивача штраф, що є підставою для скасування постанови про накладення штрафу від 15.02.2019 за ВП №11944199 та задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Суд наголошує, що у відповідності до приписів ч.1 ст.77 Закону України "Про виконавче провадження", під час виконання рішень стосовно іноземців, осіб без громадянства та іноземних юридичних осіб, які відповідно проживають (перебувають) чи зареєстровані на території України або мають на території України власне майно, яким володіють самостійно або разом з іншими особами, застосовуються положення цього Закону.

З огляду на приписи наведеної статті слідує, що оскільки в межах виконавчого провадження не встановлено права власності боржника на будь-яке майно, боржник є громадянином Російської Федерації та не проживає, не перебуває, не зареєстрований на території України, положення Закону України "Про виконавче провадження" у відношенні позивача не застосовуються.

Таким чином, винесення постанови про накладення штрафу від 15.02.2019 в межах виконавчого провадження ВП №11944199 у відношенні ОСОБА_2 на підставі ч.14 ст.71 Закону України "Про виконавче провадження", враховуючи, що положення вказаного закону не застосовуються до позивача, є протиправним.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 19, 139, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 (попередня реєстрація: АДРЕСА_1 , громадянин Росії, зареєстрований та проживає: АДРЕСА_3 ) до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області (61017, м. Харків, майдан Захисників України, 7/8, 7 поверх, ) про скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 15.02.2019 за ВП №11944199, винесену головним державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області Лобовим Р.М. про стягнення з ОСОБА_2 штрафу у розмірі 28435,48 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області (61017, м. Харків, майдан Захисників України, 7/8, 7 поверх, ) на користь ОСОБА_2 (попередня реєстрація: АДРЕСА_1 , громадянин Росії, зареєстрований та проживає: АДРЕСА_3 ) судовий збір у сумі 768,40 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено та проголошено 03.07.2019 року.

Суддя Біленський О.О.