Справа № В/851/13/19
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2019-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 липня 2019 р.Справа № В/851/13/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Спаскіна О.А.,
Суддів: Присяжнюк О.В. , Любчич Л.В. ,
за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.,
позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.07.2018 року по справі № 820/2672/18
за позовом ОСОБА_1
до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова
про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
16.05.2019 ОСОБА_1 (далі по тексту ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Другого апеляційного адміністративного суду із заявою про перегляд постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.07.2018 по справі № 820/2672/18 за виключними обставинами в порядку ст.361 Кодексу адміністративного судочинства України.
В обґрунтування доводів вказаної заяви зазначив, що рішенням Конституційного Суду України від 25.04.2019 № 1-р(ІІ)/2019 у справі № 3-14/2019 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), словосполучення „дійсної строкової", яке міститься у положеннях частини третьої статті 59 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що в свою чергу було підставою для відмови позивачу у позові, оскільки останній виконував обов`язки військової служби при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС не під час проходження дійсної строкової служби. Зазначене словосполучення визнане неконституційним та втратило чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України його рішення. З огляду на викладене, вказує про наявність підстав для перегляду судового рішення за виключними обставинами, визначених пунктом 1 частини п`ятої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідач в надісланому до суду письмовому відзиві просив суд апеляційної інстанції відмовити в задоволенні заяви позивача про перегляд постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.07.2018 по справі № 820/2672/18 та залишити вказану постанову в силі. Зазначає, що постанова Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.07.2018 є законною, правомірною та такою, що не підлягає перегляду.
Позивач в судовому засіданні заяву про перегляд постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.07.2018 по справі № 820/2672/18 за виключними обставинами підтримав в повному обсязі, посилаючись на мотиви та доводи, викладені в заявіі.
Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи без його участі.
Відповідно до ч.2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом апеляційної інстанції, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши і обговоривши доводи заяви, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.
Як свідчать матеріали справи, 11.04.2018 ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати Рішення № 239/0-11 від 04.04.2018 року Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова "Про відмову в перерахунку пенсії"; зобов`язати Шевченківське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова провести з 01.10.2017 року перерахунок та виплату йому пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року, відповідно до частини 3 статті 59 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , є собою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, що підтверджується копією посвідчення серія НОМЕР_1 від 14.04.1993 року та вкладкою до нього № НОМЕР_2 (а.с. 12).
Копією довідки від 17.01.2012 року №63228 підтверджується, що позивач з 01.05.1986 року по 21.05.1986 року перебував у військовій частині № НОМЕР_3 та приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС. (а.с. 14).
Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в Шевченківському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Харківської області та отримує пенсію по інвалідності 2 групи, захворювання пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, згідно із Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
26.03.2018 року позивач звернувся до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м, Харкова із заявою довільної форми щодо перерахунку пенсії відповідно до статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2017 року № 851 «Про внесення змін до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Управління листом від 04.04.2018 № 239/С-11 повідомило про відсутність підстав для проведення перерахунку. Відповідь надана відповідно до Закону України «Про звернення громадян» та в строки передбачені цим Законом (а.с. 15-16).
У якості відмови відповідач посилається на те, що на момент участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС позивач не проходив дійсну строкову службу в армії, розмір пенсії позивачу визначено відповідно Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету міністрів України "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 23.11.2011р. N 1210. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 15.11.2017 року №851 з 01.10.2017 року передбачено проведення перерахунків пенсій, призначених особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю.
Відповідач в оскаржуваному рішенні зазначає, що оскільки за матеріалами пенсійної справи позивача він приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 01.05.1986 по 15.05.1986, оскільки виконував військовий обов`язок в запасі при проходженні зборів у військовій частині НОМЕР_3 , підстави для проведення перерахунку пенсії, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 15.11.2017 року № 851 - відсутні.
Відповідачем повідомлено, що розмір пенсії з 01.10.2017 року по теперішній час складає 4331,28 грн. (а.с. 16) Відповідач вважає, що пенсію позивачу обчислено з додержанням вимог чинного законодавства.
Не погоджуючись із вказаною відмовою, позивач звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.05.2018 року частково задоволено позов.
Визнано протиправним та скасовано Рішення №239/0-11 від 4 квітня 2018 року Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова «Про відмову в перерахунку пенсії».
Зобов`язано Шевченківське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова провести з 01.10.2017 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до частини 3 статті 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.07.2018 апеляційну скаргу Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова задоволено.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.05.2018 по справі № 820/2672/18 скасовано.
Прийнято постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Рішенням Конституційного Суду України від 25.01.2012 №3-рп/2012 визначено, що положення статті 1, частин першої, третьої статті 95 Конституції України у системному зв`язку з положеннями статті 3, частини першої статті 17, частини третьої статті 22, статей 46, 48 Основного Закону України треба розуміти так, що однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов`язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості; положення частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116 Конституції України треба розуміти так, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов`язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України; положення частини другої статті 95, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України та пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв`язку з положеннями статті 6, частини другої статті 19, частини першої статті 117 Конституції України треба розуміти так, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.
Відповідно до ст. 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.
Колегія суддів зазначає, що стаття 361 КАС України встановлює вичерпний перелік підстав для перегляду судового рішення за виключними обставинами з тим, щоб відповідно до принципу юридичної визначеності забезпечити стабільність судових рішень, але водночас надати можливість виправити судові рішення.
До виключних обставин частина п.1 ч.5 ст.361 КАС України відносить зокрема, встановлення Конституційним Судом України неконституційності (конституційості) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.
При перегляді судового рішення за виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову (ч.6 ст.361 КАС України).
В якості виключної обставини заявником зазначено рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2019 року № 1-р(ІІ)/2019 у справі № 3-14/2019, яким визнано таким, що не відповідає Конституції України словосполучення дійсної строкової, що міститься у положеннях ч. 3 ст. 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ зі змінами.
Відповідно до статті 91 Закону України від 13 липня 2017 року № 2136-VIII Про Конституційний Суд України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
За положеннями статті 152 Конституції України закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.
Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
З резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України № 1-р(ІІ)/2019 від 25.04.2019 вбачається, що словосполучення дійсної строкової служби, яке міститься в положеннях ч. 3 ст. 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, визнане неконституційним та втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення, тобто, саме з 25 квітня 2019 року.
Таким чином, як на час виникнення спірних відносин, так і на час звернення позивача до суду (11.04.2018), розгляду справи судом першої інстанції (16.05.2018), так і станом на дату прийняття Харківським апеляційним адміністративним судом постанови від 05.07.2018, положення частини 3 статті 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи діяли в прийнятій редакції, і зазначене вище словосполучення не було визнано неконституційним.
За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Визнання неконституційними певних положень законодавства, які були чинними на час виникнення спірних відносин, не може мати наслідком визнання протиправними дій/рішень відповідача, які були вчинені/прийняті до визнання таких норм неконституційними, оскільки відповідач є територіальним органом виконавчої влади, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету міністрів, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, а тому він не мав підстав не враховувати чинні на час прийняття відповідного рішення норми ч.3 ст.259 Закону № 796-ХІІ.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що скористатися вищевказаною нормою Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи позивач може саме після 25 квітня 2019 року, подавши позов до відповідача до суду першої інстанції про перерахунок пенсії по інвалідності, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
За частиною 2 статті 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Європейський Суд з прав людини в рішенні у справі "Правєдная проти Росії" від 18 листопада 2004 року зазначає, що одним із аспектів принципу верховенства права є принцип правової певності, який, окрім іншого, передбачає, що, якщо суд ухвалив остаточне рішення по суті спору, таке рішення не може бути піддане перегляду. Цей принцип встановлює, що жодна сторона не вправі ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало законної сили, лише задля нового судового розгляду і нового рішення по суті. Відхилення від цього принципу допустимі лише за наявності виняткових обставин.
Отже, у зв`язку із зазначеним, в даному випадку відсутні підстави вважати рішення Конституційного Суду України № 1-р(ІІ)/2019 від 25.04.2019 виключною обставиною для перегляду постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.07.2018.
Крім того, колегія суддів відмічає, що виходячи зі змісту норми п.1 ч.5 ст.361 КАС України, за підставами, передбаченими цією нормою, може бути переглянуте лише судове рішення, яке підлягає виконанню.
Однак, постанова Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.07.2018, якою відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні позову, виконанню не підлягала, оскільки не містила в резолютивній частині висновку суду зобов`язального характеру, що слугувало б підставою для звернення її до виконання.
З огляду на вищевикладене, у спірних відносинах відсутні підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за виключними обставинами.
Згідно із ч. 1 ст. 369 КАС України у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.
Керуючись ст.ст. 229, 241, 242, 243, 250, 308, 310, 321, 322, 325, 327-329, 331, 368, 369 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У Х В А Л И В:
В задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.07.2018 року по справі № 820/2672/18 - відмовити.
Ухвала набирає законної сили та може бути оскаржена у порядку, встановленому ч. 2 ст. 369 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Спаскін О.А.
Судді(підпис) (підпис)Присяжнюк О.В. Любчич Л.В.