Справа № 521/6096/19
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2019-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2019 р. Категорія: 108020000м.ОдесаСправа № 521/6096/19
Головуючий в 1 інстанції: Сегеда О.М.

час і місце ухвалення: спрощене провадження,

м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Семенюка Г.В.

суддів: Потапчука В.О. , Шляхтицького О.І.

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Одеської митниці Державної фіскальної служби України на Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16 травня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил №3241/50000/18 від 14 листопада 2018 року, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Одеської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил №3241/50000/18 від 14 листопада 2018 року, мотивуючи його тим, що ПП «КОНТИНЕНТ 15» стосовно поставки товарів зазначених у постанові укладав угоду лише з «AURORA SOLUTIONS LIMITED», та саме на підставі умов укладеного договору та інвойсу були внесені відомості до митної декларації UA500060/2017/004110 від 21 квітня 2017 року, визначена митна ціна товарів та сплачено митні платежі.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 16 травня 2019 року позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову Одеської митниці Державної фіскальної служби України від 14 листопада 2018 року у справі про порушення митних правил №3241/50000/18, якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 11898,90 грн., закрито провадження у справі про порушення митних правил.

Не погодившись з Рішенням суду першої інстанції, Одеська митниця Державної фіскальної служби України подала апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати Рішення суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи позов, суд першої інстанції не врахував, що перевезення вантажу з Болгарії до України здійснювалось не за рахунок продавця товару, як це було вказано в документах, наданих до митного оформлення в Україні, а за рахунок покупця - ПП «КОНТИНЕНТ 15», отже вартість за перевезення не включено до вартості товарів.

Учасники справи сповіщались належним чином про час, дату та місце проведення судового засідання, однак своїм правом на участь в розгляді апеляційної скарги не скористались та у судове засідання не з`явилися, тому судовий розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження згідно ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що 20 листопада 2015 року між ПП «КОНТИНЕНТ 15» та компанією «AURORA SOLUTIONS LIMITED» було укладено Договір поставки №AU.DB-1260 щодо поставки непромислових продовольчих товарів. В наступний час між сторонами додатково було укладено чотири угоди про зміну договору поставки, а саме: угода №1 від 20 листопада 2015 року, угода №2 від 20 листопада 2015 року, угода №3 від 20 листопада 2015 року, угода №4 від 20 листопада 2015 року (а.с. 12-19).

21 квітня 2017 року позивач, як декларант ПП «КОНТИНЕНТ 15», надав до Одеської митниці ДФС електрону митну декларацію типу «ІМ-40 ДЕ», яку було прийнято та зареєстровано за № UA500060/2017/004110, на товари, які було ввезено з Болгарії на митну територію України (а.с. 92-96).

В якості підстави для переміщення товарів через митний кордон України та їх подальшого митного оформлення декларантом до м/п «Одеса-центральний» Одеської митниці ДФС були надані: Договір поставки №AU.DB-1260 від 20 листопада 2015 року, укладений між ПП «КОНТИНЕНТ 15» та компанією «AURORA SOLUTIONS LIMITED», інвойс компанії «AURORA SOLUTIONS LIMITED» № 4104158/1 від 19 квітня 2017 року та інші товаросупровідні і комерційні документи (а.с. 97).

З матеріалів справи убачається, що відповідно до інформації, зазначеній у митній декларації № UA500060/2017/004110 та товаросупровідних документах, продавцем товару є компанія «AURORA SOLUTIONS LIMITED» (Об`єднані Арабські Емірати), відправником товару є компанія «LIEBHERR HAUSGERAETE MARICA EOOD» (Болгарія), а покупцем та одержувачем є ПП «КОНТИНЕНТ 15».

18 жовтня 2018 року Одеською митницею ДФС щодо ОСОБА_1 - директора ПП «КОНТИНЕНТ 15» було складено протокол про порушення митних правил №3241/50000/18 та 14 листопада 2018 року винесено постанову № 3241/50000/18, якою ОСОБА_1 - директора ПП «КОНТИНЕНТ 15» визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України з накладанням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що на день вчинення правопорушення становить 11 898,90 гривень (а.с. 85-87).

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що ПП «КОНТИНЕНТ 15» було ввезено з Болгарії до України товари «холодильники та морозильники», які позивач, як декларант ПП «КОНТИНЕНТ 15» задекларував у митній декларації UA500060/2017/004110 від 21 квітня 2017 року.

Відповідно до митної декларації UA500060/2017/004110 від 21 квітня 2017 року та поданих до митного оформлення документів, товари надійшли в рамках договору поставки № AU.DB-1260, укладеного 20 листопада 2015 року між ПП «КОНТИНЕНТ 15» та компанією «AURORA SOLUTIONS LIMITED» (Об`єднані Арабські Емірати). Відправником товарів «холодильники та морозильники» є болгарська компанії «LIBHERR HAUSGERAETE MARICA EOOD», продавцем є компанія «AURORA SOLUTIONS LIMITED», покупцем та одержувачем є ПП «КОНТИНЕНТ 15».

Вказано, що митна ціна товарів визначалась відповідно до ст. 57 МК України, за «ціною договору», зазначеному в інвойсі компанії «AURORA SOLUTIONS LIMITED» від 19 квітня 2017 року № 4104158/1 та становила 20 446,35 EUR, що на момент оформлення складало 587 832, 56 грн., митні платежі були сплачені в розмірі 140 333,57 грн.

Для встановлення автентичності поданих для митного оформлень документів Одеською митницею ДФС в порядку ст. 336 МК України були ініційовані направлення запиту до митних органів Болгарії.

15 червня 2018 року Одеською митницею ДФС листом від 14 червня 2018 року отримано відповідь митних органів Болгарії з копіями документів, за якими здійснювалось митне оформлення при вивезені товарів з Болгарії, серед яких й копія рахунку від 19 квітня 2017 року №, виставленого продавцем - болгарською компанією «LIBHERR HAUSGERAETE MARICA EOOD» швейцарській компанії «Liebherr Export AG», в якому зазначено що кінцевим одержувачем товарів є ПП «КОНТИНЕНТ 15» через посередництво компанії «AURORA SOLUTIONS LIMITED», яка залучена у якості посередника за дорученням ПП «КОНТИНЕНТ 15». Вказаний рахунок містить відомості про те, що фактична вартість товарів складає не 20 446, 35 EUR, а 20 893,00 EUR (а.с. 101).

Крім цього, з отриманих від митних органів Болгарії документів зазначено, що «AURORA SOLUTIONS LIMITED» поставку товарів до України здійснювала не на умовах «СРТ ODESSA», як це було зазначено в графі 20 декларації UA500060/2017/004110, а на умовах EX Works - самовивіз.

У постанові Одеської митниці ДФС за №3241/50000/18 від 14 листопада 2018 року зазначено, що згідно службової записки митного поста «Одеса-центральний», Одеської митниці ДФС від 14 вересня 2018 року, загальна сума митних платежів повинна становити 126 812,52 грн., у той час як за митною декларацією UA500060/2017/004110 ПП «КОНТИНЕНТ 15» сплатив 122 846,22 грн. Розмір не сплачених митних платежів становить 3 966,30 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом за захистом своїх прав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що розгляд справи здійснювався митним органом у відсутності позивача та без повідомлення його про час і місце розгляду справи, що унеможливило надати останнім своїх доказів та заперечень. Крім того, матеріали справи про порушення митних правил не містять доказів умислу позивача направленого на несплату митних платежів. Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду погоджується з означеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням. Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв`язку з оскарженням.

Згідно ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 498 МК України, особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та власники товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу (заінтересовані особи), під час розгляду справи про порушення митних правил у органі доходів і зборів або суді мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, одержувати копії рішень, постанов та інших документів, що є у справі, бути присутніми під час розгляду справи у органі доходів і зборів та брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення, оскаржувати постанови органу доходів і зборів, суду (судді), а також користуватися іншими правами, наданими їм законом. Зазначені в цій статті особи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 526 МК України справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника. Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Таким чином, наведеними нормами встановлено, що справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, виключно у випадку, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи. Відповідно, за відсутності таких відомостей посадова особа, до повноважень якої належить розгляд справи про порушення митних правил, не може розглядати її за відсутності такої особи та приймати рішення про притягнення цієї особи до відповідальності.

Згідно статті 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Судом першої інстанції було встановлено, що протокол про порушення митних правил №3241/50000/18 та постанова № 3241/50000/18 від 14 листопада 2018 року були складені за відсутності позивача, доказів на підтвердження своєчасного його сповіщення про місце і час розгляду справи відповідачем суду не надано, що свідчить про порушення посадовою особою відповідача порядку розгляду справи, з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення питання щодо застосування адміністративного стягнення.

В свою чергу, апелянт не навів жодних доводів і доказів щодо дотримання цієї процедури чи на спростування наведених вище обставин.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 531 МК України підставою для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є, зокрема, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду.

Отже, наведене є самостійною та безумовною підставою для визнання протиправною і скасування оскаржуваної постанови відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 531 МК України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.11.2018 року у справі № 308/480/15-а.

Щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 485 МК України заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Отже, даною статтею передбачена адміністративна відповідальність за дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.

При цьому, як правильно зазначив суд першої інстанції, зі змісту даної статті випливає, що в діях винної особи має міститись прямий умисел як форма вини та конкретна мета - ухилення від сплати податків та зборів або зменшення їх розміру.

Відповідно до ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного оформлення.

Згідно ст. 266 МК України, декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів відповідно до порядку, встановленого Митним кодексом України, у випадках, визначених Митним кодексом України та Податковим кодексом України сплатити митні платежі. Для належного виконання цих обов`язків декларанту надано право перед початком декларування провести фізичний огляд, товару брати проби та зразки товарів. При цьому відповідно до ч. 4 ст. 266 МК України саме декларант несе у повному обсязі відповідальність за вчинення порушення митних правил.

Частиною 8 ст. 264 Митного Кодексу України передбачено, що з моменту прийняття органом доходів та зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Судом встановлено, що позивач, як декларант ПП «КОНТИНЕНТ 15», надав до Одеської митниці ДФС електронну митну декларацію типу «ІМ-40 ДЕ», яку було прийнято та зареєстровано 21 квітня 2017 року за № UA500060/2017/004110, на товари, які було ввезено з Болгарії на митну територію України, вартість товару була визначена у розмірі 20 446,35 EUR, що на момент оформлення складало 587 832, 56 грн., митні платежі були сплачені в розмірі 140 333,57 грн.

Встановлено, що в якості підстави для переміщення товарів через митний кордон України та їх подальшого митного оформлення до Одеської митниці ДФС були надані документи: Договір поставки №AU.DB-1260 від 20 листопада 2015 року, укладений між ПП «КОНТИНЕНТ 15» та компанією «AURORA SOLUTIONS LIMITED», інвойс компанії «AURORA SOLUTIONS LIMITED» № 4104158/1 від 19 квітня 2017 року та інші товаросупровідні і комерційні документи (а.с. 97).

Відповідно до інформації, зазначеної в інвойсі компанії «AURORA SOLUTIONS LIMITED» № 4104158/1 від 19 квітня 2017 року, вартість товарів складала 20446,35 EUR (а.с. 70).

Отже, дані, які зазначені у вищевказаних документах є однаковими.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Частина 2 ст. 53 МК України визначає документи, що підтверджують митну вартість товарів. Згідно ч. 3 ст. 53 МК України у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

З матеріалів справи убачається, що Одеською митницею ДФС була складена письмова вимога про надання пояснень щодо товарів, заявлених до митного оформлення за митною декларацією № UA500060/2017/004110 від 21 квітня 2017 року, однак доказів її направлення на адресу позивача суду не надано (а.с. 89).

Частиною першою ст. 458 МК України передбачено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно ст. 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч.1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Під час розгляду справи митниця не довела правомірність прийнятої нею постанови про порушення митних правил № 3241/50000/18 від 14 листопада 2018 року.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил №3241/50000/18 від 14 листопада 2018 року належним чином не обґрунтовані, не підтверджені наявними матеріалами справи та задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги майже дублюють відзив на адміністративний позов (а.с. 79) були предметом дослідження в суді першої інстанції та висновків останнього не спростовують.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Одеської митниці Державної фіскальної служби України, - залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16 травня 2019 року по справі № 521/6096/19, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Семенюк Г.В.
Судді Потапчук В.О. Шляхтицький О.І.