Справа № 300/1217/19
Суддя: Микитюк Р.В.
Дата ухвалення: 2019-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" липня 2019 р. справа № 300/1217/19

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Микитюка Р.В.,

за участю секретаря судового засідання Костюк О.С.,

представника позивача - Дирбавки Р.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області

до відповідача: Калуського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

05.06.2019 Калуське об`єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області (далі - позивач) звернулося в суд з адміністративним позовом до Калуського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області (далі - відповідач) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що позивач, як сторона виконавчого провадження ознайомилося з матеріалами виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчих документів по АТ "Оріана". На дату такого ознайомлення на примусовому виконанні перебувало 57 виконавчих документів, по яких винесено постанову про зупинення виконавчих дій по зведеному виконавчому провадженню, на підставі п. 12. ч.1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження". За наслідками такого ознайомлення управлінням Пенсійного фонду складено довідку від 20.05.2009. Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 11.06.2018 по справі №Б-7-11/283-13/143-23/19 припинено провадження у справі АТ "Оріана". Після відновлення у червні 2018 платоспроможності АТ "Оріана" Івано-Франківським окружним адміністративним судом задоволено позовні вимоги управління на суму 3626,4 тис. грн., які є поточним боргом за липень - серпень 2018. Виконавчий лист на цю суму від 10.12.2018 №0940/1631/18 передано в ДВС на виконання. Однак, реальне стягнення з АТ "Оріана" суми боргу виконавчою службою не здійснюється з посиланням на те, що виконавче провадження зупинено відповідно до п.12 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження", а також через те, що Фондом державного майна України не надано дозвіл на реалізацію майна АТ "Оріана". На думку позивача, така бездіяльність з боку ДВС є протиправною, а тому просять зобов`язати відділ ДВС відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження" вчинити всі дії по стягненню за виконавчими листами суду з АТ "Оріана" поточних боргів в користь позивача.

Представник відповідача своїм правом на подання відзиву на позов не скористався, доказів щодо спростування позову не надав.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.06.2019 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви (а.с. 21-23).

Ухвалу суду про залишення позовної заяви без руху від 10.06.2019 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області виконано в повному обсязі, відтак 25.06.2019 Івано-Франківським окружним адміністративним судом відкрито провадження у даній справі в порядку ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України, а також здійснено заміну позивача Калуського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області його правонаступником Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак на адресу суду направив клопотання про перенесення слухання справи, у зв`язку з формуванням та здачею піврічних звітів.

Суд, у відповідності до п. 4 ч. 2 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України вважає дане клопотання, необґрунтованим, безпідставним та таким, що направлене на затягування розгляду справи та порушенням строків розгляду справ даної категорії.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, судом встановлено наступне.

Представник Калуського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області ознайомилася з матеріалами виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчих документів по АТ "Оріана".

За наслідками такого ознайомлення управлінням Пенсійного фонду складено довідку від 20.05.2009 (а.с. 10-14).

У довідці зокрема зазначено, що 03.07.2018 державним виконавцем винесено постанову про зупинення виконавчих дій по зведеному виконавчому провадженню, на підставі п. 12. ч.1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження".

18.12.2018 винесено постанову про приєднання виконавчого листа Івано-Франківського окружного адміністративного суду №0940/1631/18 від 02.11.2018 про стягнення заборгованості в сумі 3 626 384,12 грн. до зведеного виконавчого провадження.

На дату ознайомлення, зведене виконавче провадження зупинено, відповідно до постанови державного виконавця від 03.07.2018.

Законом України "Про приватизацію державного і комунального майна" №2269-VIII, від 18.01.2018 АТ "Оріана" включено до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 10.05.2018 №358-р затверджено перелік об`єктів великої приватизації державної власності, що підлягали приватизації у 2018 згідно додатку. До вказаного переліку увійшло ВАТ "Оріана" (на сьогодні АТ "Оріана"), . Наказом Фонду державного майна України №769 від 08.06.2018 "Про прийняття рішення про приватизацію державного пакета акцій ВАТ "Оріана", прийнято рішення про приватизацію державного пакета акцій розміром 99,9988% статутного капіталу ВАТ "Оріана". На 2019 прийнято розпорядження КМУ від 16.01.2019 №36-р "Про затвердження переліку об`єктів великої приватизації державної власності", куди включено АТ "Оріана".

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 11.06.2018 припинено провадження у справі №Б-7-11/283-13/143-23/19 про банкрутство АТ "Оріана".

Враховуючи наведене позивач просить визнати бездіяльність Калуського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області щодо стягнення з АТ "Оріана" за виконавчими листами суду поточних боргів позивача протиправною та зобов`язати відділ ДВС відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження" вчинити всі дії по стягненню за виконавчими листами суду з АТ "Оріана" поточних боргів в користь позивача, а тому звернуся до суду за захистом свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини регулюються Законом України Про виконавче провадження від 02.06.2016 р. №1404-VІІІ (далі - Закон).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Перелік рішень, що підлягають примусовому виконанню, та виконавчих документів наведено у статті 3 Закону.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону підлягають примусовому виконанню рішення, зокрема, на підставі виконавчих листів.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців.

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування. (ч. ч. 4, 7 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах "Іммобільяре Саффі" проти Італії" (Case of Immobiliare Saffi v. Italy, Заява № 22774/93, п. п. 63, 66), Горнсбі проти Греції від 19.09.1997 (п.п. 40, 41), "Жовнер проти України", "Бурдов проти Росії", "Ясіун`єне проти Литви" (Jasiuniene c. Lituanie), "Руйану проти Румунії" (Ruianu c. Roumanie) наголошує на тому, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина "судового процесу" для цілей статті 6.

При цьому, Європейський суд з прав людини зазначає, що адміністративні органи є складовою держави, яка керується принципом верховенства права, а відтак інтереси цих органів збігаються з необхідністю належного здійснення правосуддя. Якщо адміністративні органи відмовляються або неспроможні виконати рішення суду, чи навіть зволікають з його виконанням, то гарантії, надані статтею 6 стороні на судовому етапі, втрачають свою мету.

У контексті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р. виконання судового рішення, прийнятого будь-яким судом, має розглядатися як складова "судового розгляду".

Конституційний Суд України у рішенні від 30 січня 2003 року N 3-рп/2003 у справі про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора вказав, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. 10 п. 9 мотивувальної частини).

Отже, механізм ефективного судового захисту обумовлює у необхідних випадках застосування процедури виконання рішень суду.

У рішенні від 30 червня 2009 року N 16-рп/2009 Конституційний Суд України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частин сьомої, дев`ятої, пункту 2 частини шістнадцятої статті 236-8 Кримінально-процесуального кодексу України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

З огляду на це, примусове виконання рішення суду як завершальна стадія судового процесу є складовою та невід`ємною частиною гарантованого державою права на захист.

Законом України "Про приватизацію державного і комунального майна" від 18.01.2018 №2269-VIII внесено зміни в розділ X "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" такого змісту:

4-2. Справи про банкрутство боржників, якими є державні підприємства та/або господарські товариства, більше ніж на 50 відсотків акцій (часток) яких прямо чи опосередковано належать державі, щодо яких прийнято рішення про приватизацію, не порушуються до завершення приватизації.

4-3. Провадження у справах про банкрутство боржників, якими є державні підприємства та/або господарські товариства, більше ніж 50 відсотків акцій (часток) яких прямо чи опосередковано належать державі, щодо яких прийнято рішення про приватизацію, підлягає припиненню, крім тих, що ліквідуються за рішенням власника.

Після припинення провадження у справі про банкрутство забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, зупиняється перебіг позовної давності, не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення суми тощо.

Зазначені дії не поширюються на задоволення вимог поточних кредиторів, на виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, на відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю та життю громадян, на виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов`язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення.

Згідно Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" - поточні кредитори - це кредитори за вимогами до боржника, які виникли після відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство.

Управління Пенсійного фонду, відповідно до покладених на нього завдань, забезпечує надходження платежів відповідно до законодавства, які в подальшому спрямовуються для фінансування витрат на виплату пенсій та інших виплат, що здійснюються з коштів Фонду.

З урахуванням викладеного, заборона стягнення на підставі виконавчих документів не поширюється на борги, які нарощені відповідачем після порушення справи про банкрутство, а в подальшому, і після відновлення платоспроможності боржника.

Тому, виконавчою службою відносно стягнення боргів за такими виконавчими документами, повинні були вчинятись усі виконавчі дії, передбачені Законом України "Про виконавче провадження"

Згідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

При цьому, за приписами частини другої статті 77 цього Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про що відповідач не дотримався вимог Закону України "Про виконавче провадження", такі рішення (дії) не можуть відповідати приписам ч. 2 ст. 2 КАС України, а тому позовні вимоги про визнання бездіяльності Калуського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області щодо стягнення з АТ "Оріана" за виконавчими листами суду поточних боргів позивача протиправною та зобов`язання Калуського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження" вчинити всі дії по стягненню за виконавчими листами суду з АТ "Оріана" поточних боргів в користь позивача, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України на користь позивача підлягають документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 132, 139, 143, 242-246, 255, 271, 287, 295-297 КАС України, суд , -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. С.Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018) до Калуського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області (, пр-т. Л.Українки, 1, м. Калуш, 77300) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій задовольнити повністю.

Визнати бездіяльність Калуського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області щодо стягнення з АТ "Оріана" за виконавчими листами суду поточних боргів позивача протиправною.

Зобов`язати Калуський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження" вчинити всі дії по стягненню за виконавчими листами суду з АТ "Оріана" поточних боргів в користь Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Калуського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області (пр-т. Л.Українки, 1, м. Калуш, 77300, ) на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. С.Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018, ) судові витрати щодо сплати судового збору в сумі 1921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) гривню 00 копійок.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275 - 277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286 - 288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції (частини 1 статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України).

У відповідності до частини 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (стаття 297 Кодексу адміністративного судочинства України).

При цьому, у відповідності до підпункту 15.5. пункту 15 Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Микитюк Р.В.