Справа № 320/1218/19
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2019-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2019 року м.Київ справа № 320/1218/19

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Сакевич Ж.В., розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про визнання протиправним та скасування рішення,

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до Управління соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним і скасувати рішення Управління соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області щодо не призначення субсидії з 01 грудня 2018 року по особовій справі №021771, викладене у повідомленні від 25 січня 2019 року.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суд від 18.03.2019 відкрито провадження в адміністративній справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 27.12.2018 ОСОБА_1 звернулась до Управління праці та соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області із заявою про призначення житлової субсидії.

Відповідач у повідомленні від 25.01.2019 №921771, яке було надіслано позивачу, повідомив про не призначення ОСОБА_1 . житлової субсидії з 01.12.2018 з тих підстав, що дохід позивача менший від мінімальної заробітної плати та позивачем не сплачено єдиний соціальний внесок.

Позивач не погоджується з відмовою відповідача у призначенні житлової субсидії, оскільки єдиний соціальний внесок сплачується роботодавцем позивача своєчасно та у повному обсязі.

Щодо твердження відповідача про те, що середньомісячний сукупний дохід ОСОБА_1 менший від мінімальної заробітної плати, то позивач наголосив на тому, що на зменшення розміру її доходу вплинуло перебування позивача на лікарняному у період з 13.06.2018 по 24.06.2018 та з 26.06.2018 по 05.07.2018 та перебування позивача у відпустці без збереження заробітної плати у період з 12.04.2018 по 13.04.2018, з 16.04.2018 по 17.04.2018, 25.06.2018 та 06.07.2018 та у щорічній відпустці у період з 09.07.2018 по 22.07.2018.

На думку позивача, зменшення її доходу за 2018 рік в даному випадку було зумовлено виключно необхідністю забезпечення лікування та покращення стану здоров`я ОСОБА_1 , а тому в даному випадку, вказана обставина мала бути врахована відповідачем під час вирішення питання про призначення позивачу житлової субсидії, оскільки позивачем було надано відповідачу листки непрацездатності під час звернення із заявою про призначення субсидії.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, зазначив про те, що позивачу правомірно відмовлено у призначенні з 01.12.2018 житлової субсидії, оскільки середньомісячний сукупний дохід ОСОБА_1 за період з квітня по вересень 2018 року становив 3290,39 грн., що є менше ніж розмір мінімальної заробітної плати, встановленої у 2018 році.

Крім того, відповідач повідомив, що при розрахунку житлової субсидії було враховано доходи чоловіка позивача, ОСОБА_2 .

Відповідач наголосив на тому, що позивач під час звернення до Управління соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області із заявою про надання житлової субсидії не надала доказів на підтвердження того, що вона перебувала у значних життєвих обставинах, які викликані хворобою, що підтверджується висновком (довідкою) лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я для винесення даного питання на розгляд комісії.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18.03.2019 постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Ковельським РВ УДМС України у Волинській області, 19.10.2014 (а.с.12-14). Як вбачається зі свідоцтва про право власності НОМЕР_3 від 04.11.2015, позивач є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с.44). Згідно із паспортом громадянина України позивач зареєстрованим місцем проживання позивача є: АДРЕСА_2 . Відповідно до роздруківки із веб-сайту ТОВ «Київоблгаз збут» позивач у лютому-квітні 2017 року, у жовтні 2017 року - квітні 2018 року здійснювала сплату за газ з урахуванням наданої їй субсидії (а.с.45). Судом встановлено, що позивач звернулась до Управління соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області із заявою про призначення житлової субсидії від 26.12.2018, в якій просила призначити житлову субсидію для відшкодування витрат на придбання газу. У вказаній заяві позивач зазначила, що послуги з газопостачання надаються позивачу ТОВ «Київоблгаз збут» (а.с.70-71). До вказаної заяви позивачем додана декларація про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії від 26.12.2018, в якій позивач у розділі ІІ «Дані про членів сім`ї осіб зі складу домогосподарства незалежно від реєстрації їхнього місця проживання (фактичного місця проживання) зазначила свого чоловіка ОСОБА_2 . У розділі ІІІ декларації - Дані про види та суми доходів осіб, які входять до складу домогосподарства, а також членів сім`ї осіб зі складу домогосподарства незалежно від реєстрації їхнього місця проживання (фактичного місця проживання) позивачем вказано відомості про свої доходи у вигляді заробітної плати, отриманої від ТОВ «Алай», та про доходи ОСОБА_3 у вигляді заробітної плати, отриманої від ТОВ «Металева покрівля» (а.с.72-74). З матеріалів справи вбачається, що Управлінням соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області було складено та направлено позивачу повідомлення про надання субсидій №021771 від 25.01.2019, в якому зазначено про те, що позивачу не призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з 01 грудня 2018 з підстав: дохід менший від мінімальної заробітної плати/не сплачено єдиний соціальний внесок.

У вказаному повідомленні зазначено, що частка середнього сукупного доходу сім`ї у розмірі 17,58% становить 1526,88 грн.

Також у вказаному повідомленні наявна інформація про доходи членів сім`ї за період з квітня по вересень 2018 року, відповідно до якої дохід позивача за вказаний період становить 16188,71 грн., а дохід її чоловіка, ОСОБА_2 - 18974,00 грн. (а.с.69).

Не погоджуючись з рішенням щодо відмови у призначенні житлової субсидії з 01 грудня 2018 року, позивач звернувся з даним позовом до суду з вимогою про визнання його протиправним та скасування, з приводу чого суд зазначає таке.

Постановою Кабінету Міністрів України № 848 від 21.10.1995 «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива затверджено Положення про порядок призначення житлових субсидій (далі - Положення №848, в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з п.1 Положення №848 це Положення визначає умови призначення та порядок надання громадянам таких житлових субсидій, зокрема, щомісячної житлової субсидії на оплату внесків за встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку, за абонентське обслуговування для споживачів комунальних послуг, що надаються у багатоквартирних будинках за індивідуальними договорами, а також житлово-комунальних послуг, а саме: комунальних послуг - послуг з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до п.2 Положення №848 право на отримання житлової субсидії мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України (далі - громадяни), що проживають у житлових приміщеннях (будинках).

Пунктом 3 Положення №848 передбачено, що призначення житлових субсидій та контроль за їх цільовим використанням здійснюється структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві і Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення).

У територіальних громадах (в тому числі об`єднаних), у виконавчих органах яких відсутні структурні підрозділи з питань соціального захисту населення, прийняття заяв громадян з необхідними документами для призначення житлових субсидій та передачу їх відповідним структурним підрозділам з питань соціального захисту населення безпосередньо або через центри надання адміністративних послуг чи їх фронт-офіси здійснюють уповноважені особи, які визначаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад.

Інформація про призначені житлові субсидії вноситься структурним підрозділом з питань соціального захисту населення до Єдиного державного реєстру отримувачів житлових субсидій, держателем якого є Мінсоцполітики.

Відповідно до п.4 Положення №848 житлові субсидії призначаються за наявності різниці між розміром плати за житлово-комунальні послуги та/або скраплений газ, тверде та рідке пічне побутове паливо, за абонентське обслуговування для споживачів комунальних послуг, що надаються у багатоквартирних будинках за індивідуальними договорами, внесків за встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку, внеску/платежу об`єднанню на оплату витрат на управління багатоквартирним будинком у межах соціальної норми житла, соціальних нормативів житлово-комунальних послуг, скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, витрат на управління багатоквартирним будинком (далі - соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування) і розміром обов`язкового відсотка платежу, визначеного в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Пунктом 6 Положення №848 визначено, що житлова субсидія не призначається (у тому числі на наступний період), якщо, зокрема, у складі домогосподарства або у складі сім`ї члена домогосподарства є особи, що досягли 18-річного віку станом на початок періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії (далі - особи, доходи яких враховуються під час призначення житлової субсидії), і в цьому періоді: за інформацією ДФС, Пенсійного фонду України, у них взагалі відсутні доходи, які враховуються під час призначення житлової субсидії; або нарахований середньомісячний сукупний дохід менший, ніж розмір мінімальної заробітної плати, встановленої на початок періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії; та/або ними або за них не сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі, не меншому від мінімального, сумарно протягом трьох місяців у періоді, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії (крім випадків, коли наявна заборгованість роботодавця із виплати заробітної плати та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за цих осіб).

Згідно з п.7 Положення №848 за наявності умов, зазначених у пункті 6 цього Положення, житлову субсидію може бути призначено за рішенням комісії виходячи з конкретних обставин, що склалися, крім випадків, зазначених у підпунктах 1 (за винятком житлових приміщень (будинків), на які оформлено два і більше окремі особові рахунки, за умови, що опалювальна площа частини житлового приміщення кожного домогосподарства, на яку призначається субсидія, не перевищує 120 кв. метрів для квартири, 200 кв. метрів для індивідуального будинку) і 7 пункту 6 цього Положення.

Рішення про призначення (відмову в призначенні) житлової субсидії в таких випадках приймається комісією на підставі акта обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства.

У мм. Києві та Севастополі, обласних центрах і містах обласного значення у разі, коли у члена домогосподарства або у члена сім`ї особи із складу домогосподарства доходи, які враховуються під час призначення субсидії, є такими, що зазначені в абзацах другому - четвертому підпункту 3 пункту 6 цього Положення, позитивне рішення комісії про призначення житлової субсидії може бути прийнято лише у разі, коли такі особи:

або інші члени домогосподарства надають соціальні послуги, перебувають у місцях позбавлення волі, перебувають у складних життєвих обставинах, викликаних тривалою хворобою, що підтверджується висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, є алко- або наркозалежними, що підтверджується довідкою від лікаря;

в періоді, за який враховуються доходи, мали суму середньомісячної нарахованої заробітної плати менше від розміру мінімальної заробітної плати не більш як на 10 відсотків і при цьому єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування сплачено у розмірі, не меншому, ніж мінімальний, за всі місяці протягом зазначеного періоду;

на момент призначення житлової субсидії сплачують єдиний соціальний внесок у розмірі, не меншому ніж мінімальний, протягом двох місяців підряд перед днем звернення за призначенням житлової субсидії або сплачують єдиний соціальний внесок у розмірі, не меншому ніж мінімальний, протягом двох місяців підряд перед місяцем, в якому житлова субсидія призначається без звернення громадянина. При цьому особі, яка працює за строковим трудовим договором, житлову субсидію за рішенням комісії може бути призначено лише у разі, коли строк дії строкового трудового договору є більшим, ніж строк, на який призначається житлова субсидія.

Структурні підрозділи з питань соціального захисту населення ведуть облік домогосподарств, яким житлову субсидію призначено за рішенням комісії у випадках, зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту. Щомісяця на запит вони отримують від органів Пенсійного фонду України інформацію про сплату особами, доходи яких під час призначення житлової субсидії були такими, що зазначені в абзацах другому - четвертому підпункту 3 пункту 6 цього Положення, єдиного соціального внеску, а також про його розмір.

Житлова субсидія за рішенням комісії може бути призначена у випадках, не передбачених цим Положенням. Фінансування таких субсидій здійснюється за рахунок коштів місцевих бюджетів.

Абзацом першим п.8 Положення №848 передбачено, що житлова субсидія призначається одному із членів домогосподарства, які зареєстровані в житловому приміщенні (будинку).

Пунктом 9 Положення №848 визначено, що житлова субсидія розраховується на всіх членів домогосподарства.

До складу домогосподарства включаються всі особи, що зареєстровані в житловому приміщенні (будинку), на яких розраховуються соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування і доходи яких враховуються під час призначення житлової субсидії.

Під час призначення житлової субсидії враховуються також доходи членів сім`ї особи із складу домогосподарства у разі, коли їх зареєстроване (фактичне) місце проживання відмінне від адреси домогосподарства (крім доходів батьків у разі призначення субсидії студентам, які зареєстровані у гуртожитку за місцем навчання, та доходів одного з батьків дитини у разі призначення субсидії другому з батьків з дитиною у разі, коли батьки розлучені). При цьому соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування за адресою домогосподарства на таких осіб не розраховуються.

Під час призначення житлової субсидії соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування розраховуються на членів домогосподарства, які зареєстровані в житловому приміщенні (будинку), але фактично в ньому не проживають у зв`язку з призовом на строкову військову службу. При цьому фактичні доходи таких осіб не враховуються в сукупний дохід домогосподарства.

Кількість членів домогосподарства визначається на початок місяця, з якого призначається житлова субсидія.

Відповідно до п.10 Положення №848 для розрахунку житлової субсидії враховуються нараховані доходи членів домогосподарства, членів сім`ї особи із складу домогосподарства, зазначених у пункті 9 цього Положення, які досягли 14-річного віку станом на початок періоду, за який враховуються такі доходи.

Під час призначення житлової субсидії враховуються такі доходи:

заробітна плата після сплати податку на доходи фізичних осіб;

пенсія;

стипендія;

соціальні виплати, які призначаються структурним підрозділом з питань соціального захисту населення;

допомога по безробіттю, інші страхові виплати, які призначаються фондами соціального страхування;

грошові перекази, отримані із-за кордону;

інші доходи.

Згідно із п.11 Положення №848 для розрахунку житлової субсидії середньомісячний сукупний дохід осіб, зазначених у пункті 9 цього Положення, враховується:

за III-IV квартали попереднього календарного року - у разі, коли житлова субсидія призначається з початку неопалювального сезону;

за I-II квартали поточного календарного року - у разі, коли житлова субсидія призначається з початку опалювального сезону;

за два квартали, що передують місяцю, який передує місяцю звернення за призначенням житлової субсидії, - у разі, коли житлова субсидія призначається не з початку опалювального (неопалювального) сезону.

У такому ж порядку розраховується середньомісячний сукупний дохід під час призначення житлової субсидії без звернення на наступний сезон домогосподарствам, які отримували її в попередньому опалювальному (неопалювальному) сезоні.

Житлова субсидія на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива призначається виходячи з розміру доходу осіб, зазначених у пункті 9 цього Положення, за попередній календарний рік.

Розрахунок середньомісячного доходу для осіб, які отримували хоча б один із таких видів доходу, як стипендію, допомогу при народженні (усиновленні) дитини, допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, допомогу по догляду за особами з інвалідністю I і II групи внаслідок психічного розладу, допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю, тимчасову державну соціальну допомогу непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату, здійснюється шляхом ділення загальної суми сукупного доходу за період, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії, на кількість місяців, у яких його отримано.

Згідно із п.13 Положення №848 для призначення житлової субсидії громадянин, особа якого посвідчується паспортом або іншим документом, подає структурному підрозділу з питань соціального захисту населення за зареєстрованим місцем проживання (орендарі, внутрішньо переміщені особи - за фактичним місцем проживання):

заяву про призначення житлової субсидії за формою, встановленою Мінсоцполітики (далі - заява);

декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, за формою, встановленою Мінсоцполітики (далі - декларація);

довідки про доходи - у разі зазначення в декларації доходів, інформація про які відсутня у ДФС, Пенсійному фонді України, фондах соціального страхування тощо і відповідно до законодавства не може бути отримана за запитом структурного підрозділу з питань соціального захисту населення у порядку, встановленому цим Положенням. У разі неможливості підтвердити такі доходи довідкою до декларації додається письмове пояснення із зазначенням їх розміру;

договір найму (оренди) житла (у разі наявності).

Заява та декларація можуть бути надіслані структурному підрозділу з питань соціального захисту населення за зареєстрованим місцем проживання заявника (орендарі, внутрішньо переміщені особи - за фактичним місцем проживання) поштою або в електронній формі через офіційний веб-портал Мінсоцполітики або інтегровані з ним інформаційні системи органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування з накладенням електронного цифрового або електронного підпису, створеного шляхом додавання до заяви в електронній формі ідентифікаційних даних декларанта, підтверджених у процесі автентифікації з використанням електронної системи ідентифікації, що використовує базу клієнтських даних банків.

У разі отримання надісланих з використанням засобів телекомунікаційних систем заяви та декларації, в яких відсутній електронний цифровий або електронний підпис із застосуванням електронної системи ідентифікації, що використовує базу клієнтських даних банків, житлова субсидія призначається лише після підписання заявником зазначених документів у паперовій формі протягом місяця з дня подання заяви та декларації в електронній формі, зокрема під час складання акта обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства. У разі коли заяву та декларацію в зазначений строк не підписано незалежно від причин відсутності підпису заявника, громадянин (у разі бажання отримати житлову субсидію) зобов`язаний подати нові заяву та декларацію.

Абзацами 1-2 п.15 Положення №848 визначено, що житлова субсидія на оплату житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком призначається з місяця звернення за її призначенням до дати закінчення опалювального сезону і розраховується: на неопалювальний сезон - з 1 травня по 30 вересня;на опалювальний сезон - з 1 жовтня по 30 квітня. Для домогосподарств, які використовують природний газ або електричну енергію для індивідуального опалення, житлова субсидія на опалювальний сезон розраховується з 16 жовтня по 15 квітня включно. Отже, з вищенаведених норм чинного законодавства вбачається, що особа має право на отримання житлової субсидії на оплату житлово-комунальних послуг. При цьому, житлова субсидія не призначається якщо нарахований середньомісячний сукупний дохід менший, ніж розмір мінімальної заробітної плати, встановленої на початок періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії; та/або ними або за них не сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі, не меншому від мінімального, сумарно протягом трьох місяців у періоді, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії (крім випадків, або коли наявна заборгованість роботодавця із виплати заробітної плати та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за цих осіб).

Разом з тим, навіть за умови наявності вказаних вище випадків житлова субсидія може бути призначена за рішенням комісії виходячи з конкретних обставин, що склалися. Як вбачається з матеріалів справи, підставою відмови Управлінням соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області у призначенні позивачу житлової субсидії щодо сплати житлово-комунальних послуг на оплату природного газу є те, що середньомісячний сукупний дохід домогосподарства ОСОБА_1 за період II-III картали 2018 року є меншим ніж розмір мінімальної заробітної плати, встановленої на початок періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії. Крім того, відповідач зазначив, що відповідно до інформації Пенсійного фонду України позивачем сплачено єдиний внесок у розмірі, який є меншим від мінімального.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначив про те, що зменшення розміру її доходу за відповідний період було обумовлено тим, що ОСОБА_1 перебувала на лікарняному у період з 13.06.2018 по 24.06.2018 та з 26.06.2018 по 05.07.2018 та перебувала у відпустці без збереження заробітної плати у період з 12.04.2018 по 13.04.2018, з 16.04.2018 по 17.04.2018, 25.06.2018 та 06.07.2018 та у щорічній відпустці у період з 09.07.2018 по 22.07.2018.

На думку позивача, зменшення її доходу за 2018 рік в даному випадку було зумовлено виключно необхідністю забезпечення лікування та покращення стану здоров`я ОСОБА_1 , а тому, вказана обставина мала бути врахована відповідачем під час вирішення питання про призначення позивачу житлової субсидії, оскільки позивачем було надано відповідачу листки непрацездатності під час звернення із заявою про призначення субсидії.

Крім того, позивач зазначила, що вона особисто не здійснювала сплати єдиного соціального внеску, оскільки сплату відповідного внеску здійснював її роботодавець, ТОВ «Алай».

Відповідно до пп.2 та 5 ч.1 ст.1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон №2464) у цьому Законі нижченаведені терміни вживаються в такому значенні: єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування;

мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.

Абзацом 1 та 7 п.1 ч.1 ст.4 Закону №2464 визначено, що платниками єдиного внеску є: роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами; осіб, які отримують допомогу по тимчасовій непрацездатності, перебувають у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами і отримують допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами.

осіб, які отримують допомогу по тимчасовій непрацездатності, перебувають у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами і отримують допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами.

Згідно із абз.1 та 2 п.1 ч.1 ст.7 Закону №2464 єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами;

для платників, зазначених в абзаці сьомому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму грошового забезпечення кожної застрахованої особи, оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності, що здійснюється за рахунок коштів роботодавця, та допомоги по тимчасовій непрацездатності, допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами; допомоги, надбавки або компенсації відповідно до законодавства.

Нарахування та сплата єдиного внеску за платників, зазначених у абзаці сьомому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, але не менше мінімального страхового внеску за кожну особу.

Частиною 5 ст.8 Закону №2464 передбачено, що єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі наказу ТОВ «Алай» №45-к від 23.05.2011 позивача було прийнято на посаду агента з митного оформлення вантажів та товару відділу збуту та маркетингу ТОВ «Алай» (а.с.15).

Відповідно до довідки від 17.04.2019 №АЛ-00000005, виданої ТОВ «Алай», сукупний дохід позивача становить : за квітень 2018 року - 2812,34 грн., з яких утримання - 548,41 грн.; за травень 2018 року - 3388,55 грн., з яких утримання - 660,77 грн.; за червень 2018 року - 2721,19 грн., з яких утримання - 530,63 грн.; за липень 2018 року - 3695,25 грн., з яких утримання - 720,58 грн., за серпень 2018 року - 3750,00 грн., з яких утримання - 731,25 грн.; за вересень 2018 року - 3375,00 грн., з яких утримання - 658,13 грн. (а.с.86). Аналогічний розмір заробітної плати вказаний в індивідуальній відомості про застраховану особу, виданій Пенсійним фондом України (а.с.75-77). Відповідно до ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 №2246-VIII мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 1 січня становить 3723 гривні.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що у період з травня по липень 2018 року та у вересні 2018 року розмір заробітної плати, який був нарахований позивачу, був меншим, ніж розмір мінімальної заробітної плати, визначений у 2018 році.

Відповідно до довідки про доходи членів сім`ї за період з квітня по вересень 2018 року розмір доходу позивача за вказаний період становив 16188,71 грн., а її чоловіка, ОСОБА_2 - 18974,00 грн.(а.с.69).

Як вбачається з листків непрацездатності серії АДІ №181354 від 24.06.2018 та серії АДІ №407696 від 06.07.2018, позивач у період з 13.06.2018 по 23.06.2018, з 26.06.218 по 30.06.2018 та з 01.07.2018 по 05.07.2018 перебувала на лікарняному (а.с.9-10).

Судом встановлено, що у період з 12.04.2018 по 18.04.2018 позивач перебувала на стаціонарному лікуванні в КМКЛ №1 Київському центрі репродуктивного здоров`я, що підтверджується випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 18.04.2018 (а.с.84).

У вказаній виписці зазначено, що позивач перебуває у післяопераційному періоді без ускладнень.

Згідно із випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 19.07.2018 ОСОБА_1 у період з 13.07.2018 по 19.07.2018 також перебувала на стаціонарному лікуванні (післяопераційний період без ускладнень) (а.с.85).

У відповіді на відзив на позовну заяву позивач зазначив, що у період з квітня по липень 2018 року ОСОБА_1 було проведено дві операції, що зумовило в подальшому необхідність вжиття заходів для забезпечення післяопераційного лікування. Як пояснив позивач, з метою забезпечення подальшого покращення здоров`я, ОСОБА_1 перебувала у відпустці без збереження заробітної плати у період з 12.04.2018 по 13.04.2018, з 16.04.2018 по 17.04.2018, 25.06.2018 та 06.07.2018 та у щорічній відпустці у період з 09.07.2018 по 22.07.2018.

На підтвердження наданих пояснень позивачем було додано до матеріалів справи накази про надання відпустки від 02.07.2018 №155/ВК (період відпустки з 09.07.2018 по 22.07.2018), від 10.04.2018 №85/ВК (період відпустки з 12.04.2018 по 13.04.2018), від 10.04.2018 №86/ВК (період відпустки з 16.04.2018 по 17.04.2018), від 25.06.2018 №144/ВК (період відпустки з 25.06.2018 по 25.06.2018) та від 06.07.2018 №159/ВК (період відпустки з 06.07.2018 по 06.07.2018) (а.с.87-91).

Отже, матеріали справи свідчать про те, що у період з 13.06.2018 по 23.06.2018, з 26.06.218 по 30.06.2018 та з 01.07.2018 по 05.07.2018 перебувала на лікарняному, а у період з 12.04.2018 по 13.04.2018, з 16.04.2018 по 17.04.2018, 25.06.2018 та 06.07.2018 у відпустці без збереження заробітної плати у період та з 09.07.2018 по 22.07.2018 у щорічній відпустці. На думку суду, періодичне перебування позивача у період з квітня по вересень 2018 року на лікарняному та відпустці без збереження заробітної плати дійсно істотно вплинуло на розмір отриманого ОСОБА_1 доходу за вказаний період. Так, зокрема, проблеми зі станом здоров`я, які зумовили необхідність перебування позивача на лікарняному та у відпустці без збереження заробітної плати, зумовили зменшення розміру доходу позивача за відповідний період, що в свою чергу, зумовило зменшення сукупного доходу позивача та її чоловіка ОСОБА_2 , а також зменшення розміру ЄСВ, сплаченого за позивача його роботодавцем ТОВ «Алай».

Суд завертає увагу на те, що відповідно до п.7 Положення №848 у мм. Києві та Севастополі, обласних центрах і містах обласного значення у разі, коли у члена домогосподарства або у члена сім`ї особи із складу домогосподарства доходи, які враховуються під час призначення субсидії, є такими, що зазначені в абзацах другому - четвертому підпункту 3 пункту 6 цього Положення, позитивне рішення комісії про призначення житлової субсидії може бути прийнято лише у разі, коли такі особи: або інші члени домогосподарства надають соціальні послуги, перебувають у місцях позбавлення волі, перебувають у складних життєвих обставинах, викликаних тривалою хворобою, що підтверджується висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, є алко- або наркозалежними, що підтверджується довідкою від лікаря.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про соціальні послуги» від 19.06.2003 № 966-IV (який був чинний на момент виникнення спірних відносин) складні життєві обставини - обставини, спричинені інвалідністю, віком, станом здоров`я, соціальним становищем, життєвими звичками і способом життя, внаслідок яких особа частково або повністю не має (не набула або втратила) здатності чи можливості самостійно піклуватися про особисте (сімейне) життя та брати участь у суспільному житті. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що перебування позивача у період з квітня по липень 2018 року на лікарняному та у відпустках, які пов`язані із покращенням стану здоров`я позивача, має бути розцінене саме як складна життєва обставина, яка підтверджується виписками із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого.

На думку суду, вказані обставини, які надають ОСОБА_1 право на отримання житлової субсидії.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив про те, що ним було здійснено розрахунок житлової субсидії та частку плати за житлово-комунальні послуги та встановлено, що частка плати за житлово-комунальні послуги домогосподарства ОСОБА_1 становить 1526,88 грн., що є більшою за розмір плати за житлово-комунальні послуги за використання природного газу в межах норми у розмірі 1279,72 грн.

Проте, суд ставиться критично до таких пояснень відповідача, оскільки Положення №848 не ставить в залежність виникнення у особи права на отримання житлової субсидії від розміру частки плати за житлово-комунальні послуги. Таке право залежить, зокрема, від розміру сукупного доходу особи та своєчасності сплати нею ЄСВ за відповідний період. Відповідно до ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Під час розгляду справи відповідачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності відмови позивачу у призначенні житлової субсидії, у той час як матеріали справи свідчать про те, що складні життєві обставини (хвороба),в яких опинився позивач, які зумовили зменшення доходу ОСОБА_1 , свідчать про наявність у позивача права на отримання житлової субсидії.

У зв`язку з цим, суд вважає, що відповідач протиправно відмовив позивачу у призначенні субсидії.

За таких обставин, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Управління соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про відмову у призначенні ОСОБА_1 житлової субсидії, оформлене у вигляді подання про надання субсидії №021771 від 25.01.2019.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5633,55 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про визнання протиправним та скасування рішення, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною третьою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно з вимогами частини першої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Як вбачається з пункту 1 частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно з вимогами пункту 2 частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до положень частини четвертої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно із з частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 6 ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч.7 ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату робіт (послуг) спеціаліста, перекладача чи експерта, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з тим, суд звертає увагу, що ст.134 КАС України не виключає права суду перевіряти дотримання позивачем вимог ч.5 ст.134 щодо співмірності заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Верховний Суд в додатковій постанові від 12.09.2018 (справа №810/4749/15) зазначив, що з аналізу положень ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Також Верховний Суд у постанові від 22.12.2018 (справа №826/856/18) зазначив про те, що розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Крім того, у справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії», заява №34884/97, п.30).

У пункті 269 рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 №5076-VI (далі - Закон №5076) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Таким чином, договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п.9 ч.1 ст.1 Закону №5076).

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п.6 ч.1 ст.1 Закону №5076). Статтею 19 Закону №5076 визначено, зокрема, такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Відповідно до ст.30 Закону №5076 гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Як вбачається з матеріалів справи, між ОСОБА_1 (Клієнт) та Ковальовою Ларисою Володимирівною (Адвокат) було укладено договір про надання професійної правничої допомоги №44, за яким адвокат зобов`язався забезпечити: захист прав, свобод і законних інтересів клієнта у вирішенні спору щодо скасування рішення (повідомлення) Управління соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області щодо не призначення субсидії з 01.12.2018 від 25.01.2019, шляхом надання правової допомоги у спосіб консультування і роз`яснення з правових питань, правового супроводу, складання заяв, позовних заяв, відповіді на відзив, клопотань, скарг та інших документів правового характеру; представництво інтересів клієнта у судах під час здійснення адміністративного судочинства, а також в інших державних органах перед фізичними та юридичними особами.

Відповідно до п. 4.2 договору гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами та зазначені в додатку 1 до цього договору.

Факт надання послуг підтверджується актом надання послуг, зразок якого є Додатком 2 до договору.

Згідно із п.4.7 договору гонорар сплачується готівкою або здійснюється у безготівковому порядку на рахунок адвоката. У разі проведення розрахунку готівкою, адвокат видає квитанцію до прибуткового касового ордера, форма якого затверджена додатком №2 до Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 29.12.2017 №148.

Пунктом 5.1 договору визначено, що договір набуває чинності з дати його підписання і діє протягом 12 наступних календарних місяців (а.с.25-30).

Також між сторонами було підписано Додаток 1 до Договору №44 від 01.03.2019 (а.с.31).

Судом встановлено, що сторонами було підписано акт приймання-передання наданих послуг від 05.03.2019, за яким адвокатом Ковальовою Л.В. було надано позивачу послуги на загальну суму 5633,55 грн., з яких: усне консультування (0,5 години) - 625,95 грн., ознайомлення з доказовою базою, вивчення правових позицій, нормативно-правової бази (1 година) - 1251,90 грн.; складання клопотання (заяви) про відшкодування витрат (1 година) - 1251,90 грн.; складання позовної заяви (2 години) - 2503,80 грн. (а.с.32).

Позивачем на підтвердження заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5633,55 грн. додано копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №264 від 07.02.2007, видане на ім`я Ковальової Лариси Володимирівни (а.с.33) та корінець до прибуткового касового ордера від 05.03.2019 (а.с.20).

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив про те, що витрати на правничу допомогу у розмірі 5633,55 грн., заявлені позивачем до стягнення, є необґрунтованими та завищеними, оскільки вони не підтверджені належними документами, а саме квитанцією про сплату та ордером.

Відповідно до п.п.10 п.2 розділу І Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 29.12.2017 № 148, касовий ордер - первинний документ (прибутковий або видатковий касовий ордер), що застосовується для оформлення надходжень (видачі) готівки з каси.

Пунктом 23 розділу ІІІ вказаного Положення визначено, що касові операції оформляються касовими ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів, іншими касовими документами, які згідно із законодавством України підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) готівки.

Отже, прибутковий ордер є належним документом, який підтверджує факт оплати наданих позивачу послуг.

Дослідивши вищевказані документи, суд дійшов висновку про те, що розмір заявлених позивачем до стягнення витрат на оплату послуг адвоката в даному випадку не є співмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (послугами). Так, суд звертає увагу на те, що дана справа є справою незначної складності, а вартість наданих позивачу послуг є завищеною.

У зв`язку з цим, враховуючи незначну складність адміністративної справи, обсяг та зміст позовної заяви з доданими до неї документами, суд вважає, що позивач за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2500,00 грн.

Позивачем під час звернення до суду було сплачено судовий збір у сумі 768,40 грн., що підтверджується квитанцією від 13.03.2019 №0.0..1 (а.с.2).

Враховуючи задоволення позовних вимог, сума судового збору, яка підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Управління соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області становить 768,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Управління соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про відмову у призначенні ОСОБА_1 житлової субсидії, оформлене у вигляді повідомлення про надання субсидії №021771 від 25.01.2019.

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце поживання: АДРЕСА_3 ) судові витрати у сумі 3268,40 грн. (три тисячі двісті шістдесят вісім грн. 40 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Управління соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області (ідентифікаційний код 20591492, місцезнаходження: 08132, Київська обл., Києво-Святошинський р-н., м.Вишневе, вул.Святошинська, буд.50).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Дата складання повного тексту рішення - 14.06.2019 р.

Суддя Кушнова А.О.