Справа № 822/2760/15
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2019-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/2760/15

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Ковальчук О.К.

Суддя-доповідач - Гонтарук В. М.

01 липня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Совгири Д. І. Курка О. П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Універсалбуд" на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 лютого 2019 року (повний текст складено 01 березня 2019 року у м. Хмельницькому) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Універсалбуд" до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

в лютому 2018 року позивач звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про скасування податкового повідомлення-рішення.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 лютого 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про задоволення позовних вимог. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи що призвело до неправильного її вирішення.

06 травня 2019 року до суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому зазначено про безпідставність доводів апеляційної скарги.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2019 року розгляд справи призначено в режимі відеоконференції.

Сторони в судове засідання в режимі відеоконференції не з`явились. Про час, день та місце розгляду справи повідомлені завчасно та належним чином. Причини неявка суду не відомі.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, про що 24 червня 2019 року було прийнято протокольну ухвалу.

За таких умов, згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що на підставі наказу Славутської ОДПІ Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 20.11.2014 №884 працівники відповідача здійснили документальну планову виїзну перевірку ТОВ "Універсалбуд" з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати ПДВ при проведенні взаєморозрахунків ТОВ "Універсалбуд" з ТОВ "БК "Астонбудсервіс" за період з 01.20.2013 по 31.05.2014.

За результатами перевірки складений акт від 09.12.2014 №1369/22/32987115, яким зафіксовані порушення пунктів 44.1, 44.6 статті 44, підпунктів 14.1.181, 14.1.231, пунктів 14.1 статті 14, пунктів 198.3, 198.6 статті 198, пункту 201.7 статті 201 Податкового кодексу України щодо заниження ТОВ "Універсалбуд" ПДВ на суму 331742,00 грн по розрахунках з ТОВ "БК "Астонбудсервіс" у зв`язку з завищенням податкового кредиту на вказану суму у зв`язку з безпідставним визначення ПДВ по господарських операціях з ТОВ "БК "Астонбудсервіс".

На підставі зазначеного акту контролюючий орган прийняв податкове повідомлення-рішення від 24.12.2014 №, яким збільшив суму грошового зобов`язання з ПДВ на 497613,00 грн, в тому числі 331742,00 грн за основним платежем та 165871,00 грн. за штрафними санкціями.

Вважаючи вказане податкове повідомлення рішення протиправним, позивач оскаржив його до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

За змістом пункт 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Положеннями статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов`язковим.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний надати покупцю податкову накладну.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає закон України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 №996-XIV (далі - Закон №996-XIV).

За змістом статті 1 Закону №996-XIV господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до статті 9 Закону №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Пунктом 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, передбачено, що первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі - первинні документи).

Отже, право платника податків на включення сум ПДВ до податкового кредиту виникає за наявності у нього належним чином оформлених податкової накладної та первинних документів, які фіксують факт здійснення господарських операцій.

Аналізуючи доводи апелянта щодо протиправності дій відповідача під час винесення оскаржуваного податкового повідомлення - рішення, колегія суддів вказує на слідуюче.

Як вбачається зі змісту акта перевірки від 09.12.2014 №1369/22/32987115, підставою для нарахування грошового зобов`язання з ПДВ до ТОВ "Універсалбуд" слугувала відсутність фактичного здійснення господарських операцій між ТОВ "Універсалбуд" та ТОВ "БК "Астонбудсервіс" з виконання будівельних робіт та поставки товарів.

На підтвердження реального здійснення господарських операцій між ТОВ "Універсалбуд" та ТОВ "БК "Астонбудсервіс", позивач надав суду цивільно-правові договори, укладені ТОВ "БК "Астонбудсервіс" з фізичними особами щодо виконання робіт, договори оренди нерухомого майна, договір про надання транспортних послуг, акти приймання-передачі виконаних робіт за цими договорами та видаткові касові ордери.

Проте, як було встановлено в суді першої інстанції та знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, відповідно до інформації з системи співставлення АІС "Податковий блок" податкових зобов`язань та податкового кредиту у розрізі контрагентів за квітень та травень 2014 року податкові зобов`язання ТОВ "БК "Астонбудсервіс" не декларувались.

Крім того, згідно з актом ДПІ у Шевченківському районі м. Києва від 26.08.2014 №1965/26-59-2201/38871711 щодо підтвердження господарських відносин ТОВ "БК "Астонбудсервіс" із платниками податків з 02.09.2013 по 30.06.2014 ТОВ "БК "Астонбудсервіс", встановлено, що відсутнє за місце реєстрації за адресою м. Київ, вул. Юрія Коцюбинського, буд. 7, офіс 9.

Також встановлено, що позивачем не надано документів, що підтверджують спроможність ТОВ "БК "Астонбудсервіс" здійснити обсяг субпідрядних робіт, визначених в договорах.

Крім того, зі змісту оформлених ТОВ "БК "Астонбудсервіс" видаткових касових ордерів про оплату робіт за договорами субпідряду не можливо встановити хто отримав плату та за яку виконану роботу. Вказані видаткові касові ордери не містять іншої інформації крім підпису, якою можна ідентифікувати прізвища виконавців та встановити реальність обсягу та виконання ними робіт. Виплата цих коштів не відображена ТОВ "БК "Астонбудсервіс" в податкових і бухгалтерських обліках.

Колегія суддів звертає увагу, що акти приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2В, видаткові накладні, товарно-транспорті не містять прізвищ та ініціалів осіб, що їх склали. У товарно- транспортних накладних відсутні такі обов`язкові реквізити, як номери подорожніх листів, прізвище та підпис водія-експедитора про прийняття вантажу для перевезення та його здачу після перевезення.

Крім того, суд враховує невідповідність у часі будівельних робіт, визначених договорами субрідряду, укладеними позивачем з ТОВ "БК "Астонбудсервіс", та робіт, визначених цивільно-правовими договорами ТОВ "БК "Астонбудсервіс" з фізичними особами.

Водночас, надані позивачем податкові накладні, які слугували підставою для формування податкового кредиту, складені у жовтні-листопаді 2013 року на оплату по факту виконання ТОВ "БК "Астонбудсервіс" будівельних робіт, визначених договорами субпідряду. Разом з тим, акти підтвердження виконання ТОВ "БК "Астонбудсервіс" робіт із залучення сторонніх осіб складені в грудні 2013 року, а видаткові касові ордери на оплату таких робіт в грудні 2013 року - в січні 2014 року.

Суд зазначає, що надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі або коли відомості ґрунтуються на інших документах.

Здійснивши аналіз вищенаведених документів, колегія суддів вважає, що вони складені з порушенням вимог Закону №996-XIV та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, а тому не можуть слугувати доказами фактичного здійснення господарських операцій з виконання ТОВ "БК "Астонбудсервіс" субпідрядних робіт, вказаних в податкових накладних і відображених позивачем в складі податкового кредиту у жовтні-листопаді 2013 року.

Також, колегія суддів зауважує, що господарські операції для визначення податкових зобов`язань мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку, при цьому для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Господарський договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку і його наявність свідчить лише про намір виконати дії (операції) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання, відтак, господарська операція пов`язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу.

У зв`язку з цим недоведеність фактичного здійснення господарської операції (нездійснення операції) позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкової вигоди навіть за наявності правильно оформлених за зовнішніми ознаками та формою, але недостовірних та у зв`язку з цим юридично дефектних первинних документів, якщо рух коштів не забезпечений зв`язком з господарською діяльністю учасників цих операцій.

Надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів.

Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності зобов`язаний суб`єкт владних повноважень, натомість суб`єкт господарювання має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо їх обґрунтованість заперечує.

Здійснивши системний аналіз доказів, залучених до матеріалів справи, суд першої інстанцій дійшов правильного висновку про те, що надані позивачем документи не підвереджують реальність здійснення господарських операцій з ТОВ "БК "Астонбудсервіс". Натомість, відповідач підтвердив належними та допустимими доказами обґрунтованість своїх тверджень, що вищезазначені господарські операції не мали реального характеру, не призвели до змін майнового стану Товариства з обмеженою відповідальністю "Універсалбуд", а надані позивачем документи бухгалтерського обліку не підтверджують фактичне виконання господарських договорів.

Суд апеляційної інстанції здійснюючи перевірку доводів апеляційної скарги позивача, врахував правову позицію, висловлену Верховним Судом у постанові від 26 червня 2018 року у справі № 808/2360/17, яка полягає у тому, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність у позивача відповідних первинних документів як підстав для бухгалтерського обліку господарських операцій, якими зафіксовані факти їх здійснення, відповідно до частини першої та другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року №996.

Долучені до матеріалів справи письмові докази, а саме первинні документи не відповідають критеріям належності, допустимості, достатності, достовірності доказів встановленими статтями 72-76 Кодексу адміністративного судочинства України. Подані до суду та прийняті судом письмові докази не засвідченні належним чином в порушення частини другої, частини четвертої, частини п`ятої статті 94 цього кодексу.

Недоведеність здійснення позивачем господарських операцій, їх реального характеру, встановлено судами попередніх інстанцій, свідчить про відсутність підстав у Товариства з обмеженою відповідальністю "Універсалбуд" для формування податкового кредиту по факту придбання товару та підтверджує висновки податкового органу про податкові правопорушення покладені в основу прийняття податкового повідомлення-рішення.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Універсалбуд" залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 лютого 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Совгира Д. І. Курко О. П.