Справа № 448/961/19
Суддя: Білоус Ю. Б.
Дата ухвалення: 2019-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер:448/961/19
Провадження № 2-а/448/124/19
РІШЕННЯ

Іменем України

02.07.2019 року м.Мостиська

Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Білоуса Ю.Б.,

за участю секретаря судового засідання Романченко І.А.,

представника позивача Долінського О.І.,

відповідача Абдурахім Карані ОСОБА_1 (ABDOURAHIM ОСОБА_2 ),

перекладача Романів Х.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Мостиська справу за адміністративним позовом Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Союзу Коморських островів Абдурахім ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) про примусове видворення іноземця за межі території України та затримання з метою забезпечення примусового видворення,

В С Т А Н О В И В:

02.07.2019 року представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що громадянина Союзу Коморських островів Абдурахім Карані ОСОБА_1 (ABDOURAHIM ОСОБА_2 ) відповідача у справі було затримано 29.06.2019року прикордонним нарядом на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби «Краківець», на території Яворівського району Львівської області, в напрямку 549 прикордонного знаку на відстані 50 м від лінії державного кордону України за спробу незаконного перетину державного кордону з України в Республіку Польща, поза пунктом пропуску, спільно з шістьма громадянами Союзу Коморських островів, тобто вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.204-1 КУпАП.

Вказує, що відповідач прибув в Україну з наміром подальшого нелегального виїзду до держав членів ЄС, через пункт пропуску «Бориспіль». Для безперешкодного прибуття на територію України відповідач заздалегідь оформив документи для навчання у Міжнародному гуманітарному університеті та 23.01.2019року отримав посвідку на тимчасове проживання в Україні №800045641.

Стверджує, що відповідач, знаючи про можливість легально в`їхати до Європейських країн, вибрав незаконний спосіб досягнення своєї мети, усвідомлюючи, що при цьому він неодноразово буде грубо порушувати та ігнорувати законодавство України на своєму шляху.

Зазначає, що посвідку відповідача на тимчасове проживання в Україні було скасовано. На даний час відповідач перебуває на території України незаконно, коштів та бажання для самостійного повернення на батьківщину не має.

З огляду на вищенаведене, просить суд ухвалити рішення про примусове видворення відповідача за межі території України. Крім того, просить суд затримати відповідача з метою забезпечення його примусового видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні на строк, визначений ст.289 КАС України.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив. Зазначив, що бажає залишитись в Україні, щоб продовжити навчання в навчальному закладі.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що громадянин Союзу Коморських островів Абдурахім ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель Союзу Коморських островів, відповідач у справі, потрапив на територію України 25.12.2018року через пункт пропуску «Бориспіль».

Перебуваючи на території України, відповідач отримав посвідку на тимчасове проживання в Україні №800045641, видану 23.01.2019року ГУ ДМС України в Одеській області, строком дії до 15.11.2019року, з метою навчання на території України у Міжнародному гуманітарному університеті.

В подальшому, 29.06.2019року о 05.30 год. відповідача було затримано прикордонним нарядом на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби «Краківець», на території Яворівського району Львівської області, в напрямку 549 прикордонного знаку на відстані 50 м від лінії державного кордону України за спробу незаконного перетину державного кордону з України в Республіку Польща, поза пунктом пропуску, спільно з шістьма громадянами Союзу Коморських островів, тобто вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.204-1 КУпАП.

02.07.2019року Яворівським районним судом Львівської області відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

Відповідно до наказу Міжнародного гуманітарного університету №240 від 01.07.2019року відповідача Абдурахім Карані ОСОБА_1 (ABDOURAHIM KARANI MSOILI) слухача Підготовчого відділення для іноземних громадян відраховано у зв`язку з правопорушенням передбаченим ч.2 ст.204-1 та ст.9 ЗУ «Про державний кордон України» від 04.11.1991року.

Рішенням ГУ ДМС України в Одеській області від 01.07.2019року відповідачу громадянину Союзу Коморських островів Абдурахім ОСОБА_3 (ABDOURAHIM ОСОБА_2 ) на підставі підпункту 2 пункту 63 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою КМУ від 25.04.2018року №322, скасовано вищевказану посвідку на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_1 строком дії до 15.11.2019року.

29.06.2019року начальником Мостиського прикордонного загону на підставі ст.26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» затверджено рішення про примусове повернення відповідача за межі території України, яким зобов`язано відповідача покинути територію України у термін до 01.07.2019року.

Однак, вищевказане рішення про примусове повернення за межі України відповідачем у встановлений строк не виконано самостійно.

Як встановлено в судовому засіданні, у відповідача на даний час відсутні документи, які дають право законно перебувати на території України. Також у відповідача відсутні кошти необхідні для повернення на батьківщину. Із заявою про набуття статусу біженця до відповідних державних органів відповідач не звертався.

Вказані обставини підтверджуються поясненнями сторін та наявними у справі письмовими доказами: копією протоколу про адміністративне затримання від 29.06.2019року; копією протоколу особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 29.06.2019 р.; копією паспорту для виїзду за кордон ABDOURAHIM KARANI MSOILI №NBE460472; копіями листів Мостиського прикордонного загону №П-21/4391 та №П-21/4392 від 29.06.2019року; копією листа Міжнародного гуманітарного університету №2097 від 01.07.2019року; копією витягу із наказу Міжнародного гуманітарного університету №240 від 01.07.2019року; копією рішення ГУ ДМС України в Одеській області від 01.07.2019року; копією рішення про примусове повернення відповідача за межі України від 29.06.2019року та іншими матеріалами справи.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які проживають або тимчасово перебувають в Україні, їх основні права, свободи та обов`язки, порядок вирішення питань, пов`язаних з їх в`їздом в Україну або виїздом з України, регулюються Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в разі незаконного перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України затримуються та в разі, якщо порушення ними законодавства України не передбачає кримінальної відповідальності, повертаються до країни попереднього перебування у встановленому порядку.

Відповідно до ч.1 ст.30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Відповідно до ч.1 ст.288 КАС України позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Суд вважає за необхідне зазначити, що особа в будь-якому разі не підлягає видворенню, якщо підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", відповідно до якої іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

В ході розгляду справи щодо відповідача обставин, які вказані в статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", та унеможливлюють примусове видворення за межі території України, не встановлено. Також не встановлено обставин, відповідно до яких на відповідача поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту".

Представлені позивачем докази та пояснення відповідача свідчать про те, що реалізуючи свої права та свободи, останній міг у встановленому порядку іммігрувати в Європейську країну, не завдавши шкоди національним інтересам України. Проте, знаючи про можливість легального в`їзду до Європейських країн, відповідач намагався незаконно перетнути державний кордон, у зв`язку із чим порушив чинне законодавство України та завдав шкоди національним інтересам держави.

З огляду на наведені положення закону та враховуючи встановлені судом обставини про те, що відповідач намагався незаконно перетнути державний кордон України з Республікою Польща поза пунктом пропуску, беручи до уваги відсутність у відповідача законних підстав для перебування на території України, відсутність у нього постійного місця проживання та законного джерела існування на території України, власного житла чи дозволу на працевлаштування, коштів та бажання для самостійного повернення на батьківщину, враховуючи наявність рішення компетентного органу про примусове повернення відповідача за межі території України, яке у встановлений строк не виконано, суд вважає, що існують обґрунтовані підстави вважати, що відповідач ухилятиметься і в подальшому від самостійного та добровільного виконання рішення про повернення за межі території України, що тягне за собою наслідки, передбачені статтею 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", а саме примусове видворення за межі України.

Щодо позовних вимог в частині затримання відповідача з метою забезпечення його примусового видворення, то з даного приводу слід зазначити таке.

Згідно із ч.1 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів, зокрема, затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Згідно ч.11 ст.289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Враховуючи наведене, з урахуванням вищевказаних встановлених обставин у справі, суд приходить до висновку, що є всі правові підстави для затримання відповідача з поміщенням такого до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення його примусового видворення, а тому позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

Таким чином, аналіз наведених норм з точки зору послідовності їх викладення, внутрішнього взаємозв`язку та наслідків застосування дає обґрунтовані правові підстави для задоволення даного позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.12, 241, 244, 246, 288, 289 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Примусово видворити громадянина Союзу Коморських островів Абдурахім ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , - за межі території України.

Затримати громадянина Союзу Коморських островів ОСОБА_5 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення його примусового видворення, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на строк, визначений ч.11 ст.289 КАС України, достатній для виконання судового рішення, але який не може перевищувати шість місяців з моменту затримання, починаючи з 29.06.2019року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Мостиський районний суд Львівської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На час апеляційного оскарження іноземці або особи без громадянства, у яких відсутні документи, що дають право на виїзд з України, продовжують утримуватися у спеціально обладнаних для цих цілей приміщеннях органів (підрозділів) охорони державного кордону чи Служби безпеки України або в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Суддя Ю.Б.Білоус

Рішення набрало законної сили: «___»___________ 20 р.

Суддя Ю.Б. Білоус

Повний текст судового рішення складено 02.07.2019року.