Справа № 808/1284/18
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2019-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

16 травня 2019 року Справа № 808/1284/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166)

про визнання протиправними та скасування рішень,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

06.04.2018 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 05.02.2018 №Ф- зі сплати єдиного внеску в розмірі 58 057,60 грн.; визнати протиправним та скасувати рішення від 05.02.2018 № про застосування штрафних санкцій відповідним органом доходів та зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 13 583,45 грн.

Ухвалою суду від 11.04.2019 відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі №808/1284/18 та призначено підготовче засідання на 10.05.2018.

Протокольною ухвалою суду від 10.05.2018 відкладено підготовче засідання до 05.06.2018.

Ухвалою суду від 05.06.2018 провадження у справі №808/1284/18 зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі №808/1786/18.

Провадження у справі поновлено з 04.03.2019.

Ухвалою суду від 04.03.2019 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання до 28.03.2019.

Ухвалою суду від 28.03.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 24.04.2019.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем проведено планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 , за результатами якої складено акт від 17.01.2018 №13/08-01-13-05/, на підставі якого, в тому числі, винесено оскаржувані вимогу та рішення про застосування штрафних санкцій. Позивач вважає вимогу від 05.02.2018 №Ф- та рішення від 05.02.2018 № протиправними та зазначає, що ним 10.02.2016, у зв`язку із виявленням помилки у Звіті про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2015 рік, подано новий звіт. Крім того, податковим органом в акті перевірки визначено базу нарахування єдиного соціального внеску в місяцях, в яких оподатковуваний дохід (прибуток) позивачем не отримувався, та встановлено заниження єдиного соціального внеску за 2015 та 2016 роки. З урахуванням викладеного, просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач позов не визнав, надав відзив (вх. від 08.05.2018 №14385), в якому пояснив, що перевіркою встановлено, зокрема, заниження суми єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу, на 58 057,60 грн., в тому числі за 2015 рік на 19 719,22 грн., за 2016 рік 38 338,38 грн. внаслідок заниження суми чистого оподатковуваного доходу, у тому числі за 2015 рік на 5 720,93 грн., за 2016 рік на 166 733,91 грн., а також виявлення розбіжностей між сумою середньомісячного річного оподатковуваного доходу, заявленого ФОП ОСОБА_1 в Декларації про майновий стан за 2015 рік та сумою щомісячного доходу, заявленого у Звіті про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2015 рік. У задоволенні позову просить відмовити.

Частиною 3 статті 194 КАС України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

За правилами, встановленими ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи заяву представника позивача (вх. від 24.04.2019 №16868), неявку представника відповідача, розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

На підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 75.1 ст. 75, пп. 77.1 ст. 77 Податкового кодексу України (далі ПК України; в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), п. 2 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», відповідно до затвердженого плану-графіку проведення документальних планових перевірок суб`єктів господарювання на IV квартал 2017 року, на підставі направлення, виданого ГУ ДФС у Запорізькій області від 18.12.2017 №558, відповідачем проведено документальну планову виїзну перевірку Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питання своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства та дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 по 31.12.2016, за результатами якої складено акт від 17.01.2018 №13/08-01-13-05/.

Перевіркою, серед іншого, встановлено порушення позивачем вимог п. 2 ч. 1 ст. 7, п. 11 ст. 8, п. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», пп. 2 п. 5 р. 4 «Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 20.04.2015 №449, а саме заниження сум єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу за 2015-2016 роки на загальну суму 58 057,60 грн., у тому числі за 2015 рік на суму 19 719,22 грн., за 2016 рік на суму 38 338,38 грн.

Як вбачається з акту перевірки, вказане порушення встановлено внаслідок заниження суми чистого оподатковуваного доходу, у тому числі за 2015 рік на 5 720,93 грн., за 2016 рік на 166 733,91 грн., а також виявленням розбіжностей між сумою середньомісячного річного оподатковуваного доходу, заявленого ФОП ОСОБА_1 в Декларації про майновий стан за 2015 рік та сумою щомісячного доходу, заявленого у Звіті про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2015 рік.

На підставі акту перевірки від 17.01.2018 №13/08-01-13-05/ контролюючим органом сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 05.02.2018 №Ф- зі сплати єдиного внеску в розмірі 58 057,60 грн. та рішення від 05.02.2018 № про застосування штрафних санкцій відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 13 583,45 грн.

Позивачем оскаржено вказані вимогу та рішення до Державної фіскальної служби України, рішенням якої від 26.03.2018 №4220/5/99-99-11-02-02-25 їх залишено без змін.

Не погоджуючись із вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 05.02.2018 №Ф- та рішенням від 05.02.2018 № про застосування штрафних санкцій, ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначаються Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (тут та надалі в чинній на момент виникнення спірних правовідносин редакції).

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є, зокрема, фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно із пунктом 2 частини першої Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Згідно з положеннями частини третьої статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Абзац третій частини восьмої статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» встановлює, що платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Отже, ФОП ОСОБА_1 , який у періоді, що перевірявся, здійснював господарську діяльність на загальній системі оподаткування, сплачує єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року. Звітним періодом для фізичних осіб-підприємців на загальній системі оподаткування визначено календарний рік.

З вищевикладеного вбачається, що сума доходу, з якої розраховується єдиний внесок має відповідати чистому доходу, заявленому в податковій декларації, що подається фізичною особою-підприємцем до органів фіскальної служби за результатами календарного року.

Вказане узгоджується з приписами пункту 2 розділу ІІІ Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 №435, відповідно до якого фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, формують та подають самі до органів доходів і зборів Звіт самі за себе один раз на рік до 10 лютого року, що настає за звітним періодом. Звітним періодом є календарний рік. Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску подається за формою №Д5 згідно з додатком 5 до цього Порядку із зазначенням типу форми «початкова».

З огляду на вищезазначені норми слідує, що сума доходу, з якої розраховується єдиний внесок в графі «усього» таблиці 1 додатка 5 до Порядку, має відповідати чистому доходу, заявленому в податковій декларації фізичної особи-підприємця, яка подається фізичною особою до органів доходів і зборів за результатами календарного року.

Відповідно до підпункту 2 пункту 5 розділу ІV Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449, обчислення і строки сплати єдиного внеску платниками, зазначеними в підпунктах 3 (підпунктами 3 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції: обчислення сум єдиного внеску зазначеною категорією платників здійснюється на підставі даних річних податкових декларацій (річної звітності) та результатів перевірок діяльності таких осіб, що призвела до збільшення або зменшення розміру доходу, який підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб. При цьому враховується кількість місяців, протягом яких така особа перебувала на обліку як платник єдиного внеску.

Як зазначено вище, контролюючим органом в ході перевірки встановлено заниження суми чистого оподатковуваного доходу, у тому числі за 2015 рік на 5 720,93 грн., за 2016 рік на 166 733,91 грн.

Разом з тим, рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 14.08.2018 по справі №808/1786/18, до набрання законної сили яким провадження у справі №808/1284/18 зупинялось ухвалою суду від 05.06.2018, позовну заяву фізичної особи підприємця ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення рішення № 008491305, прийняті Головним управлінням ДФС у Запорізькій області, про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 54 951,66 грн., в тому числі основний платіж в сумі 43 961,33 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 10990,33 грн. та № 008501305, прийняте Головним управлінням ДФС у Запорізькій області, про збільшення грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 3 233,54 грн., в тому числі за податковим зобов`язанням в сумі 2585,83 та штрафні (фінансові) санкції в сумі 646,71 грн.

Судом у вказаному рішенні, яке набрало законної сили 16.11.2018, встановлено відсутність заниження суми чистого оподатковуваного доходу позивачем у дані періоди.

В силу приписів ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Крім того, контролюючим органом в акті перевірки (р. 2.5.3) зазначено, що в таблиці 1 Додатку 5 Звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2015 рік вказаний не середньомісячний дохід, а дохід відповідно до Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, що здійснюють діяльність на загальній системі оподаткування, у зв`язку із чим встановлена розбіжність між сумою середньомісячного річного оподатковуваного доходу, заявленого ФОП ОСОБА_1 в Декларації про майновий стан за 2015 рік та сумою щомісячного доходу, заявленого у звіті про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми єдиного внеску за 2015 рік.

Проте, з аналізу наведених вище законодавчих норм, суд доходить висновку, що жоден із вищезазначених нормативних актів не вимагає від фізичної особи-підприємця проводити обчислення суми чистого доходу в розрізі місяців за податковий період - календарний рік. Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджена наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449 вказує на необхідність врахування кількості календарних місяців, у яких отримано дохід, але при цьому від платника не вимагається ділити дохід саме в рівних, або в інших конкретних частках.

Також суд враховує, що позивачем 10.02.2016, у зв`язку із виявленням помилки, подано Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску (Додаток 5).

За таких підстав, податковим органом в акті перевірки вказано непідтверджені суми чистого доходу та останні фактично ґрунтуються на припущеннях, що свідчить про протиправність нарахування податковим органом сум єдиного внеску.

Отже, позивач сформував зобов`язання зі сплати єдиного соціального внеску у відповідності до вимог чинного законодавства, що вказує на протиправність вимоги ГУ ДФС у Запорізькій області про сплату боргу (недоїмки) від 05.02.2018 №Ф- та необхідність її скасування.

Процедура нарахування і сплати фінансових санкцій з єдиного внеску регламентована Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449.

Відповідно до абзацу 2 пункту 2 розділу VІ Інструкції №449 у разі виявлення фіскальним органом своєчасно не нарахованих та/або несплачених платником сум єдиного внеску такий фіскальний орган обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції у порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції.

Враховуючи встановлену відсутність порушення позивачем норм законодавства щодо адміністрування єдиного соціального внеску, суд зазначає про відсутність правових підстав для нарахування штрафних санкцій, а тому рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 05.02.2018 № є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За правилами, встановленими статтею 139 КАС України, судові витрати на користь суб`єкта владних повноважень не стягуються.

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Запорізькій області про сплату боргу (недоїмки) від 05.02.2018 №Ф-.

3. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області від 05.02.2018 № про застосування штрафних санкцій відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

4. Судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 716 (сімсот шістнадцять) гривень 41 коп. присудити на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166; ).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення виготовлено та підписано 16.05.2019.

Суддя Ю.П. Бойченко