Справа № 690/223/19
Суддя: Беспалов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2019-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 690/223/19 Суддя (судді) першої інстанції: Линдюк В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: судді-доповідача: Беспалова О. О., суддів: Ключковича В. Ю., Парінова А. Б., розглянувши в порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу поліцейського 1 роти 1 батальйону патрульної поліції у місті Біла Церква управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції Рябінцева Віктора Вадимовича на рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 31 травня 2019 року (місце ухвалення: місто Ватутіне, час ухвалення: не зазначений, дата складання повного тексту: не зазначена) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського 1 роти 1 батальйону патрульної поліції у місті Біла Церква управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції Рябінцева Віктора Вадимовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача батальйон патрульної поліції у місті Біла Церква управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Ватутінського міського суду Черкаської області з позовом до поліцейського 1 роти 1 батальйону патрульної поліції у місті Біла Церква управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції Рябінцева В. В.

Рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 31 травня 2019 року позов задоволено, справу закрито.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції у повному обсязі з огляду на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що позивач не був позбавлений можливості скористатися послугами адвоката через засоби телефонного зв`язку.

Також апелянт зазначає, що позивач допустив порушення пунктів 1 та 3 ст. 121 КУпАП, тому відповідачем притягнуто його до відповідальності за вчинення більш серйозного правопорушення.

Щодо доводів суду першої інстанції про невстановлення відповідачем дати здійснення останнього технічного контролю, апелянт зазначає, що з відеодоказу вбачається, що позивач самостійно вказує про перебування у нього автомобіля два чи три роки.

Відзив до Шостого апеляційного адміністративного суду не надходив.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, в судове засідання не з`явилися.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції 01.07.2019 р. постановлено про перехід до розгляду справи в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 340 грн.

У постанові зазначено, що позивач 03.05.2019 року о 23 год. 10 хв. на 78 км траси М05, у порушення п. 3.1.3 «б» Правил дорожнього руху керував автомобілем Renault Master, д.н.з. НОМЕР_1 , у якого у темну пору доби не горіла права фара та який не пройшов обов`язковий технічний контроль.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. «б» п. 31.3 Правил дорожнього руху забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Як свідчать відомості оскаржуваної постанови, позивача притягнуто до відповідальності виключно за порушення вимог вказаного пункту.

Відтак перевірці наявності в діях позивача, як вірно встановлено судом першої інстанції, складу правопорушення пілдлягає обставина саме обов`язковості для позивача проходження обов`язкового технічного контролю.

Факт непроходження такого контролю сторонами по справі не заперечується та у розумінні ст. 78 КАС України дослідженню не підлягає.

Згідно ч. 3 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 р. № 3353-XII транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Обов`язковому технічному контролю не підлягають, в тому числі, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

Обов`язковий технічний контроль транспортного засобу передбачає перевірку технічного стану транспортного засобу, а саме: системи гальмового і рульового керування, зовнішніх світлових приладів, пневматичних шин та коліс, світлопропускання скла, газобалонного обладнання (за наявності), інших елементів у частині, що безпосередньо стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища.

Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України.

Обов`язковий технічний контроль транспортних засобів, призначених для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування та зареєстрованих територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, здійснюють суб`єкти проведення обов`язкового технічного контролю, які мають на правах власності або користування обладнання, що дає змогу перевіряти технічний стан транспортних засобів на відповідність вимогам безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища.

Перелік обладнання, необхідного для одержання права на здійснення обов`язкового технічного контролю транспортних засобів, а також документів, що подаються суб`єктами проведення обов`язкового технічного контролю для одержання такого права, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить:

- для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки;

- для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тонни, причепів до них та таксі незалежно від строку експлуатації - щороку;

- для автобусів та спеціалізованих транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, незалежно від строку експлуатації - двічі на рік.

На кожний транспортний засіб, що пройшов обов`язковий технічний контроль і визнаний технічно справним, суб`єкт проведення обов`язкового технічного контролю складає протокол перевірки його технічного стану, який видається водію транспортного засобу. У протоколі зазначається строк чергового проходження обов`язкового технічного контролю транспортного засобу відповідно до періодичності проходження, встановленої частиною восьмою цієї статті.

Технічний опис та зразок протоколу перевірки технічного стану транспортного засобузатверджує Кабінет Міністрів України.

Забезпечення суб`єктів проведення обов`язкового технічного контролю бланками протоколів перевірки технічного стану транспортного засобу, а також доступом до загальнодержавної бази даних про результати обов`язкового технічного контролю транспортних засобів здійснюється на платній основі. Порядок забезпечення суб`єктів проведення обов`язкового технічного контролю бланками протоколів, доступом до зазначеної загальнодержавної бази даних та розмір плати за надання таких послуг встановлює Кабінет Міністрів України.

Обов`язковий технічний контроль транспортних засобів, які належать військовим формуванням, Міністерству внутрішніх справ України, Національній поліції, Державній прикордонній службі України, Державній спеціальній службі транспорту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, Оперативно-рятувальній службі цивільного захисту, покладається на ці формування та органи.

Порядок проведення обов`язкового технічного контролю транспортних засобів, зареєстрованих іншими уповноваженими державними органами, затверджує Кабінет Міністрів України за поданням цих органів.

З матеріалів справи вбачається, що позивач керував автомобілем Renault Master, д.н.з. НОМЕР_1 , 2006 року випуску, повною масою 3 500 кг, типу спеціалізований вантажний фургон малотоннажний В.

При цьому, з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу колегіє суддів вбачається, що маса транспортного засобу без навантаження становить 2750 кг, з огляду на що колегія суддів дотримується позиції, що вантажопідйомність транспортного засобу позивача, як максимальна маса вантажу, яку можна розмістити у вантажному елементі машини (кузові), становить 650 кг.

За таких обставин, на позивача розповсюджується норма, якою передбачено періодичність проходження обов`язкового технічного контролю із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не встановлено конкретну дату проходження обов`язкового технічного контролю відносно транспортного засобу позивача.

Натомість, за позивачем згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль зареєстровано у квітні 2016 року, тобто станом на 03.05.2019 р. з вказаного доказу вбачається як строк експлуатації автомобіля позивачем більше двох років, так і обов`язок останнього (навіть за умови проходження обов`язкового технічного контролю попереднім власником напередодні дати реєстрації автомобіля за позивачем) до дати винесення оскаржуваної постанови хоча б один раз здійснити такий контроль.

Висновок суду першої інстанції про невстановлення відповідачем конкретної дати здійснення останнього контролю на підтвердження наявності в бездіяльності позивача складу правопорушення впливу не має.

У відповідності до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису). Особливості накладення стягнення при розгляді справ без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

З огляду на відсутність в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі.

Решта доводів сторін в межах даного спору для правильності його вирішення за умови наявності складу правопорушення значення не має та колегією суддів не досліджується.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення не у відповідності до норм матеріального та процесуального права, а тому наявні підстави для його скасування.

У відповідності до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

У відповідності до ст. 271 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-289 цього Кодексу, суд проголошує повне судове рішення.

Копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

Згідно ч. 3 ст. 272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст.ст. 229, 271, 286, 308, 310, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу поліцейського 1 роти 1 батальйону патрульної поліції у місті Біла Церква управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції Рябінцева Віктора Вадимовича на рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 31 травня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського 1 роти 1 батальйону патрульної поліції у місті Біла Церква управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції Рябінцева Віктора Вадимовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача батальйон патрульної поліції у місті Біла Церква управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови задовольнити.

Рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 31 травня 2019 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов
Суддя В. Ю. Ключкович
Суддя А. Б. Парінов

(Повний текст постанови складено 01.07.2019 р.)