Справа № 420/918/19
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2019-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/918/19

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Коваля М.П.,

суддів - Димерлія О. О.,

- Єщенка О. В.,

за участю: секретар судового засідання - Уштаніт Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одеса апеляційну скаргу адвоката Лисецької Олени Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду яке прийнято 17 травня 2019 року у складі суду судді: Бойко О. Я. по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Дивізійської сільської ради Татарбунарського району Одеської області (за межами населених пунктів),-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 року до Одеського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру в Одеській області щодо відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Дивізійської сільської ради Татарбунарського району Одеської області (за межами населених пунктів).

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру в Одеській області ухвалити наказ (рішення) організаційно-розпорядчого характеру про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Дивізійської сільської ради Татарбунарського району Одеської області (за межами населених пунктів).

- постановити окрему ухвалу стосовно Головного управління Держгеокадастру в Одеській області щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону, а саме приписів Земельного кодексу України, Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", розпорядження КМУ від 19.08.2015 № 898-р "Питання забезпечення учасників антитерористичної операції та сімей загиблих учасників антитерористичної операції земельними ділянками", Стратегії удосконалення механізму управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними, затвердженої постановою КМУ № 413 від 07.06.2017

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 травня 2019 року

в задоволенні заявленого позову було відмовлено.

Не погоджуючись із таким рішенням суду першої інстанції, адвокатом Лисецькою Оленою Олександрівною в інтересах ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій апелянт посилаючись на те, що при ухваленні рішення суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, надав неналежної оцінки доказам у справі; неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить: скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 травня 2019 року по справі № 420/918/19 та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції під час розгляду справи не надав належної правової оцінки доказам по справі, які надавалися позивачем, не врахував той факт, що вказана у позовних вимогах ділянка є несформованою, та як наслідок не вірно застосував вимоги законодавства та практику Верховного Суду при вирішенні вказаного адміністративного спору.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката Лисецької Олени Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 02.10.2018 позивач, як учасник бойових дій (учасник АТО), звернувся до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області з клопотанням у порядку ст.ст. 118, 121 Земельного кодексу, п. 14 ч.1 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та просив надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Дивізійської сільської ради Татарбунарського району Одеської області (за межами населених пунктів).

До вказаного клопотання позивач додав копії паспорта громадянина України, ідентифікаційного номеру, графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, посвідчення учасника бойових дій.

29.10.2018 відповідач листом за вих. № С-13523/0-7689/0/37-18 відмовив позивачу у надані дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а.с.16).

Відмова відповідача мотивована тим, що відповідно до доручення Віце-премєр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлового комунального господарства України Гройсмана В.Б. № 37732/0/1-14 від 08.10.2014 та наказу Держземагентства України від 15.10.2014 № 328 "Про введення в дію рішень колегії Держземагентства України від 14.10.2014", Головним управлінням Держземагентства в Одеській області наказом від 18.09.2014 № 77, із змінами від 12.09.2018 № 219, затверджений перелік земельних ділянок, право оренди на які виставляється на земельні торги окремими лотами, і до якого вже включена земельна ділянка, що зазначена в заяві позивача..

Не погоджуючись із вказаною відмовою, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції, за наслідками розгляду вказаного спору дійшов висновку про те, що на момент надання відповідачем відповіді позивачу бажану земельну ділянку було включено до переліку земельних ділянок, права оренди на які виставляються на земельні торги окремими лотами. За висновком суду першої інстанції, відповідач довів суду належними та допустимими в спірних правовідносинах доказами з посиланнями на відповідні положення законодавства про необґрунтованість позовних вимог позивача, таким чином, позовні вимоги не належать до задоволення..

Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, згідно з частиною 6 статті 118 Земельного Кодексу України (далі - ЗК України) громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 ЗК України. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 ЗК України, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з положеннями частини 7 наведеної статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 ЗК України, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Частиною 4 ст. 122 ЗК України передбачено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до частини першої статті 134 ЗК України земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об`єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною другою 134 ЗК України визначено випадки, коли земельні ділянки державної або комунальної власності не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах).

Частиною першою статті 136 ЗК України визначено, що організатор земельних торгів визначає перелік земельних ділянок державної чи комунальної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами. Забороняється вносити до зазначеного переліку призначені під забудову земельні ділянки без урахування у випадках, передбачених законом, результатів громадського обговорення.

У переліку зазначаються місце розташування (адреса) земельної ділянки, її цільове призначення (функціональне використання), площа, кадастровий номер, умови продажу.

Відповідно до частини другої вказаної статті встановлено, що добір земельних ділянок державної чи комунальної власності, у тому числі разом з розташованими на них об`єктами нерухомого майна (будівлями, спорудами) державної чи комунальної власності, які або права на які виставляються на земельні торги, здійснюється з урахуванням затверджених містобудівної документації та документації із землеустрою, а також маркетингових досліджень, інвестиційної привабливості, звернень громадян та юридичних осіб щодо намірів забудови.

У відповідності до частини третьої статті 136 ЗК України земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.

Відповідно до частини третьої статті 135 ЗК України організатором земельних торгів є фізична або юридична особа - власник земельної ділянки, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, що здійснює реалізацію права державної чи комунальної власності на земельні ділянки, які уклали з виконавцем земельних торгів договір про проведення земельних торгів.

Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що Головне управління Держгеокадастру у Одеській області як розпорядник земель сільськогосподарського призначення державної власності є організатором земельних торгів та відповідно до вимог чинного законодавства наділений повноваженнями визначати перелік земельних ділянок державної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги.

Колегією суддів встановлено, що Головне управління Держгеокадастру в Одеській області отримало клопотання Дивізійської сільської ради Татарбунарського району Одеської області від 07.09.2018 № 182 (зареєстроване 07.09.2018 № 18-7415/0/1-18) про включення земельної ділянки орієнтовною площею 200 га, яка розташована на території Дивізійської сільської ради та є землею державної власності до переліку земельних ділянок, які пропонуються для продажу права оренди вказаної земельної ділянки на земельних торгах терміном на 7 років (а.с. 45).

До клопотання Дивізійської сільської ради Татарбунарського району Одеської області від 07.09.2018 № 182 також долучено рішення тридцять четвертої сесії сьомого скликання Дивізійської сільської ради від 07.09.2018 № 229-VII відповідно до якого запропоновано включити земельну ділянку орієнтовною площею 200 га, яка розташована на території Дивізійської сільської ради та є землею державної власності до переліку земельних ділянок, які пропонуються для продажу права оренди вказаної земельної ділянки на земельних торгах терміном на 7 років (а.с. 46).

Відповідно до положень ЗК України, Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності", Положення про Головне управління Держгеокадастру в Одеській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру № 308 від 17.11.2016, доручення Віце-прем`єр-міністра - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України Гройсмана В.Б. № 37732/0/1-14 від 08.10.2014, наказу Держземагентства України № 328 від 15.10.2014 "Про введення в дію рішення колегії Держземагентства України від 14.10.2014", з метою проведення земельних торгів з продажу прав оренди на земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, враховуючи лист відділу у Роздільнянському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 10.09.2018 № 384/417-18, погодження Дивізійської сільської ради Татарбунарського району Одеської області від 07.09.2018 № 182 щодо продажу на земельних торгах прав на оренду земельних ділянок Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області прийнято наказ № 219 від 12.09.2018 "Про доповнення переліку земельних ділянок" (а.с.39).

Згідно з зазначеним наказом було доповнено перелік земельних ділянок, права оренди на які виставляються на земельні торги окремими лотами згідно Додатку № 1, затвердженого наказом Головного управління Держземагентства в Одеській області "Про затвердження переліку земельних ділянок" № 77 від 18.09.2014, земельними ділянками, визначеними Додатком № 1 цього наказу.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що Головне управління Держгеокадастру у Одеській області наділено повноваженнями щодо виявлення та оновлення переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги.

Таким чином, відповідач, реалізовуючи свої повноваження організатора земельних торгів, з дотриманням визначених ЗК України вимог, мав право прийняти відповідний наказ про доповнення переліку земельних ділянок державної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги.

Разом з тим, абзацом 2 частини 1 статті 136 ЗК України передбачено, що у переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги, окремими лотами зазначаються місце розташування (адреса) земельної ділянки, її цільове призначення (функціональне використання), площа, кадастровий номер, умови продажу.

Частиною четвертою статті 136 ЗК України визначено, що підготовку лотів до проведення земельних торгів забезпечує організатор земельних торгів.

Пунктом четвертим частини четвертої статті 136 ЗК України передбачено, що підготовка лотів до проведення земельних торгів включає державну реєстрацію земельної ділянки.

Аналіз наведених правових норм свідчить, що перелік земельних ділянок державної чи комунальної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги, серед іншого, в обов`язковому порядку має містити кадастровий номер відповідної земельної ділянки. При цьому фактично формуванню переліку земельної ділянки передує процедура підготовки лоту до торгів, в межах якої організатор торгів, зокрема здійснює відведення такої земельної ділянки та державну реєстрацію останньої із присвоєнням відповідного кадастрового номеру.

При цьому посилання відповідача на те, що присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці здійснюється вже після включення останньої до переліку, визнаються колегією суддів безпідставними та необґрунтованими, оскільки диспозиція абзацу 2 частини 1 статті 136 ЗК України передбачає включення до переліку саме лотів, що свідчить про завершення станом на час формування переліку процедури підготовки лотів до торгів.

Так, колегією суддів встановлено, що наказом № 219 від 12.09.2018 "Про доповнення переліку земельних ділянок" (а.с.39) було доповнено перелік земельних ділянок, права оренди на які виставляються на земельні торги окремими лотами згідно Додатку № 1.

Відповідно до Додатку № 1 до наказу Головного управління Держгеокадастру в Одеській області № 219 від 12.09.2018 до переліку земельних ділянок, права оренди на які виставляються на земельні торги окремими лотами, крім іншого, включено лот № 1862, який має наступні характеристики: місце розташування - Одеська область, Татарбунарський район, Дивізійська сільська рада (за межами населеного пункту), кадастровий номер земельної ділянки - НОМЕР_1 , цільове призначення (функціональне використання) земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, орієнтовна площа земельної ділянки - 200,00 га, в т.ч. рілля - 200,00 га.

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України "Про Державний земельний кадастр", державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера; кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.

Згідно з пунктом 30 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року №1051, кадастровий номер земельної ділянки складається з таких структурних елементів: НКЗ : НКК : НЗД, де НКЗ - номер кадастрової зони, який визначається згідно з пунктом 34 цього Порядку; НКК - номер кадастрового кварталу, який визначається згідно з пунктом 34 цього Порядку; НЗД - чотиризначний номер земельної ділянки в межах кадастрового кварталу (максимальна кількість земельних ділянок у межах кадастрового кварталу становить 9999). Структурні елементи кадастрового номера земельної ділянки відокремлюються один від одного двокрапкою.

Пунктом 34 цього Порядку передбачено, що система нумерації кадастрових зон і кварталів є єдиною на всій території України. Номер кадастрового кварталу складається з таких структурних елементів: НКЗ : НКК, де НКЗ - дванадцятизначний номер кадастрової зони (максимальна кількість кадастрових зон становить 99), в якому останні дві цифри відокремлюються від перших десяти двокрапкою; НКК - тризначний номер кадастрового кварталу в межах кадастрової зони (максимальна кількість кадастрових кварталів у межах кадастрової зони становить 999). Для нумерації кадастрової зони за межами адміністративно-територіальних одиниць використовується значення :00. Структурні елементи номера кадастрової зони і кварталу відокремлюються один від одного двокрапкою.

Отже, враховуючи те, що до переліку може бути включено земельну ділянку лише за умови присвоєння їй кадастрового номеру, тобто сформовану земельну ділянку у відповідності до статті 79-1 ЗК України, а відповідно до додатку №1 до наказу Головного управління Держгеокадастру в Одеській області № 219 від 12.09.2018 вбачається, що до наведеного переліку включено лише кадастровий квартал земельної ділянки, а не окремі земельні ділянки, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідач, припустився порушення процедури включення земельних ділянок до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги, в частині зазначення кадастрового номеру останньої, що в свою чергу свідчить про протиправність дій Головного управління Держгеокадастру в Одеській області щодо відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Дивізійської сільської ради Татарбунарського району Одеської області (за межами населених пунктів).

При цьому колегія суддів враховує правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 19 лютого 2019 року по справі №815/905/17.

Відповідно до положень ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, колегія суддів також враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду від 11 квітня 2018 року (справа №806/2208/17), відповідно до яких рішення про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки оформлюється розпорядчим індивідуальним правовим актом - наказом Головного управління Держгеокадастру в області. Відповідно, такі рішення не можуть оформлятися листами у відповідь на клопотання заявника.

Суд апеляційної інстанції також враховує, що виходячи з приписів статей 116, 123 ЗК України, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є одним з етапів погодження і оформлення документів, які відповідно до вимог чинного законодавства є необхідними для прийняття компетентним органом рішення про відведення земельної ділянки у власність. Таким чином, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою з приводу відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність або користування.

Аналогічна правова позиція викладена зокрема в постановах Верховного Суду від 05 березня 2019 року (справа №806/602/18), від 18 вересня 2018 року (справа №806/5106/15).

Разом з тим,щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача ухвалити наказ (рішення) організаційно-розпорядчого характеру про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Дивізійської сільської ради Татарбунарського району Одеської області (за межами населених пунктів) колегія суддів зазначає наступне.

Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

За приписами вказаної правової норми слідує, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 22 грудня 2018 року у справі №804/1469/17 та від 10 квітня 2019 року у справі №826/11251/18.

В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про відсутність можливості та наміру суб`єкта владних повноважень прийняти обґрунтоване та законне рішення у формі, передбаченій чинним законодавством, з урахуванням позиції суду.

З урахуванням викладеного належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача, в даному випадку є саме зобов`язання відповідача повторно розглянути питання щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою із прийняттям відповідного владного рішення організаційно-розпорядчого характеру, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даній постанові.

Крім того, що стосується вимог апелянта в частині винесення окремої ухвали на адресу відповідача, колегія суддів зазначає, що згідно ст. 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. Тобто, з наведеного вбачається, що постановлення окремої ухвали є правом суду. Водночас, у даних спірних правовідносин суд не вбачає наявності підстав для прийняття окремої ухвали.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 249, 292, 311, 315, 317, 321, 322, 325 328, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Лисецької Олени Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 травня 2019 року - задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 травня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Дивізійської сільської ради Татарбунарського району Одеської області (за межами населених пунктів) скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру в Одеській області щодо відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Дивізійської сільської ради Татарбунарського району Одеської області (за межами населених пунктів).

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру в Одеській області повторно розглянути питання щодо надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Дивізійської сільської ради Татарбунарського району Одеської області (за межами населених пунктів) із прийняттям відповідного владного рішення організаційно-розпорядчого характеру, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даній постанові.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верхового Суду.

Головуючий суддя: М. П. Коваль

Суддя: О. О. Димерлій

Суддя: О. В. Єщенко