Справа № 466/1628/19
Суддя: Кавацюк В. І.
Дата ухвалення: 2019-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 466/1628/19
РІШЕННЯ

іменем України

«18» червня 2019 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі : головуючого - судді Кавацюка В.І.

при секретарі Молінській С.В.

учасники справи: позивач ОСОБА_1

відповідач Інспектор з паркування управління

безпеки міста Львівської міської ради

Коваль П.М.

представник позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові

справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора з паркування управління безпеки міста Львівської міської ради Коваля Павла Микитовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

у с т а н о в и в :

28 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора з паркування управління безпеки міста Львівської міської ради Коваля Павла Микитовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

В обгрунтування позову зазначив, що 28 січня 2019 року відповідачем винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення ЛВ6254, згідно з якою 28 січня 2019 року у м. Львів, вул. Гайдамацька, 4, о 10 год. 15 хв. позивач здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 "Зупинка заборонена", чим порушив п. 8.4.в і 33.3.34 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, за скоєння якого на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн. Вказане адміністративне правопорушення було зафіксовано відповідачем в режимі відеозапису.

Позивач вважає оскаржувану постанову протиправною з наступних підстав.

18 лютого 2019 року представник позивача - адвокат Шала Р. М. звернувся до Управління патрульної поліції Національної поліції України у Львівській області з адвокатським запитом, в якому просив повідомити:

1) коли на перехресті вулиць Гайдамацька та Богдана Хмельницького у м. Львові було встановлено дорожній знак 3.34. "Зупинка заборонена", яким заборонено зупинку і стоянку автотранспорту на вулиці Гайдамацькій?

2) чи було узгоджено встановлення вищевказаного дорожнього знаку з підрозділами патрульної поліції Національної поліції України (з підрозділами Державтоінспекції МВС України)?

3) якщо так, прохання надати копію відповідного документу (наказ, розпорядження тощо), на підставі якого підрозділом патрульної поліції Національної поліції України (підрозділом Державтоінспекції МВС України) була надана згода на встановлення вищевказаного дорожнього знаку.

У відповідь на вищевказаний адвокатський запит Управління патрульної поліції Національної поліції України у Львівській області листом від 25 лютого 2019 року №76аз/41/12/02-2018 Про розгляд адвокатського запиту, повідомило адвоката Шалу Р. М., що Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції не погоджувало встановлення на перехресті вулиць Гайдамацька та Богдана Хмельницького у м. Львові було дорожнього знак 3.34. "Зупинка заборонена".

У відповідності до ч. 1 ст. 13 Закону України "Про благоустрій населених пунктів", до об`єктів благоустрою населених пунктів належать, зокрема, вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки. У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 16 Закону України "Про благоустрій населених пунктів", на об`єктах благоустрою забороняється встановлювати технічні засоби регулювання дорожнього руху без погодження з відповідними органами Національної поліції.

У відповідності до п. п. 10.1.2, п. 10.1. розділу 10 Правила застосування, Національного стандарту України "Знаки дорожні", ДСТУ 4100-2002, встановлення чи демонтаж дорожніх знаків без узгодження з підрозділами Державтоінспекції МВС України заборонено.

Зазначає, що таким чином, дорожній знак 3.34. "Зупинка заборонена" на перехресті вулиць Гайдамацька та Богдана Хмельницького у м. Львові, за порушення вимог якого позивача на підставі оскаржуваної постанови накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, було встановлено незаконно, оскільки, всупереч наведеним вище вимогам Закону України "Про благоустрій населених пунктів" та ДСТУ 4100-2002, його було встановлено без погодження з відповідними органами Національної поліції.

З огляду на такі факти просить винести рішення, яким скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення ЛВ 6254 від 28 січня 2019 року, винесену інспектором з паркування управління безпеки міста Львівської міської ради Ковалем Павлом Микитовичем і закрити провадження у справі за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

В судове засідання, яке після оголошення перерви було призначене на 18 червня 2019 року о 09.45год позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про день, час та місце розгляду справи та адвокат ОСОБА_2 подав на адресу суду заяву про розгляд справи у їх відсутності.

Відповідач, інспектор з паркування управління безпеки міста Львівської міської ради Коваль П.М. в судові засідання, які призначались на 29 березня 2019 року о 09.30 год., 16 травня 2019 року о 15.30год та 18 червня 2019 року о 09.45 год., жодного разу не з`явився, хоч про час і місце розгляду справи повідомлявся в установленому порядку, та надіслав на адресу суду відзив на адміністративний позов, в якому просив у позові відмовити, посилаючись на доводи, викладені у відзиві.

У відповідності до положень ч.4 ст. 229 КАС України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання 18 червня 2019 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 33 КпАП України, передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим кодексом та іншими законами України.

Згідно ст. 280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ч.1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

В судовому засіданні встановлено, що 28 січня 2019 року інспектором з паркування управління безпеки міста Львівської міської ради Ковалем П.М. було винесено оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЛВ №6254, згідно з якою водій транспортного засобу марки «Лада» д.н.з. НОМЕР_1 позивач був визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, та притягнутий до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 255,00грн.

В цій постанові, зокрема, зазначено, що водій транспортного засобу марки «Лада», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 28 січня 2019 року о 10.15год по вул.Гайдамацькій, 4 у м. Львові, здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «зупинку заборонено», чим порушив п.8.48 і 33.3.34 ПДР України, скоївши адміністративне правопорушення, яке передбачено ч.1 ст. 122 КУпАП.

Вищевказані обставини підтверджуються даними, які зазначені в адміністративному позові та копією вищевказаної постанови в справі про адміністративне правопорушення серія ЛВ№6254 від 28 січня 2019 року.

Положеннями ч. 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Згідно до ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

У відзиві відповідач посилається на наступні фактичні обставини та вимоги законодавства, які на його думку, доводять правомірність винесення відповідачем оскаржуваної постанови:

- транспортний засіб ВАЗ 21154, н.з. НОМЕР_1 , який зареєстровано на позивача, 28.01. 2019 року було припарковано у зоні дії знаку 3.34 "Зупинку заборонено" на вул. Гайдамацькій, 4 у м. Львові, чим було скоєно адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП, що підтверджується показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які є доказами в адміністративному судочинстві;

- ДСТУ 4100-2002, згідно з яким монтаж/демонтаж дорожніх знаків без узгодження з підрозділами Державтоінспекції МВС України заборонено, і на вимоги якого посилається Позивач у позовній заяві, втратив чинність у 2014 році;

- згідно з вимогами ст. 6, ч. 2 ст. 27 Закону України "Про дорожній рух", організація дорожнього руху на території міста належить до компетенції органів місцевого самоврядування, подібні за змістом правові норми містяться також у ч. 1 ст. 16, ст. 17, ст. 18, ст. 19 Закону України "Про автомобільні дороги".

Беручи до уваги фактичні обставини даної справи, подані сторонами докази та чинні на момент винесення оскаржуваної постанови і на час розгляду справи у суді вимоги нормативно-правових актів України, які регламентують порядок встановлення дорожніх знаків на території міст України, наведені відповідачем у відзиві обставини та правові норми Закону України "Про дорожній рух" і Закону України "Про автомобільні дороги" не можуть бути розцінені як такі, що підтверджують правомірність винесення відповідачем оскаржуваної постанови з наступних причин.

Позивач у подані позовній заяві не заперечує того факту, що 28.01.2019 року він припаркував транспортний засіб ВАЗ 21154, н.з. НОМЕР_1 , який зареєстровано на нього, у зоні дії знаку 3.34 "Зупинку заборонено" на вул. Гайдамацькій, 4 у м. Львові, тому встановлення чи спростування вказаної обставини не є предметом доказування під час судового розгляду даної справи. З позовної заяви вбачається, що позивач оспорює правомірність винесення відповідачем оскаржуваної постанови з мотивів незаконного, всупереч вимогам чинних нормативно-правових актів України, встановлення знаку 3.34 "Зупинку заборонено" на перехресті вулиць Гайдамацької та Богдана Хмельницького у м. Львові.

Національний стандарт України "Знаки дорожні", ДСТУ 4100-2002, втратив чинність у 2014 році. На заміну вказаного ДСТУ 4100-2002, було прийнято Національний стандарт України "Безпека дорожнього руху. Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування" ДСТУ 4100:2014, який набув чинності 01.07.2015 року, у відповідності до п. 10.1.2 якого установлення чи демонтаж дорожніх знаків без погодження з Міністерством внутрішніх справ України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" заборонено.

Відповідач, посилаючись у поданому відзиві на вимоги нормативно-правових актів України, згідно з якими організація дорожнього руху на території міста належить до компетенції органів місцевого самоврядування, ігнорує ті вимоги нормативно-правових актів України, згідно з якими органи місцевого самоврядування, здійснюючи заходи з організації дорожнього руху у містах, зокрема, встановлюючи дорожні знаки, зобов`язані погоджувати відповідні заходи з підрозділами Національної поліції України. Відповідні правові норми містить, окрім наведеного вище Національного стандарту України "Безпека дорожнього руху. Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування", ДСТУ 4100:2014, також Закон України "Про благоустрій населених пунктів" та Закон України "Про дорожній рух".

Так, у відповідності до ч. 1 ст. 13 Закон України "Про благоустрій населених пунктів", до об`єктів благоустрою населених пунктів належать, зокрема, вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки, а у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 16 цього ж закону, на об`єктах благоустрою забороняється встановлювати технічні засоби регулювання дорожнього руху без погодження з відповідними органами Національної поліції.

У відповідності до ч. 1 ст. 27 Закону України "Про дорожній рух", організація дорожнього руху на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах здійснюється із застосуванням технічних засобів інформаційно-телекомунікаційних та автоматизованих систем керування та нагляду за дорожнім рухом відповідно до правил і стандартів, а також на основі проектів і схем організації дорожнього руху, погоджених із відповідними підрозділами Національної поліції. До вказаних проектів і схем за приписами відповідних підрозділів Національної поліції можуть бути внесені зміни та доповнення.

Отже, встановлення органом місцевого самоврядування дорожнього знаку на території відповідного міста вважатиметься законним виключно за умови погодження встановлення дорожнього знаку з відповідним підрозділом Національної поліції.

Відповідачем не надано суду доказів погодження встановлення дорожнього знаку 3.34 "Зупинку заборонено" на перехресті вулиць Гайдамацької та Богдана Хмельницького у м. Львові з відповідним підрозділом Національної поліції України. Відповідні докази відсутні також у листі Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради від 04.04.2019 року №36-1286.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за такої обставини, як відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, враховуючи, що відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів спростування позовних вимог позивача, а тому позовні вимоги про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованими, законними, тому суд дійшов до висновку про їх задоволення. Крім того, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень до судового засідання не надано переконливих доказів правомірності свого рішення в частині призначеного адміністративного стягнення, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню на підставі п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 9, 10, 72, 73, 74, 75, 77, 229, 242, 243, 244, 245, 246, 286 КАС України, ст. ст. 9, 14-1, 247, 251, 254, 256, 268, 278, 280, 287, 288, 289, 293 КУпАП, суд,

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЛВ №6254 від 28 січня 2019 року, яка винесена інспектором з паркування управління безпеки міста Львівської міської ради Ковалем Павлом Микитовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення на адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 грн. (двісті п`ятдесят п`ять гривень) за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, та провадження в справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя В. І. Кавацюк