Справа № 716/671/19
Суддя: Пухарєва    О. В.
Дата ухвалення: 2019-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 716/671/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.07.19 Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючої судді Пухарєвої О.В.,

за участю секретаря судового засідання Кульки О.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Заставна справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського Теребовлянського відділення поліції Головного управління національної поліції в Тернопільській області Лабявського Миколи Івановича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до поліцейського Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області Лабявського М.І., в якому просить визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову серії ДПО18 № 495519 від 27.03.2019.

В обґрунтування позову посилається на те, що на його адресу надійшла постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 № 495519 від 27.03.2019, винесена поліцейським Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області Лабявським М.І. Цією постановою його визнано винним в тому, що він 27.03.2019, о 15 год. 38 хв. в м. Теребовля на вул. Князя Василька,118, керуючи автомобілем «Volkswagen Polo», номерний знак НОМЕР_1 здійснив зупинку в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку та стоянку заборонено». Позивач вважає, що вказана постанова винесена із порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки складена заочно без його присутності, крім того працівником поліції ОСОБА_2 сфальсифіковано і підроблено документи, а саме скопійовано дані із постанови серії НОМЕР_2 №495676, яка була виписана в той же день, на тих самих підставах і в тому ж самому місці його напарником ОСОБА_3 та внесено в оскаржувану постанову серії ДПО18 № 495519 від 27.03.2019. У оскаржуваній постанові зазначено, що позивач відмовився від підпису та отримання копії, хоча в попередній постанові ДПО18 №495676, складеній того ж дня, він розписався та отримав її копію.

За таких обставин позивач вважає, що відсутні докази порушення ним правил дорожнього знаку 3.34, у зв`язку з чим просить визнати дії відповідача протиправними та скасувати оскаржувану постанову.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги підтримав, обґрунтувавши вищенаведеним та просив їх задовольнити. При цьому пояснив, що висновки відповідача, викладені в постанові серії ДПО18 № 495519 від 27.03.2019 є хибними, а саму постанову складено з порушенням законодавства. Про наявність оскаржуваної постанови він дізнався лише після того як її копія надійшла на його домашню поштову адресу. Із змісту вказаної постанови він зрозумів, що вона є сфальсифікована, оскільки внесені в неї відомості повністю співпадають із даними внесеними в постанову серії ДПО18 №495676, яка була складена того ж дня поліцейським Лукачиком І.М., з яким він безпосередньо спілкувався під час винесення вказаної постанови, з ОСОБА_2 в той день він взагалі не розмовляв. Також зазначив, що 27.03.2019, після 14:00 год., він рухався на власному автомобілі по вул. Князя Василька в м. Теребовля зі сторони м. Чортків та здійснив короткочасну зупинку на ділянці дороги у дозволеному місці по причині необхідності відповісти на терміновий дзвінок. Після чого здійснив розворот і припаркувався біля відділення Райффайзен Банк Аваль, будь-яких знаків, які б з забороняли це зробити від місця розвороту він не бачив, оскільки їх там немає, жовтої лінії, яка б забороняла стоянку і зупинку теж не було. Повернувшись із відділення банку, він сів за кермо і поїхав в напрямку м. Чортків, проте через декілька десятків метрів його зупинив працівник поліції ОСОБА_3 і повідомив йому, що він здійснив зупинку в зоні дії знаку «Зупинка і стоянка заборонена», після чого виніс постанову про накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 121 КУпАП та ч.1 ст. 122, ст.36КУпАП, яку він в подальшому оскаржив в судовому порядку та за наслідками розгляду скарги її було скасовано, у зв`язку із встановленням відсутності в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 121 та ч.1 ст. 122 КУпАП. З огляду на те, що постанову серії ДПО18 № 495519 від 27.03.2019 було складено без його участі, будь - які докази, які б вказували на вчинення ним інкримінованого адміністративного правопорушення, відсутні, просив провадження у даній справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В судове засідання відповідач - поліцейський Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області Лабявський М.І. повторно не з`явився, правом на подання відзиву на позовну заяву та доказів правомірності прийняття рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не скористався, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений - повісткою про виклик до суду, про що свідчить його підпис у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, який міститься у матеріалах справи.

Відповідно до ч.1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Крім того, відповідно до ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи, тому суд вважає, що справу слід розглянути у відсутності відповідача.

Суд, вислухавши позивача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, з огляду на наступне.

За умовами ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист.

За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше, як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо) неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що 27.03.2019 поліцейським Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області Лабявським М.І. було винесено постанову серії ДПО18 № 495519 від 27.03.2019 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. В той же час із змісту копії оскаржуваної постанови не можливо встановити, вчинення якого саме адміністративного правопорушення інкримінується ОСОБА_1 , оскільки частину статті 122 КУпАП у протоколі зазначено із внесенням виправлення, внаслідок чого зміст вказаного запису неможливо прочитати.

Позивач у позові зазначає, що його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 8 ст. 122 КУпАП, проте суд звертає увагу на те, що стаття 122 КУпАП (поточна редакція) складається лише з п`яти частин.

Разом із тим, із змісту вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 27.03.2019, о 15 год. 38 хв. в м. Теребовля на вул. Князя Василька,118, керуючи автомобілем «Volkswagen Polo», номерний знак НОМЕР_1 здійснив зупинку в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку та стоянку заборонено».

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами як: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів та показаннями свідків.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатись на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно із ч.1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на вищенаведені приписи законодавства щодо збирання доказів обов`язок доказування правомірності складання постанови про адміністративне правопорушення, наявності в діях особи складу правопорушення покладається законом на відповідача.

Проте, всупереч обов`язку доказування правомірності свого рішення обставини оскарження позивачем постанови по справі про адміністративне правопорушення відповідача, як суб`єкта владних повноважень, на якого покладено обов`язок доказування правомірності своїх дій, відповідачем залишено без будь-якого на то реагування та суду не надано будь-яких доказів на доведення законності складеної постанови та доведеності факту наявності в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ст. 122 КпАП України із уточненням кваліфікації вчиненого ОСОБА_1 правопорушення. Також суду не було надано відзиву на позов, чи то матеріалів, які стали підставою притягнення позивача до адміністративної відповідальності, доводи позивача щодо фальсифікації оскаржуваної постанови залишилися не спростованими.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч.3 ст. 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, підтверджуючих правомірність його рішення, суд вважає, позовні вимоги позивача в частині скасування оскаржуваної постанови підлягають до задоволення, а в іншій частині адміністративний позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ч.3 ст. 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Даний перелік можливих судових рішень є вичерпним, і не передбачає право суду визнавати дії та рішення суб`єкта владних повноважень протиправними у даній категорії справ.

Крім того, позовні вимоги про визнання дій поліцейського Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області Лабявського М.І. протиправними охоплюються вимогами про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, оскільки відносяться до процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, а тому окремому вирішенню не підлягають.

Зважаючи на те, що у відповідності до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення, суд вважає необхідним також закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно із постановою Пленуму ВАСУ №2 від 23.01.2015 "Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України "Про судовий збір", судовий збір не справляється при поданні позовів про скасування постанов у справах про адміністративні правопорушення.

Відповідно до абз.2 ч.5 ст.139 КАС України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З врахуванням зазначених положень законодавства судові витрати у даній справі підлягають компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі ст.ст. 245, 251, 258, 268, 285 КУпАП, керуючись ст.ст. 9,14,19,72,77, 90, абз. 2 ч.5 ст. 139, 205, 229, 246, 250, 286 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ДПО18 № 495519 від 27.03.2019, винесену поліцейським Теребовлянського відділення поліції Головного управління національної поліції в Тернопільській області Лабявським Миколою Івановичем, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу, в розмірі 255 грн.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - закрити.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Копія рішення невідкладно надсилається учасникам справи, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

Повне рішення складено 03.07.2019.

Суддя Пухарєва О.В.