Справа № 480/4790/18
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2019-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Воловик С.В.

25 червня 2019 р.Справа № 480/4790/18

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.,

суддів - Калитки О. М. , Кононенко З.О. ,

за участю секретаря судового засідання - Ковальчук А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 22 січня 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, -

В с т а н о в и л а:

24.12.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просить:

- скасувати рішення відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (подалі - ГУ ПФУ в Сумській області, пенсійний орган) від 28.11.2018 року № 84 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Сумській області призначити йому пенсію за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (подалі - Закон № 2262-XII), відповідно до поданих документів.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що наказом Державної установи «Роменська виправна колонія (№ 56)» Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання покарань та пробації Міністерства юстиції від 08.11.2018 року № 159/ОС-18 він звільнений з органів ДКВС України на підставі п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням). Станом на день його звільнення вислуга в органах ДКВС України складає: у календарному обчисленні: 19 років 03 місяці 10 днів; у пільговому обчисленні: 26 років 03 місяці 23 дні.

Для обчислення його пенсії до ГУ ПФУ в Сумській області установою підготовано та направлено пакет документів про призначення пенсії за вислугу років. Рішенням ГУ ПФУ в Сумській області від 28.11.2018 року № 84 йому відмовлено у призначенні пенсії у визначеному розмірі, з підстав відсутності календарної вислуги, необхідної для призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 12 Закону № 2262-XII.

Позивач вважає таке рішення пенсійного органу протиправним та таким, що порушує його права.

У відзиві на позов ГУ ПФУ в Сумській області вказує, що відповідно до п. «а» ст. 12 Закону № 2262-XII, пенсія за вислугу років призначається для осіб начальницького і рядового складу ДКВС України, які звільнені у період з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше. Оскільки відповідно до наданих документів вислуга років на день звільнення зі служби ОСОБА_1 у календарному обчисленні складає 19 років 03 місяці 10 днів, Управлінням правомірно прийнято рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії відповідно до п. «а» ст. 12 Закону № 2262-XII, у зв`язку з відсутністю необхідної для призначення пенсії календарної вислуги.

Таким чином, відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 22.02.2019 року, ухваленим в порядку спрощеного позовного провадження, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені у повному обсязі у спосіб, визначений позивачем.

Висновок суду вмотивований тим, що періоди служби позивача, визначені послужним списком, повинні бути зараховані до вислуги років на пільгових умовах відповідно до п.п. «в», «г» п. З Порядку № 393.

Відмовляючи позивачу у призначенні пенсії згідно п. «а» ст. 12 Закону, ГУ ПФУ в Сумській області посилається на те, що при призначенні пенсії за вислугою повинна враховуватись лише календарна вислуга, без включення вислуги в пільговому обрахуванні. Тому, оскільки позивач на дату звернення із заявою мав календарну вислугу меншу, ніж 24 роки і більше, то він «нібито» не має права на призначення такої пенсії в розумінні п. «а» ст. 12 Закону.

Так, ГУ ПФУ в Сумській області буквально трактує ст. 12 Закону в частині існування в ній словосполучення «календарних років». При цьому не звертаючи увагу на те, що вказана стаття Закону має назву «умови призначення пенсій за вислугу років», тобто містить норми, які є загальними при застосуванні до спірних правовідносин, що склалися між ним та позивачем.

Відповідач не застосовує до спірних правовідносин відсилочну норму, що міститься в ст. 17-1 Закону, яка передбачає, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, норми ст. 17-1 Закону та Порядку № 393 є спеціальними при застосуванні до спірних правовідносин.

За наведеного, суд визначився про те, що пенсійний орган порушив права та інтереси позивача, не призначивши йому пенсію за вислугу років з урахуванням вислуги років 26 років 03 місяці 23 дні. Відтак, рішення ГУ ПФУ в Сумській області № 84 від 28.11.2018 року не відповідає критеріям, встановленими ч. 2 ст. 2 КАС України

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення, та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позову ОСОБА_1 у повному обсязі.

Аргументуючи апеляційну скаргу скаржник фактично посилається на доводи зазначені у відзиві на позовну заяву.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вказує, що можливість пільгового обчислення періоду проходження військової служби є похідною від визначальної підстави і має пов`язуватися не з категорією працівників, що реалізують право на пенсію за вислугу років, а зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті проходження військової служби в певний, визначений у законодавчому порядку періоду час.

Позивач посилається на рішення Конституційного Суду України, в якому зазначено, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що така служба пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян.

З урахуванням наведеного, ОСОБА_1 просить залишити апеляційну скаргу ГУ ПФУ в Сумській області без задоволення, а рішення суду першої інстанції, - без змін.

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом установлено, ОСОБА_1 , наказом Державної установи «Роменська виправна колонія (№ 56)» Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання покарань та пробації Міністерства юстиції від 08.11.2018 року № 159/ОС-18 звільнений з органів ДКВС України на підставі п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням).

Відповідно до цього наказу, станом на день звільнення позивача його вислуга в органах Державної виконавчо-кримінальної служби України складає: у календарному обчисленні: 19 років 03 місяці 10 днів; у пільговому обчисленні: 26 років 03 місяці 23 дні /а.с.10/.

Як установлено судовим розглядом, Північним-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України до ГУ ПФУ в Сумській області скеровано документи для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років.

Рішенням ГУ ПФУ в Сумській області від 28.11.2018 року № 84 позивачу відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідної для призначення пенсії календарної вислуги 24 роки і більше, що передбачено п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», для осіб начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби, які звільнені у період з 1 жовтня 2018 по 30 вересня 2019 року /а.с.24/.

Не погоджуючись із висновком суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Закон № 2262-XII визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Відповідно до пункту «а» статті 12 цього Закону пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 1-2 Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше.

До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

Згідно з частиною 2 статті 17 Закону № 2262-XII до вислуги років поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Виходячи з наведеного, Законом № 2262-XII не вказано, що пенсію за вислугу років можна призначати особам при наявності 23 років вислуги, обчисленої на пільгових умовах; вказаним Законом чітко передбачено, що пенсія за вислугу років призначається при наявності 23 років, та міститься виключний перелік періодів служби, які враховуються в календарну вислугу років.

Підпунктом «в» пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17 липня 1992 року «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» встановлено, що до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за півтора місяця у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, передбачених пунктами 2 і 3 статті 2 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», - згідно з переліками військових частин, підрозділів і установ, затверджуваними відповідно Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством транспорту та зв`язку, Центральним управлінням Служби безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби України, Управлінням державної охорони.

Як установлено судовим розглядом, вислуга років ОСОБА_1 на день звільнення у календарному обчисленні становить 19 років 03 місяці 10 днів, у пільговому обчисленні - 26 років 03 місяці 23 дні.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що період служби, зарахований позивачу на пільгових умовах відповідно до положень Порядку № 393, в розумінні частини 2 статті 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», не може бути зарахований до календарної вислуги років.

Наведене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 19.08.2018 року у справі № 725/1959/17.

Оскільки наведені обставини залишені судом першої інстанції поза увагою та цим обставинам не надана належна правова оцінка, колегія суддів, задовольняючи апеляційну скаргу ГУ ПФУ в Сумській області, скасовує судове рішення, з прийняттям нового про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Інші доводи учасників справи на висновки колегії суддів не впливають.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення або змінити судове рішення.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалює нове рішення якщо судом першої інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 292, 293, 308, 311, 313, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області задовольнити.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 22 січня 2019 року скасувати, з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Постанова Другого апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття. Учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених Кодексом адміністративного судочинства України. Касаційна скарга на судове рішення подається безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя (підпис)Л.В. Мельнікова
Судді(підпис) (підпис) О.М. Калитка З.О. Кононенко
Постанова у повному обсязі складена і підписана 05 липня 2019 року.