Справа № 300/517/19
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2019-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/5646/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Пліша М.А.,

Большакової О.О.,

секретаря судового засідання Цар М.М.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Грицюк П.П.), ухвалене в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження в м.Івано-Франківську 12 квітня 2019 року у справі №300/517/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до їх вчинення,

В С Т А Н О В И В:

11.03.2019 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, просив визнати протиправними дії відповідача при проведенні перерахунку пенсії з 01.01.2019 на виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 щодо зменшення до 75-ти відсотків розміру доплат, передбачених законодавством для учасників бойових дій, та пенсії за особливі заслуги; зобов`язати відповідача провести перерахунок пенсії з 01.01.2019 з сто відсотковим врахуванням та виплатою доплат, передбачених законодавством для учасників бойових дій, а саме : підвищення пенсії в розмірі 25-ти відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлене частиною 4 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», цільової грошової допомоги на прожиття учаснику бойових дій у розмірі 40 гривень передбаченої Законом України «Про поліпшення матеріального становища учасників бойових дій та інвалідів війни» та пенсії за особливі заслуги, встановленої Законом України «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною» і виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії, починаючи з 01.01.2019; зобов`язати відповідача подати звіт про виконання судового рішення протягом місяця з дня набрання законної сили рішенням суду.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців та осіб, які мають право на отримання пенсії відповідно до Закону № 2262-XII, проведена на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, наділеного правом установлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців. Суд першої інстанції зазначив, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на підставі Постанови №103 проведено позивачу перерахунок пенсії з 01.01.2018 з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням; відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби, що визначені станом на 01.03.2018 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №704, що підтверджено протоколом за пенсійною справою від 22.03.2018. Суд першої інстанції не вбачав у діях ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, що стосуються зменшення розміру виплати нарахованої пенсії, починаючи з 01.01.2019, згідно з Постановою № 103 ознак протиправності. Суд першої інстанції враховував, що Постанова Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби та деяким іншим категоріям осіб» від 21 лютого 2018 року № 103 не змінює регулювання правовідносин з приводу перерахунку пенсії, а лише визначає порядок виплати перерахованих пенсій.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2019 року та прийняти нове, яким позов задовольнити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що спірні виплати передбачені нормами спеціальних Законів, а пункт 2 Постанови Кабінету Міністрів України №103 містить застереження - крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом. Вважає, що виплата відповідачем в розмірі 75-ти відсотків від встановленого розміру є незаконною і такою, що обмежує конституційне право на пенсійне забезпечення. Зазначає, що покликання на конкретну судову практику ЄСПЛ не відповідає обставинам справи та не є доречним.

Управління подало відзив на апеляційну скаргу, який мотивовано тим, що перерахунок за постановою №103 підлягали лише оклад за посадою, військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років, як це зазначено п.1 Постанови, а підвищення, цільова грошова допомога та пенсія за особливі заслуги перед Україною, відповідно до п.2 вказаної Постанови перерахунку не підлягали зовсім, а отже неправомірності дій головного управління щодо зменшення до 75% розміру доплат передбачених законодавством для учасників бойових дій та пенсії за особливі заслуги немає.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, явку повноважних представників не забезпечили, належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи, що відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно з статтею 230 КАС України секретарем забезпечено ведення протоколу судового засідання.

Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам ст.242 КАС України не відповідає.

Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та з 31.12.2002 отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

06.03.2019 ОСОБА_1 звернувся з заявою в Управління та просив провести з 01.01.2019 перерахунок пенсії, враховуючи сто відсотковий розмір виплат, а саме: підвищення пенсії в розмірі 25-ти відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлене частиною 4 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», цільової грошової допомоги на прожиття учаснику бойових дій у розмірі 40 гривень передбаченої Законом України «Про поліпшення матеріального становища учасників бойових дій та інвалідів війни» та пенсії за особливі заслуги, встановленої Законом України «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною» і виплатити недоплат, провести перерахунок пенсії за особливі заслуги, виходячи з розміру, встановленого ветеранам війни, нагородженим за бойові дії орденом (а.с.22).

Листом Управління від 13.03.2019 №294/К-15 ОСОБА_1 повідомлений, що у зв`язку з прийняттям 21.02.2018 Кабінетом Міністрів України постанови №103 з 01.01.2018 виникли правові підстави для перерахунку пенсії. Внаслідок перерахунку основний розмір пенсії складає 9423 грн. (90% грошового забезпечення), а пенсійна виплата на 01.01.2018 з урахуванням підвищення учаснику бойових дій (363 грн.), цільової грошової допомоги на прожиття відповідно до Закону України «Про поліпшення матеріального становища учасникам бойових дій та інвалідам» (40 грн.) та пенсії за особливі заслуги перед Україною в розмірі 21% прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність (304,92 грн.), становить 10130,92 грн., 100% розмір якої буде виплачуватись з січня 2020 року, як це передбачено пунктом 2 Постанови №103. З 01.01.2019 внаслідок проведеного перерахунку на виконання пункту 2 Постанови №103, згідно з якою щомісячно належить до виплати 75 % підвищення в сумі 4414,93 грн. замість 2943,29 грн., розмір пенсійної виплати зріс на суму 1471,61 грн. із 7208,34 грн. до 8679,98 грн., яку заявник отримуватиме до кінця 2019 року включно (а.с.21).

Вважаючи дії відповідача щодо перерахунку пенсії з 01.01.2019 з врахуванням і виплатою доплат передбачених законодавством для учасників бойових дій та пенсії за особливі заслуги в розмірі 75-ти відсотків протиправними, ОСОБА_1 звернувся із позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Преамбулою Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII встановлено, що держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Згідно з частиною 4 статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Частину 4 статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» викладено в такій редакції Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII, який набрав чинності з 1 січня 2017 року та прийнятий з метою створення умов для стабілізації фінансового стану держави та удосконалення окремих положень соціальної політики.

Таким чином, стаття 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначає як обов`язкову підставу для здійснення перерахунку пенсії - підвищення грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та делегує Кабінету Міністрів України визначення умов, порядку та розмірів перерахунку пенсії за цим Законом.

Вказана норма є чинною, не конституційною не визнавалась.

Відповідно до частини 4 статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» Кабінет Міністрів України прийняв Постанову від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі - Постанова №103) пунктом 1 якої постановлено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон) до 1 березня 2018 р. (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Згідно з пунктом 2 Постанови №103 виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 1 січня 2018 р. у таких розмірах: з 1 січня 2018р. - 50 відсотків; з 1 січня 2019 р. по 31 грудня 2019 р. - 75 відсотків; з 1 січня 2020 р. - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.

З 01.03.2018 набрала чинності Постанова Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року № 704, якою затверджені тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років. Установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Таким чином, у зв`язку із набранням чинності Постановою Кабінету Міністрів України №704, з 1 березня 2018 року у позивача виникло право на перерахунок призначеної пенсії.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що ні стаття 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», ні Постанова №103 не містять жодних положень про зміну відсоткового значення розміру призначених пенсій при їх перерахунку, а лише визначають механізм здійснення перерахунку пенсії за вислугу років.

При перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної вислуги років, є незмінним.

Кабінет Міністрів України у Постанові № 103 не відмовився від взятого Державою зобов`язання перерахунку та виплати пенсії відповідним категоріям осіб, не позбавив їх права на отримання перерахованого відповідного розміру пенсії, а лише змінив порядок виплати заборгованості, що виникла у зв`язку із таким перерахунком, передбачивши пунктом 2 Постанови №103 поетапність здійснення виплати підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.

З матеріалів справи встановлено, що Управлінням з 01.01.2018 проведено перерахунок пенсії позивача виходячи із 90% грошового забезпечення, з урахуванням підвищення учаснику бойових дій (363 грн.), цільової грошової допомоги на прожиття відповідно до Закону України «Про поліпшення матеріального становища учасникам бойових дій та інвалідам» (40 грн.) та пенсії за особливі заслуги перед Україною в розмірі 21% прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність (304,92 грн.).

Аргументуючи вимоги позовної заяви позивач зазначає, що відповідно до частини 4 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються в розмірі 25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Відповідно до положень Закону України «Про поліпшення матеріального становища учасників бойових дій та осіб з інвалідністю внаслідок війни» передбачено щомісячну виплату цільової грошової допомоги на прожиття учасникам бойових дій у розмірі 40 гривень, незалежно від розміру пенсій та надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги та пенсії за особливі заслуги перед Україною. Відповідно до статті 1 Закону України «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною» пенсії за особливі заслуги перед Україною встановлюються громадянам України, зокрема, ветеранам війни, нагородженим за бойові дії орденом. Статтею 5 вказаного Закону встановлено, що пенсія за особливі заслуги встановлюється як надбавка до розміру пенсії, на яку має право особа згідно із законом, у таких розмірах прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність. ОСОБА_1 вказує, що пенсія за особливі заслуги встановлена в розмірі 21-го відсотка.

При цьому, скаржник зазначає в позовній заяві, що після проведення перерахунку відповідно до Постанови №103 з 01.01.2019 зазначені виплати відображенні в повному розмірі, але включені до виплат з яких відповідач проводить розрахунок підвищення до пенсії, яке з 01.01.2019 виплачує у 75-ти відсотковому розмірі.

Як зазначено відповідачем у відзивах на позовну заяву та на апеляційну скаргу перерахунок пенсії позивача на виконання Постанови №103 не вплинув на розміри надбавок, зазначених у позовних вимогах, що підтверджується і долученими до матеріалів справи перерахунком пенсії з 01.12.2018 (а.с.148) та протоколом за пенсійною справою від 25.03.2019.

В свою чергу, як встановлено з змісту листа Управління від 13.03.2019 №294/К-15 відмова у перерахунку пенсії у 100 відсотковому розмірі суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018, обґрунтована положеннями Постанови №103.

Однак, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що 05.03.2019 набрало законної сили рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 у справі № 826/3858/18, яким визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та зобов`язано Кабінет Міністрів України невідкладно після набрання рішенням суду законної сили опублікувати резолютивну частину рішення суду про визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним в окремій його частині у виданні, в якому було офіційно оприлюднено нормативно-правовий акт.

Відповідно до частини 2 статті 265 КАС України, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Таким чином, пункти 1, 2 Постанови №103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку №45 втратили чинність з 05 березня 2019 року, що не може мати наслідком визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо перерахунку пенсії, які були вчинені відповідачем до визнання нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 103, тобто в період з 01.01.2019 по 05.03.2019.

Однак, на переконання суду апеляційної інстанції, рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 у справі № 826/3858/18 помилково не враховано відповідачем при розгляді заяви позивача поданої 06.03.2019.

Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пунктах 21, 24 рішення у справі «Федоренко проти України» від 01.06.2006, Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності (cf., Pressos Compania Naviera S.A. v. Belgium, рішення від 20.11.1995 року, серія А, № 332, с. 21, п. 31).

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття «майно», а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як «наявне майно», так і активи, включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого «права власності». Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися «активом»: вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є «активом», на який може розраховувати громадянин як на свою власність (Maltzan (Freiherr Von) аnd оthers v. the Germany № 71916/01, № 71917/01 та № 10260/02).

Таким чином, в розумінні статті 1 Першого Протоколу до Конвенції, позивач, отримуючи пенсію відповідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», мав законні сподівання на своєчасне здійснення перерахунку пенсії у визначених законодавством випадках та виплату перерахованої пенсії в розмірі, встановленому чинними нормативно-правовими актами.

За таких обставин, враховуючи положення статті 2 КАС України згідно з якими завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин здійснюється з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що належним способом захисту порушених прав позивача та відновлення таких є зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву позивача від 02.03.2019, подану до Управління 06.03.2019 з врахуванням обставин встановлених судом апеляційної інстанції в цій справі.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 317 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що судом першої інстанції при винесені рішення неповно з`ясовано обставин, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, що має наслідком скасування рішення суду першої інстанції.

Щодо судових витрат, то такі, в силу приписів статті 139 КАС України, розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 230, 241, 243, 308, 310, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2019 року у справі №300/517/19 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до їх вчинення задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.03.2019 з врахуванням обставин встановлених судом апеляційної інстанції у справі №300/517/19.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Т. І. Шинкар
судді М. А. Пліш
О. О. Большакова
Повне судове рішення складено 04.07.2019