Справа № 520/1810/19
Суддя: Супрун Ю.О.
Дата ухвалення: 2019-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

02 липня 2019 р. Справа № 520/1810/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Супруна Ю.О.,

при секретарі судового засідання - Вязьмітіновій Т.В.,

за участю:

представника позивача: Петракова В.А.,

представника відповідача: Білокінь С.С.,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжгалузева Науково-Технічна Компанія "ПРАКТИКА" (, 61143, Харків, Бульвар Грицевця, буд. 3А) до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (, 61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46) про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Міжгалузева Науково-Технічна Компанія "ПРАКТИКА" (надалі за текстом - ТОВ «МНТК «ПРАКТИКА», позивач) звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (надалі за текстом - ГУ ДФС у Харківській області, відповідач), в якому просить суд:

- скасувати податкові повідомлення-рішення (ППР) № 2, від 07 листопада 2018 року, про збільшення податкових зобов`язань з ПДВ на суму 220117,00 грн., та за штрафними фінансовими санкціями на суму 55029,25 грн., а усього на суму 275146,25 грн., ППР від 07 листопада 2018 року, № 2, про застосування зменшення розміру від`ємною значення суми податку на додану вартість на загальну суму 137499,00 грн., та № 2, від 07 листопада 2018 року, про застосування штрафу у розмірі 56088,00 грн., ППР № 2 від 07.11.2018 року, про застосування штрафу у розмірі 510,00 грн., що були винесені на підставі акта перевірки ДФС України ГУ ДФС у Харківської області № 4279/20-40-14-12- 11/39555467 від 12.10.2018 року.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що податкові повідомлення - рішення ГУ ДФС у Харківській області № 2 від 07 листопада 2018 року, від 07 листопада 2018 року № 2, № 2, від 07 листопада 2018 року, №2 від 07.11.2018 року, що були винесені на підставі акта перевірки ДФС України ГУ ДФС у Харківської області № 4279/20-40-14-12- 11/39555467 від 12.10.2018 року, є необґрунтованим та незаконним та суперечить обсягу первинної документації по взаємовідносинам з контрагентами позивача.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 01.03.2019 року залишена позовна заява без руху.

На виконання ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 01.03.2019 року про залишення позовної заява без руху, від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 22.03.2019 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу у підготовчому засіданні.

До канцелярії Харківського окружного адміністративного суду 10.04.2019 року від представника ГУ ДФС у Харківській області надійшов відзив на позовну заяву, згідно зі змістом якого податковий орган просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві та поясненнях, просив адміністративний позов задовольнити в повному обсязі зважаючи на обсяг первинної документації.

Представник відповідача проти задоволення адміністративного позову заперечував в повному обсязі посилаючись на зміст відзиву, зазначивши, що підстави та обставини винесення податкових повідомлень-рішень № 2 від 07 листопада 2018 року, від 07 листопада 2018 року № 2, № 2, від 07 листопада 2018 року, №2 від 07.11.2018 року, відповідають положенням діючого законодавства.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи та зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з таких підстав та мотивів.

Відповідно до загальнодоступної інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «МНТК «ПРАКТИКА» має .

На підставі направлення від 27.09.2018 року № 9671 ГУ ДФС у Харківській області та наказу ГУ ДФС у Харківській області № 7231 від 27.09.2018 року «Про проведення документальної позапланової перевірки ТОВ «МНТК "ПРАКТИКА» (Код ), відповідно до п.п. 78.1.1., п.п. 78.1.4 п. 78, ст.78, п. 82.2 ст. 82 Податкового кодексу України (надалі за текстом - ПК України) проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «МНТК «ПРАКТИКА» з питань дотримання вимог податкового законодавства України щодо господарських взаємовідносин з контрагентами ТОВ «Дженерал Енерджі» (код за ) за серпень 2016 року, ТОВ «Бізнес Всесвіт» (код за ) за листопад 2016 року, ТОВ «Єко-Клін» (код за ) за грудень 2016 року, ТОВ «Нью Білд Прайм» (код за ) за лютий 2017 року, ТОВ «Еванстон» (код за ) за серпень 2017 року, ТОВ «Глобал Хев» (код за ) за серпень 2017 року, ТОВ «ТРК Агропостач» (код за ) за вересень 2017 року, ТОВ «ВКФ Пневмо-Ком» (код за за жовтень 2017 року, а також даних щодо подальшої реалізації та/або використання у власній господарської діяльності придбаних товарів (робіт, послуг).

Копію наказу ТОВ «МНТК "ПРАКТИКА» вручено 03.10.2018 року.

У вищевказаному наказі ГУ ДФС у Харківській області № 7231 від 27.09.2018 року, зазначені підстави призначення перевірки, зокрема п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 41.1 ст. 41, п. 61.1, 61.2., ст. 61, п.п. 62.1.3, п. 62.1 ст. 62, п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п.п. 78.1.1, п.п. 78.1.4, п. 78.1, ст. 78, п. 82.2. ст. 82 ПК України, у зв`язку з ненаданням підприємством ТОВ «МНТК «ПРАКТИКА» () у запитуваному обсязі пояснень та їх документального підтвердження на обов`язкові письмові запити ГУ ДФС у Харківської області від: 18.07.2017 року № 10326/10/20-40-14-12-18; 14.11.2017 року № 24022/10/20-40-14-12-18; 26.01.2018 року № 2730/10/20-40-14-12-18; 17.07.2018 року № 29780/10/20-40-14-12-18.

Згідно програми Діловодство спеціалізованого суду судом встановлено, що в провадженні Харківського окружного адміністративного суду з 05.10.2018 року перебувала адміністративна справа № 520/8648/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжгалузева Науково-Технічна Компанія «ПРАКТИКА» до Головного управління ДФС у Харківській області згідно з позовними вимогами позивач просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУ ДФС у Харківській області №7231 від 27.09.2018 року «Про проведення документальної позапланової перевірки ТОВ «МНТК «ПРАКТИКА» (код ЄДРПОУ - 39555467);

- визнати дії по проведенню позапланової виїзної перевірки ТОВ «МНТК «ПРАКТИКА», за результатами якої був складений акт від 12.10.2018 року №4279/20-40-14-12-11/39555467, та акту протиправними.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.04.2019 року суд у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжгалузева Науково-Технічна Компанія "ПРАКТИКА" до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправними дій та акту, визнання протиправним та скасування наказу - відмовлено.

Згідно з висновками акту перевірки від 12.10.2018 року № 4279/20-40-14-12-11/39555467 податковим органом встановлено порушення з боку ТОВ «МНТК «ПРАКТИКА»:

- п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1, п. 201.7 ст. 201 ПК України в результаті чого підприємством завищено податковий кредит на суму 245440 грн., в тому числі за серпень 2016 року на суму 31473 грн., листопад 2016 року на суму 43298 грн., грудень 2016 року на суму 24994 грн., люти1 2017 року на суму 34737 грн., серпень 2017 року на суму 28450 грн., вересень 2017 року на суму 7112 грн., жовтень 2017 року на суму 75376 грн.;

- п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187 ПК України, що призвело до заниження податкових зобов`язань на загальну суму 121176 грн., в тому числі за лютий 2017 року на суму 36800 грн., жовтень 2017 року на суму 75376 грн.;

- вищезазначені порушення призвели до завищення від`ємного значення з податку на додану вартість у розмірі 137499 грн., в т.ч. за серпень 2016 року на суму 31473 грн., за лютий 2017 року на суму 71537 грн., за жовтень 2017 року на суму 34489 грн., та до заниження суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у розмірі 220117 грн., в т.ч. за листопад 2016 року на суму 43298 грн., за грудень 2016 року на суму 24994 грн., за жовтень 2017 року на суму 151825 грн.;

- п. 201.10 ст. 201 ПК України, в результаті чого підприємством не здійснено реєстрацію податкових накладних на реалізації товарів у сумі 121176 грн., в тому числі за лютий 2017 року - 36800 грн., жовтень 2017 року - 75376 грн.;

- п. 121.1 ст. 121 ПК України платником податків не надано контролюючому органу в ході перевірки оригінали/копії документів, що передбачає штраф в розмірі 510,0 грн..

Керуючись ч. 1 ст. 90 КАС України з метою безпосереднього, всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, судом встановлено наступні обставини господарських взаємовідносин ТОВ «МНТК «ПРАКТИКА» з ТОВ «Дженерал Енерджі» (код за ) за серпень 2016 року, ТОВ «Бізнес Всесвіт» (код за ) за листопад 2016 року, ТОВ «Єко-Клін» (код за ) за грудень 2016 року, ТОВ «Нью Білд Прайм» (код за ) за лютий 2017 року, ТОВ «Еванстон» (код за ) за серпень 2017 року, ТОВ «Глобал Хев» (код за ) за серпень 2017 року, ТОВ «ТРК Агропостач» (код за ) за вересень 2017 року, ТОВ «ВКФ Пневмо-Ком» (код за за жовтень 2017 року.

Щодо обсягу документів, які стали предметом перевірки суд зазначає, що на час проведення перевірки з боку податкового органу позивач вважав його діє по факту видання наказу на проведення перевірки та проведення самої перевірки незаконними. Керуючись окресленими мотивами з боку позивача не надавався обсяг документів для проведення перевірки та звернувся до Харківського окружного адміністративного суду 05.10.2018 року за захистом своїх прав.

Відповідно до п. 44.6 ст. 44 ПК України зазначено, що у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Таким чином на час початку перевірки позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та логічно вважав ненадання документів єдиним способом запобігти проведенню на його думку незаконної перевірки.

Проте факт ненадання документів до проведення перевірки не позбавляє суд діяти з урахуванням положень ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України та вживати всіх дій спрямованих на з`ясування обставин у справі.

В акті перевірки стосовно ТОВ «МНТК «ПРАКТИКА» податковий орган при встановлені порушень виходив з наступного:

Щодо господарських відносин з ТОВ «Нью Білд Прайм» (код за ) за лютий 2017 року.

Податковим органом встановлено порушення: посадовими особами ТОВ «МНТК «ПРАКТИКА» не надано первинних документів, які б підтверджували реальність здійснення господарської діяльності, в лютому 2017 року ТОВ «МНТК «ПРАКТИКА» документально оформлено реалізацію на адресу контрагента товарів згідно з накладних наведених у додатку 5 до акту перевірки.

Серед іншого з боку податкового органу зазначено про анулювання свідоцтва ПДВ контрагента 28.03.2018 року та відсутність звітів за формою 1-ДФ за 1 квартал 2017 року щодо контрагента.

Також зазначено про не встановлення подальшої реалізації товарів ТОВ «Нью Білд Прайм» по яким документально оформлено придбання у ТОВ «МНТК «ПРАКТИКА».

Щодо господарських відносин з ТОВ «ВКФ Пневмо-Ком» (код за за жовтень 2017 року.

Податковим органом встановлено порушення: посадовими особами ТОВ «МНТК «ПРАКТИКА» не надано первинних документів, які б підтверджували реальність здійснення господарської діяльності, в жовтні 2017 року ТОВ «МНТК «ПРАКТИКА» документально оформлено реалізацію на адресу контрагента товарів згідно з накладних наведених у додатку 5 до акту перевірки.

Серед іншого з боку податкового органу зазначено відсутність звітів за формою 1-ДФ за 4 квартал 2017 року щодо контрагента.

Також зазначено про не встановлення подальшої реалізації товарів ТОВ «ВКФ Пневмо-Ком» по яким документально оформлено придбання у ТОВ «МНТК «ПРАКТИКА».

Згідно баз даних ГУ ДФС у Харківській області встановлено розбіжності між задекларованою сумою податкових зобов`язань ТОВ «МНТК «ПРАКТИКА» в порівнянні з декларуванням податкового кредиту ТОВ «ВКФ Пневмо-Ком» на суму ПДВ 75376 грн. у жовтні 2017 року (ТОВ «ВКФ Пневмо-Ком» декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2017 року не подано).

Податковим органом зазначено, що товар за номенклатурою, зазначеною в податкових накладних, виписаних ТОВ «МНТК «ПРАКТИКА» на адресу ТОВ «Нью Білд Прайм» та ТОВ «ВКФ Пневмо-Ком», реалізовано, але встановити особу, на яку відбулась реалізація, не надається можливим.

Щодо господарських відносин з ТОВ «Дженерал Енерджі» (код за ) за серпень 2016 року.

Податковим органом встановлено порушення: посадовими особами ТОВ «МНТК «ПРАКТИКА» не надано первинних документів, які б підтверджували реальність здійснення господарської діяльності, в серпні 2016 року ТОВ «МНТК «ПРАКТИКА» документально оформлено придбання товарів/послуг згідно накладних наведених у додатку 6 до акту перевірки.

Серед іншого з боку податкового органу зазначено про анулювання свідоцтва ПДВ контрагента 30.03.2018 року та відсутність звітів за формою 1-ДФ за 3 квартал 2016 року щодо контрагента.

Також на підставі податкової інформації податковим органом зазначено про не підтвердження проведення фінансово-господарських операцій з контрагентами-постачальниками та контрагентами покупця за серпень 2016 року по відношенню до ТОВ «Дженерал Енерджі».

Щодо господарських відносин з ТОВ «Бізнес Всесвіт» (код за ) за листопад 2016 року.

Податковим органом встановлено порушення: посадовими особами ТОВ «МНТК «ПРАКТИКА» не надано первинних документів, які б підтверджували реальність здійснення господарської діяльності, в листопаді 2017 року ТОВ «МНТК «ПРАКТИКА» документально оформлено придбання у ТОВ «Бізнес Всесвіт» товарів/послуг згідно накладних наведених у додатку 6 до акту перевірки.

Серед іншого з боку податкового органу зазначено про анулювання свідоцтва ПДВ контрагента 28.03.2018 року та відсутність звітів за формою 1-ДФ за 1 квартал 2017 року щодо контрагента.

Також зазначено про не встановлення подальшої реалізації товарів ТОВ «МНТК «ПРАКТИКА».

Крім того на підставі податкової інформації податковим органом зазначено про не підтвердження проведення фінансово-господарських операцій з контрагентами-постачальниками та контрагентами покупця за серпень 2016 року по відношенню до позивача за листопад 2016 року.

Щодо господарських відносин з ТОВ «Єко-Клін» (код за ) за грудень 2016 року.

Податковим органом встановлено порушення: посадовими особами ТОВ «МНТК «ПРАКТИКА» не надано первинних документів, які б підтверджували реальність здійснення господарської діяльності, в грудня 2016 року ТОВ «МНТК «ПРАКТИКА» документально оформлено придбання у ТОВ «Єко-Клін» товарів/послуг згідно накладних наведених у додатку 6 до акту перевірки.

Серед іншого з боку податкового органу зазначено про анулювання свідоцтва ПДВ контрагента 30.01.2018 року та відсутність звітів за формою 1-ДФ за 4 квартал 2016 року щодо контрагента.

Крім того на підставі податкової інформації податковим органом зазначено про не підтвердження проведення фінансово-господарських операцій з контрагентами-постачальниками та контрагентами покупця за серпень 2016 року по відношенню до позивача за травень-грудень 2016 року.

Щодо господарських відносин з ТОВ «Нью Білд Прайм» (код за ) за лютий 2017 року.

Податковим органом встановлено порушення: посадовими особами ТОВ «МНТК «ПРАКТИКА» не надано первинних документів, які б підтверджували реальність здійснення господарської діяльності, в лютому 2017 року ТОВ «МНТК «ПРАКТИКА» документально оформлено придбання у ТОВ «Нью Білд Прайм» товарів/послуг згідно накладних наведених у додатку 6 до акту перевірки.

Серед іншого з боку податкового органу зазначено про анулювання свідоцтва ПДВ контрагента 28.03.2018 року та відсутність звітів за формою 1-ДФ за 1 квартал 2017 року щодо контрагента.

Крім того на підставі податкової інформації податковим органом зазначено про не підтвердження проведення фінансово-господарських операцій з контрагентами-постачальниками та контрагентами покупця за серпень 2016 року по відношенню до позивача за листопад 2016 року - лютий 2017 року.

Щодо господарських відносин з ТОВ «Еванстон» (код за ) за серпень 2017 року.

Податковим органом встановлено порушення: посадовими особами ТОВ «МНТК «ПРАКТИКА» не надано первинних документів, які б підтверджували реальність здійснення господарської діяльності, в серпні 2017 року ТОВ «МНТК «ПРАКТИКА» документально оформлено придбання у ТОВ «Еванстон» товарів/послуг згідно накладних наведених у додатку 6 до акту перевірки.

Серед іншого з боку податкового органу зазначено про анулювання свідоцтва ПДВ контрагента 30.08.2018 року та відсутність звітів за формою 1-ДФ за 3 квартал 2017 року щодо контрагента.

Крім того на підставі податкової інформації податковим органом зазначено про не підтвердження проведення фінансово-господарських операцій з контрагентами-постачальниками та контрагентами покупця за серпень 2016 року по відношенню до позивача за серпень 2017 року.

Згідно баз даних ГУ ДФС у Харківській області встановлено завищення податкового кредиту ТОВ «МНТК «ПРАКТИКА» в порівнянні з декларуванням податкових зобов`язань ТОВ «Еванстон» на суму ПДВ 18502 грн. у серпні 2017 року (декларацію з податку на додану вартість ТОВ «Еванстон» за серпень 2017 року не визнана як податкова).

Щодо господарських відносин з ТОВ «Глобал Хев» (код за ) за серпень 2017 року.

Податковим органом встановлено порушення: посадовими особами ТОВ «МНТК «ПРАКТИКА» не надано первинних документів, які б підтверджували реальність здійснення господарської діяльності, в серпні 2017 року ТОВ «МНТК «ПРАКТИКА» документально оформлено придбання у ТОВ «Глобал Хев» товарів/послуг згідно накладних наведених у додатку 6 до акту перевірки.

Серед іншого з боку податкового органу зазначено про відсутність звітів за формою 1-ДФ за 3 квартал 2017 року щодо контрагента.

Крім того на підставі податкової інформації податковим органом зазначено про не підтвердження проведення фінансово-господарських операцій з контрагентами-постачальниками та контрагентами покупця за період з 01.08.2017 року - 15.11.22017 року.

Щодо господарських відносин з ТОВ «ТРК Агропостач» (код за ) за вересень 2017 року.

Податковим органом встановлено порушення: посадовими особами ТОВ «МНТК «ПРАКТИКА» не надано первинних документів, які б підтверджували реальність здійснення господарської діяльності, в вересень 2017 року ТОВ «МНТК «ПРАКТИКА» документально оформлено придбання у ТОВ «ТРК Агропостач» товарів/послуг згідно накладних наведених у додатку 6 до акту перевірки.

Серед іншого з боку податкового органу зазначено про кількість працюючих у контрагента - 1 особа.

Крім того на підставі податкової інформації податковим органом зазначено про не підтвердження проведення фінансово-господарських операцій з контрагентами-постачальниками та контрагентами покупця за період з 01.08.2017 року - 15.11.22017 року.

Щодо господарських відносин з ТОВ «ВКФ Пневмо-Ком» (код за за жовтень 2017 року.

Податковим органом встановлено порушення: посадовими особами ТОВ «МНТК «ПРАКТИКА» не надано первинних документів, які б підтверджували реальність здійснення господарської діяльності, в жовтень 2017 року ТОВ «МНТК «ПРАКТИКА» документально оформлено придбання у ТОВ «ТРК Агропостач» товарів/послуг згідно накладних наведених у додатку 6 до акту перевірки.

Серед іншого з боку податкового органу зазначено про кількість працюючих інформація відсутня, звіт за формою 1-ДФ за 4 квартал 2017 року не подавався з боку контрагента.

Крім того на підставі податкової інформації податковим органом зазначено про не підтвердження проведення фінансово-господарських операцій з контрагентами-постачальниками та контрагентами покупця за період з жовтень 2017 року.

По суті спірних правовідносин, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України - для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (надалі - Закон) первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію (згідно із Законом 1724-VIII від 03.11.2016, до внесення змін Законом № 1724-VIII від 03.11.2016 року в наступній редакції - первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення).

З урахуванням пункту 2 статті 3 Закону фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до пунктів 1 та 2 статті 9 Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (згідно із Законом № 1724-VIII від 03.11.2016 року, до внесення змін Законом № 1724-VIII від 03.11.2016 року в наступній редакції - підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з пунктом 2.1 та 2.4 "Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 року за № 168/704 (далі - Положення), в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

В ході проведення перевірки з боку податкового органу не встановлено фактів які б підтверджували не зміну майнового стану позивача чи його контрагентів по окресленим взаємовідносинам.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду. (п. 198.3 ст. 198 ПК України). До внесення змін Законом № 1797-VIII від 21.12.2016 року в наступній редакції - податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно п. 201.1, 201.10 ст. 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Таким чином, недоведеність фактичного здійснення господарської операції (нездійснення операції) позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкової вигоди, а покупця - права на формування цієї податкової вигоди навіть за наявності правильно оформлених за зовнішніми ознаками та формою, але недостовірних та у зв`язку з цим юридично дефектних первинних документів, та незважаючи на наявність у платника податку доказів сплати продавцеві вартості товарів/послуг, якщо рух коштів не забезпечений зв`язком з господарською діяльністю учасників цих операцій. При цьому, відсутність ділової мети також є підставою для відмови у наданні податкової вигоди.

Окремо суд звертає увагу, що податковий орган вказує, на мотивування своєї позиції результатами аналізу податкової інформації, отриманої та опрацьованої відповідно до положень ПК України, що використовувалась для виконання покладених на контролюючі органи завдань.

Суд зазначає, що окреслена інформації не містить інформації стосовно позивача, її змістовність зводиться виключно до констатації можливих порушень з боку контрагентів позивача, та порушень податкової дисципліни, яка відповідно до положень законодавства потребує додаткової перевірки та підтвердження фактів.

Щодо обсягу первинної документації наявної в матеріалах адміністративної справи суд зазначає, що він підтверджує реальність взаємовідносин позивача з його контрагентами, рух ТМЦ та сплату коштів.

Отже, дані договори визнаються судом належним та допустимим доказом наявності між позивачем та контрагентами позивача факту вчинення правочинів в розумінні ст. 202 Цивільного кодексу України.

Суд також зазначає, що згідно ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Доказів повернення коштів до контрагента позивача після їх перерахування, наявності у позивача та його контрагента спільного інтересу щодо фіктивного отримання коштів за поставлений товар (що могло б мати місце у разі пов`язаності цих осіб), в матеріалах справи не міститься.

За правилами Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" операція по списанню коштів з банківських рахунків платника податку призводить до зміни стану та структури активів і зобов`язань такого платника. Отже, наявність факту (і це не заперечується сторонами) про належну оплату товару визнається судом належним та допустимим доказом реальності вчинених між позивачем та контрагентом позивача господарських операцій.

Оглянуті судом первинні документи не мають дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", ст. 44 Податкового кодексу України, п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 р. за № 168/704) спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, зазначені документи призвели до зміни в структурі активів платника податків, а відтак сприймаються судом як належні та допустимі докази реальності вчинення господарських операцій.

В ході розгляду адміністративної справи контролюючим органом не заперечується проти правильності та повноти оформлення первинних документів, які складалися позивачем та його контрагентом.

В ході перевірки відповідачем не встановлено у позивача наміру отримати за договорами, укладеним з контрагентами іншого результату, ніж надання послуг та отримання прибутку, шляхом їх подальшої реалізації, а податковим органом окресленого не доведено ні в акті перевірки, ні в ході розгляду адміністративної справи.

Таким чином, рух активів у процесі здійснення господарських операцій, отримання економічної вигоди позивачем, наявність спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарських операцій, є свідченням про спричинення господарськими операціями реальних змін майнового стану платника податків. А відповідно свідчить про реальність (фактичність) операцій та засвідчення їх відповідними документами первинного та податкового обліку.

Як вбачається з матеріалів справи, висновки контролюючого органу щодо нереальності господарських операцій між позивачем та зазначеними контрагентами ґрунтуються, зокрема, на результатах опрацьованої зібраної податкової інформації від інших податкових органів, копія якої долучена відповідачем до справи.

Однак, суд не може брати до уваги зазначену інформацію в підтвердження нереальності господарської операції, оскільки вона містить лише загальну оцінку господарської діяльності контрагента позивача та його постачальників, без оцінки їх спільної діяльності, зокрема, щодо реальності здійснення досліджуваних господарських операцій.

Крім того, податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку-покупця від перебування його контрагента за юридичною адресою, дотримання ним податкової дисципліни та правильності ведення податкового або бухгалтерського обліку. Тобто, у разі підтвердження реального характеру здійснених поставок, як у даній ситуації, платник не може відповідати за порушення, допущені постачальником, якщо не буде доведено його безпосередню участь у зловживанні цієї особи. Проте, посадовими особами відповідача під час здійснення перевірки таких обставин не встановлено.

Решта доводів відповідача, вказаних у відзиві, не знайшла свого підтвердження в ході розгляду справи та спростовується її матеріалами.

Суд вказує, що, чинне податкове законодавство не ставить в залежність право позивача на формування податкового кредиту від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентом податку до бюджету. Питання податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків і не ставить цей факт у залежність від розрахунку з бюджетом третіх осіб.

Принцип індивідуальної податкової відповідальності - один з принципів, на яких базується чинне податкове законодавство України.

Так, відповідно до статті 47 Податкового кодексу України складання податкової звітності покладено на кожного окремого платника податку. При цьому такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.

Крім того, чинне законодавство не покладає на підприємство обов`язок збирання інформації про стан господарської діяльності та порушення підприємств-контрагентів.

Також, суд зазначає, що, у відповідності до ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що свідчить про те, що, у разі коли контрагент не виконав свого зобов`язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо неплатника, а не інших осіб, у т.ч. його контрагентів. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на віднесення сплачених ним у ціні товару відповідних сум до складу податкового кредиту з ПДВ, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо цього та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Положенням п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України передбачено, що підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, є податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних. Жодних зауважень щодо відсутності реєстрації в ЄРПН податкових накладних по операціям позивача з контрагентами відповідачем не надано.

В свою чергу, податкові правопорушення контрагентів позивача знаходяться поза межами відповідальності останнього та не можуть тягнути за собою зменшення податкового кредиту з ПДВ.

Отже, суд не може покласти в основу судового рішення документи та обґрунтування контролюючого органу щодо обставин нереальності господарської операції, оскільки такі ґрунтуються виключно на припущеннях і у своїй сукупності не можуть беззаперечно підтверджувати такі обставини.

Крім того з боку податкового органу не проводилась будь-яка претензійно-позовна робота щодо нереальності господарських взаємовідносин.

Податкові накладні та інші документи, що підтверджують право, закріплене у ст. 198 ПК України виконано, скаржник обов`язок по декларуванню, по податковому обліку, по правилам оподаткування податком на додану вартість теж виконав. Фіскальний орган, при прийнятті податкових декларацій, порушень не встановив.

Щодо посилання відповідача на відібрані пояснення та порушення кримінальних справ щодо непричетності осіб до відносин з позивачем, як на підставу щодо нереальності господарських відносин позивача з контрагентами, суд зазначає наступне.

Як вбачається зі змісту вищевказаних документів, останні стосується саме можливої протиправної діяльності зазначених осіб та не стосується господарської діяльності позивача по справі.

Такі обставини ще не надають підстав для висновку про порушення позивачем правил податкового обліку і не є підставою для застосування до позивача заходів відповідальності.

Суд зазначає, що сам факт наявності пояснень, не дає підстав для автоматичного висновку про нереальність господарських операцій, внаслідок чого є нагальна необхідність перевіряти доведеність кожного податкового правопорушення і здійснювати комплексне дослідження усіх складових господарських операцій, з врахуванням обставин, встановлених у поясненнях та подальших вироках, які набрали законної сили.

Таку ж правову позицію підтримано Верховним Судом у постановах, зокрема, від 27 лютого 2018 року у справі № 802/1853/16-а, від 27 лютого 2018 року у справі № 813/1766/17.

Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України зазначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд зазначає, що відповідно до п. 185.1. ст. 185 ПКУ об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Згідно п. 187.1. ст. 187 ПКУ датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Тобто формування позивачем податкових зобов`язань є наслідком фактичного здійснення господарської операції, яка є об`єктом оподаткування, за наявності складених і належним чином зареєстрованих податкових накладних. Відповідачем не заперечується, що під час проведення перевірки були досліджені лише накладні із контрагентами - позивача без урахування інших документів, що могли б підтвердити надані позивачем послуги, не були зроблені зустрічні звірки із такими контрагентами.

На підставі вищевикладеного, висновок відповідача стосовно податкових правопорушень позивача спростований в ході розгляду справи, а тому, податкові повідомлення - рішення, як наслідки таких порушень у вигляді відповідальності є такими, що підлягають скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не надано належних доказів на обґрунтування правомірності винесення відносно позивача податкових повідомлень-рішень, які є предметом судового оскарження.

Отже, розглянувши усі подані документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 13, 14, 139, 241, 243, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжгалузева Науково-Технічна Компанія "ПРАКТИКА" (, 61143, Харків, Бульвар Грицевця, буд. 3А) до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (, 61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46) про скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити в повному обсязі.

Скасувати податкове повідомлення-рішення № 2 від 07 листопада 2018 року, про збільшення податкових зобов`язань з ПДВ на суму 220117,00 грн., та за штрафними фінансовими санкціями на суму 55029,25 грн., усього на суму 275146,25 грн., податкове повідомлення-рішення від 07 листопада 2018 року № 2 про застосування зменшення розміру від`ємною значення суми податку на додану вартість на загальну суму 137499,00 грн., податкове повідомлення-рішення № 2 від 07 листопада 2018 року про застосування штрафу у розмірі 56088,00 грн., податкове повідомлення-рішення № 2 від 07.11.2018 року про застосування штрафу у розмірі 510,00 грн., що були винесені на підставі акта перевірки Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області №4279/20-40-14-12-11/39555467 від 12.10.2018 року.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжгалузева Науково-Технічна Компанія "ПРАКТИКА" (, 61143, Харків, Бульвар Грицевця, буд. 3А) сплачену суму судового збору в розмірі 7038 (сім тисяч тридцять вісім) гривень 65 копійок, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (, 61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 05 липня 2019 року.

Суддя Ю.О. Супрун