Справа № 420/3914/19
Суддя: Корой С. М.
Дата ухвалення: 2019-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3914/19
УХВАЛА

03 липня 2019 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Корой С.М., розглянувши матеріали позову товариства з обмеженою відповідальною «ГЛАВБУД ПЛЮС» до Міністерства юстиції України, третя особа на стороні позивача - ОСОБА_3 , третя особа на стороні відповідача - ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування наказу,-

В С Т А Н О В И В:

01 липня 2019 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальною «ГЛАВБУД ПЛЮС» до Міністерства юстиції України, третя особа на стороні позивача - Міхайлуце Вячеслав Пентелійович, третя особа на стороні відповідача - ОСОБА_2 , в якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 23 травня 2019 року №1566/5 «Про скасування реєстраційної дії у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань».

Вимоги адміністративного позову мотивовано тим, що відповідачем протиправно прийнято наказ Міністерства юстиції України від 23 травня 2019 року №1566/5 «Про скасування реєстраційної дії у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», оскільки Міністерство юстиції України, незважаючи на наявність судової справи №916/495/19, яку було відкрито до подання скарги до Міністерства юстиції, прийнято спірне рішення, а також, зважаючи на те, що наказ №1566/5 прийнято з порушення вимог Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» та Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.2.2015 року №1128, зокрема, щодо неналежного повідомлення заінтересованих осіб про час та місце розгляду скарги та не надання суб`єкту оскарження копій відповідної скарги.

У позовній заяві зазначено, що спірним наказом скасовано дії у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 18.02.2018 року №5008370, №6008370, №7008370.

Так, як вбачається з виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, яку надано позивачем разом із позовною заявою, щодо ТОВ «ГЛАВБУД ПЛЮС» здійснено, зокрема, наступні реєстраційні дії:

- 18.02.2019 року №5008370 внесено зміни до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах, а саме: зміна складу та інформації про засновників;

- 18.02.2019 року №6008370 здійснено державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи, а саме: зміни місцезнаходження, зміна видів діяльності, інші зміни;

- 18.02.2019 року №7008370 внесено зміни до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах, а саме: зміну керівника юридичної особи, зміна складу підписантів.

Не погоджуючись із скасуванням спірним наказом відповідних записів, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відповідно до ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Розглянувши даний позов, суддя дійшов висновку, що існують підстави для відмови у відкритті провадження у даній адміністративній справі, виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 4 КАС України в частині 1 пункту 1 дає визначення терміну "адміністративна справа", а саме, що це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

В свою чергу пунктом 2 частини 1 цієї ж статті визначено, що публічно-правовий спір - це спір, у якому:

- хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

- хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

- хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи;

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" визначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Таким чином, із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів вбачається, що у порядку адміністративного судочинства захисту підлягають права та охоронювані законом інтереси осіб у сфері публічно-правових відносин, які є складовою частиною правових відносин, що виникають у суспільстві.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 20 ГПК України господарським судам підвідомчі у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Суддя зазначає, що товариство з обмеженою відповідальною «ГЛАВБУД ПЛЮС» оскаржує до адміністративного суду дії суб`єкта владних повноважень - Міністерства юстиції України, пов`язані із скасуванням реєстраційних дій:

- від 18.02.2019 року №5008370, якою внесено зміни до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах, а саме: зміна складу та інформації про засновників;

- від 18.02.2019 року №6008370, якою здійснено державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи, а саме: зміни місцезнаходження, зміна видів діяльності, інші зміни;

- від 18.02.2019 року №7008370, якою внесено зміни до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах, а саме: зміну керівника юридичної особи, зміна складу підписантів.

При цьому, як вбачається з інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень та зазначається позивачем у позовній заяві, в провадженні Господарського суду Одеської області перебуває справа № 916/495/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ТОВ «Главбуд Плюс» про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ «Главбуд Плюс», оформлені протоколом загальних зборів учасників ТОВ «Главбуд Плюс» від 12.02.2019 року.

Позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтовані порушенням порядку скликання загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Главбуд Плюс", які відбулися 12.09.2019 року.

У позовній заяві зазначено, що саме на підставі вказаного рішення загальних зборів внесено записи, які скасовані спірним наказом Міністерства юстиції України.

Згідно з частиною 1 статті 167 Господарського кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Частиною третьою вказаної статті передбачено, що під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Отже, зміст суб`єктивного права, про порушення якого стверджується в позовній заяві, доводи, висловлені на підтвердження вказаних обставин, свідчать про звернення ТОВ «ГЛАВБУД ПЛЮС» до суду з метою захисту своїх корпоративних та майнових прав, а не прав у сфері публічно-правових відносин, що виключає розгляд цієї справи в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, суддя, враховуючи суть спірних правовідносин та їх суб`єктний склад, дійшов висновку про непоширення на цей спір юрисдикції адміністративних судів та необхідність його вирішення в порядку господарського судочинства.

Аналогічний висновок щодо застосування норм процесуального права у подібних відносинах викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 805/4506/16-а, від 22 серпня 2018 року у справі №805/4505/16-а, від 16 жовтня 2018 року у справі №П/811/1296/17, від 28 листопада 2018 року у справі №815/3490/16.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, спір, за вирішенням якого до суду звернувся позивач, не стосується захисту прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин, а стосується поновлення прав позивача у сфері корпоративних прав і за правилами статті 20 ГПК України підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки відповідач є органом центральної влади, а позивач - юридичною собою.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.1978 у справі "Zand v. Austria" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Таким чином, зважаючи на викладене, Одеський окружний адміністративний суд не є судом, який "встановлений законом" при розгляді даної справи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З урахуванням зазначеного, суддя дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, роз`яснивши позивачу його право звернення із зазначеними позовними вимогами в порядку господарського судочинства.

Суддя зазначає, що разом із позовною заявою позивачем 01.07.2019 року за вх. №23513/19 подано заяву про забезпечення позову.

Зважаючи на висновок судді про те, що дана справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, заява по про забезпечення позову за вх. №23513/19 підлягає поверненню ТОВ «ГЛАВБУД ПЛЮС».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170, 256, 294 КАС України, суддя,-

У Х В А Л И В:

У відкритті провадження в адміністративній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальною «ГЛАВБУД ПЛЮС» до Міністерства юстиції України, третя особа на стороні позивача - ОСОБА_3 , третя особа на стороні відповідача - ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування наказу - відмовити.

Повернути без розгляду заяву товариства з обмеженою відповідальною «ГЛАВБУД ПЛЮС» про забезпечення позову за вх. №23513/19.

Суддя роз`яснює позивачу, що розгляд даної справи відноситься до юрисдикції місцевого суду в порядку господарського удочинства.

Копію ухвали разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами повернути особі, яка подала позовну заяву.

Копія позову з додатками залишається в суді.

Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача не допускається.

Ухвала підлягає оскарженню у встановлений статтями 295, 297 та Перехідних положень КАС України строк і порядок.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 256 КАС України.

Суддя Корой С.М.