Справа № 132/1810/19
Суддя: Аліменко Ю. О.
Дата ухвалення: 2019-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 132/1810/19
Провадження № 2-а/132/39/19
Рішення

Іменем України

26 червня 2019 року Калинівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого Аліменко Ю.О.

секретаря Безулої К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Калинівка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до УПП у Житомирській області поліцейського 1 батальйону 3 роти старшого лейтенанта поліції Микитюка Андрія Івановича про скасування постанови серії ЕАВ № 1119241 від 03.05.2019 року про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач в позові вказує, що постановою інспектора - старшого лейтенанта поліції Микитюка А.І. батальйону № 1 роти № 3 Управління патрульної поліції в Житомирській області серії ЕАВ № 1119241 від 03 травня 2019 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 9 ст. 133-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн.

У постанові зазначено, що 03 травня 2019 року, о 06:36 год. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «МАН», д.н.з. НОМЕР_1 , П/П НОМЕР_2 , на Житомирській, Бердичівській дорозі М21, 199км та надавав послуги з перевезення вантажів, при цьому не мав шляхового листа з відміткою лікаря та механіка, чим порушив ст. 30 Закону України «Про автомобільний транспорт» - перевезення пасажирів чи вантажу без проведення перед рейсового контролю технічного стану транспортного засобу, чим порушив ч. 9 ст. 133-1 КУпАП.

Позивач вважає, що дана постанова прийнята з істотним порушенням положень чинного законодавства, за відсутності фактичного складу адміністративного правопорушення, вона є незаконною та підлягає скасуванню.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, згідно поданої заяви просить розгляд справи проводити у його відсутність, позов підтримує та просить задовільнити.

Відповідач повідомлений про розгляд справи належним чином, відзив на позовну заяву та письмові пояснення на пропозицію суду не подав.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, повно та всебічно з`ясувавши усі обставини справи, суд доходить висновку про обґрунтованість позовної заяви, відтак, вона підлягає задоволенню, виходячи із такого.

03 травня 2019 року інспектором - старшим лейтенантом поліції Микитюком Андрієм Івановичем батальйону № 1 роти № 3 Управління патрульної поліції в Житомирській області (далі - відповідач) винесено постанову серії ЕАВ № 1119241, якою притягнено ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 9 ст. 133-1 КУпАП, тобто за непроходження щозмінного обов`язкового огляду лікарем та перевезення вантажу без проведення перед рейсового контролю технічного стану транспортного засобу, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на суму 510 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. А саме, відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція вживає заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку на вулицях, площах, у парках, скверах, на стадіонах, вокзалах, в аеропортах, морських та річкових портах, інших публічних місцях, а відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

У своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами (ст. 3 Закону).

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Згідно з п. 11 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» до основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Поліцейський, відповідно до ч. 1 ст. 62 Закону України «Про Національну поліцію» під час виконання покладених на поліцію повноважень є представником держави. В свою чергу, інспектор є працівником Управління, тобто посадовою особою органів Національної поліції. Таким чином, інспектор має законні підстави здійснювати провадження у справі про адміністративне правопорушення та приймати рішення про застосування адміністративного стягнення за місцем його вчинення.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова) особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Статтею 222 КУпАП передбачено перелік справ про адміністративні правопорушення, які розглядають органи Національної поліції, зокрема, розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 9 ст. 133-1 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Частиною 5 ст. 258 КУпАП передбачено, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

В свою чергу, Конституційний Суд України у рішенні від 26 травня 2015 року у справі № 1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої ст. 276 КУпАП дав офіційне тлумачення зазначеній нормі, вказавши, що положення частини 1 статті 276 КУпАП, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, виходячи з системного аналізу рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року у справі № 1-11/2015, змісту ст. 258 КУпАП, станом на дату винесення рішення Конституційним Судом України, змісту ст. 258 КУпАП України станом на дату винесення рішення по цій справі, суд вважає, що в разі заперечень особи, справа не може бути розглянута без певного часового інтервалу, достатнього для підготовки особи до захисту, тобто, не може бути розглянута безпосередньо на місці правопорушення.

Аналогічну правову позицію висловлено Вищим адміністративним судом України у справі №379/758/15-а (К/800/37207/15).

Відповідно до статей 9-11 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги те, що відповідач відзив на позовну заяву не подав, у якому зазначались би обставини розгляду ним справи та підстави притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 9 ст. 133-1 КУпАП, посилаючись на належні та допустимі докази, які б обгрунтовано стверджували на наявність адміністративного правопорушення, беручи до уваги положення КАС України про необхідність суб`єктом владних повноважень доводити правомірність своїх дій, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2,17, 18, 50, 104-106, 159-163,167 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Постанову поліцейського роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у Житомирській області старшого лейтенанта поліції Микитюка Андрія Івановича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 1119241 від 03 травня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 9 ст. 133-1 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн. скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СУДДЯ: