Справа № 620/1592/19
Суддя: Тихоненко О.М.
Дата ухвалення: 2019-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2019 року м. Чернігів Справа № 620/1592/19

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Тихоненко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про визнання протиправною та скасування вимоги,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області (далі ГУДФС у Чернігівській області, відповідач) про визнання протиправною та скасування вимоги відповідача про сплату боргу (недоїмки) від 11.05.2019 № Ф-32611-50 в розмірі 8448,00 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивачем подано звітність за 2017 рік з єдиного внеску з помилковим зазначенням форми згідно з таблицею 2 додатку 5 замість форми згідно з таблицею 1 додатка 5. Таким чином, у зв`язку з невірно поданою звітністю на рахунку позивача обліковується борг в розмірі 8448,00 грн. Вважає, що вимога відповідача від 11.05.2019 № Ф-32611-50 про сплату боргу (недоїмки) є протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки останньою сплачено єдиний соціальний внесок на загальну суму 8448,00 грн та вчинені всі залежні дії щодо подання виправленої податкової звітності (таблицю 1 замість таблиці 2).

06.06.2019 ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

25.06.2019 представником відповідача, у встановлений судом строк, надано відзив, в якому просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог та зазначає, що відповідальним за правильність та достовірність заповнення ОСОБА_2 є страхувальник, тобто в даному випадку позивач. Порядком формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 № 435 не передбачено повторне подання Звіту за один і той же період після граничного терміну подання такого звіту, а також самостійне виправлення вищезазначеного типу помилок. За таких обставин відповідач вважає, що вимога про сплату боргу є законною та обґрунтованою.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач (РНОКПП НОМЕР_1 ) зареєстрована в якості фізичної особи-підприємця 30.10.2015, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.8), впродовж своєї підприємницької діяльності застосовує загальну систему оподаткування.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем за 2017 рік подано звітність з єдиного внеску з таблицею 2 «Нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» додатка 5, форма якої не відповідає обраній системі оподаткування.

Згідно з вказаним звітом про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого внеску за 2017 рік: самостійно визначена сума, на яку нараховується єдиний соціальний внесок, але не менше за розмір мінімальної заробітної плати, складає 38400 грн., (в тому числі: січень грудень 2017 року 3200,00 грн); розмір єдиного внеску 22%; усього до сплати 8448 грн (в тому числі: січень-грудень 2017 року по 704,00 грн).

Тобто позивачем самостійно визначено суму єдиного соціального внеску у розмірі 8448 грн.

Листом ГУ ДФС у Чернігівській області повідомило позивача, що у зв`язку з невірно поданою звітністю на рахунку останньої обліковується борг в розмірі 8448,00 грн (а.с.9).

Позивач 28.11.2018 звернулась до відповідача з заявою, в якій просила зняти актуальність зі звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску форми Д5 за 2017 рік № від 24.01.2018 у зв`язку з помилковим поданням таблиці 2 замість таблиці 1 (а.с.10).

Однак, ГУДФС у Чернігівській області 11.05.2019 сформовано та надіслано позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-32611-50 в сумі 8448,00 грн (а.с.7).

Вважаючи вказану вимогу протиправною позивач звернулась до суду за захистом своїх прав.

Надаючи нормативно-правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначені Законом України від 08.07.2010 № 2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» із змінами і доповненнями (далі - Закон).

Відповідно до ч. 4 ст. 8 Закону порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Фізичних осіб-підприємців, у тому числі тих, які обрали спрощену систему оподаткування, відповідно до пункту 4 частини першої статті 4 Закону, визначено платниками єдиного внеску.

Обов`язки платників єдиного внеску регламентовано частиною другою статті 6 Закону, згідно з приписами якої платник єдиного внеску зобов`язаний:

своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок;

подавати звітність до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, що визначені законодавством.

Єдиний внесок для фізичних осіб - підприємців, які перебувають на загальній системі оподаткування, нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску (пункт 2 частини першої статті 7 Закону).

Відповідно до зазначених норм, Позивач є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (ч.8 ст.9 Закону).

Згідно з нормами частини п`ятої статті 8 Закону № 2464 єдиний внесок для всіх платників єдиного внеску (крім пільгових категорій) встановлено у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Згідно п.6 ч.1 ст. 1 Закону сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені та штрафів.

Правила заповнення і подання звітності з ЄСВ підприємцями регулюється наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 № 435 «Про затвердження Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 23.04.2015 за № 460/26905 із змінами та доповненнями (далі - Порядок № 435).

Вказаний Порядок визначає процедуру, форму, строки подання звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - Звіт) до Державної фіскальної служби України, яка є центральним органом виконавчої влади, який реалізує, зокрема, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань сплати єдиного внеску, її територіальних органів (далі - органи доходів і зборів).

Згідно з пунктом 2 Розділу ІІІ Порядку № 435 фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, формують та подають до органів доходів і зборів Звіт самі за себе один раз на рік до 10 лютого року, що настає за звітним періодом. Звітним періодом є календарний рік.

Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску подається за формою № Д5 згідно з додатком 5 до цього Порядку із зазначенням типу форми "початкова".

Так, підприємці на загальній системі оподаткування подають до органу ДФС звіт з ЄСВ за себе один раз на рік - до 10 лютого року, що настає за звітним, і заповнюють у звіті таблицю 1 додатка 5 (п. 10,11 розд. ІV Порядку № 435).

Необхідно зазначити, що Порядком № 435 не передбачено повторне подання Звіту за один і той же період після граничного терміну подання Звіту, а також самостійне виправлення даного типу помилок.

Позивачем за 2017 рік подано звітність з єдиного внеску з таблицею 2 «Нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» додатка 5, форма якої не відповідає обраній системі оподаткування.

Згідно з вказаним звітом про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого внеску за 2017 рік:

самостійно визначена сума, на яку нараховується єдиний соціальний внесок, але не менше за розмір мінімальної заробітної плати, складає 38400 грн., (в тому числі: січень - грудень 2017 р. - по 3200,00 грн.);

розмір єдиного внеску -22%;

усього до сплати 8 448 грн., (в тому числі: січень - грудень 2017 року - по 704,00 грн.).

Відповідно до п. 1 та п. 2 розділу V Порядку № 435 у разі виявлення помилки у Звіті до закінчення строку подання цього Звіту страхувальник повторно формує та подає Звіт у повному обсязі до органу доходів і зборів за основним місцем обліку.

Чинним вважається останній електронний або паперовий Звіт, поданий страхувальником до закінчення строків подання звітності, визначених цим Порядком, який пройшов всі контролі при завантаженні до Реєстру страхувальників та до Реєстру застрахованих осіб.

У разі виявлення страхувальником у Звіті після закінчення строку подання такого Звіту помилки в реквізитах (крім сум), що стосується страхувальника або застрахованої особи, подаються скасовуючі документи, тобто страхувальник повинен сформувати та подати Звіт за попередній період, який містить перелік таблиць Звіту, відповідну таблицю із зазначенням типу форми "скасовуюча" з відомостями, які були помилкові, на одну або декількох застрахованих осіб та відповідну таблицю із зазначенням типу форми "початкова" із зазначеними правильними відомостями на одну або декількох застрахованих осіб, при цьому таблиця 6 додатка 4 до цього Порядку має містити дані щодо кожної застрахованої особи окремо.

Позивачем подано зазначений звіт до органу доходів та зборів із помилковим зазначенням форми згідно з таблицею 2 додатку 5 замість форми згідно з таблицею 1 додатка 5, а можливості скасування, анулювання, подання виправленого звіту Порядок № 435 не передбачає, що призвело до порушення, звуження його прав.

У свою чергу, суд вважає за необхідне зазначити, що об`єктом правопорушення, визначеного пунктом 2 частини 11 статті 25 Закону № 2464-VI, є правовідносини щодо несплати (неперерахування) або несвоєчасної сплати (несвоєчасного перерахування) єдиного внеску.

Об`єктивна сторона даного правопорушення сформульована як бездіяльність - несплата грошових зобов`язань у передбачених Законом розмірах.

Відповідальність за приписами пункту 2 частини одинадцятої статті 25 цього Закону настає, якщо платник податків не сплатить або несвоєчасно сплатить передбачені Законом суми.

Позивачем, виявивши помилку було направлено звернення до податкового органу щодо помилкового подання таблиці 2 замість таблиці 1, проте відповідна заява залишена без виконання.

Суми єдиного внеску у необхідному розмірі позивачем сплачено відповідно до доданих до матеріалів справи копій квитанцій (а.с.11).

Помилка, допущена у звітах з єдиного внеску, не є правопорушенням у розумінні пункту 2 частини одинадцятої статті 25 Закону № 2464-VI, оскільки єдиний соціальний внесок перерахований до бюджету у визначений Законом строк та у повному обсязі.

З наведеного вбачається, що рішення відповідача не ґрунтується на нормах законодавства України та фактично призводить до нарахування штрафів за відсутності порушення законодавства, що суперечить вимогам частини 2 статті 19 Конституції України.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 необхідно задовольнити повністю.

У відповідності до вимог частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Статтею 4 Закону України від 08.07.2011 № 3674 «Про судовий збір» встановлено, що з 01.01.2019 за подання фізичною особою або фізичною особою-підприємцем до суду позову майнового характеру, справляється судовий збір в розмірі 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (768,40 грн).

Тому, за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Чернігівській області на користь позивача підлягають стягненню здійснені нею документально підтверджені судові витрати в розмірі 768,40 грн.

Керуючись статтями 168, 241, 243, 244-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про визнання протиправною та скасування вимоги задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про сплату боргу (недоїмки) від 11.05.2019 № Ф-32611-50 в розмірі 8448,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга, з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області Державної фіскальної служби України, вул. Реміснича, 11, м. Чернігів, 14000, .

Повний текст рішення складено 03.07.2019.

Суддя О.М. Тихоненко