Справа № 280/654/19
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2019-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 червня 2019 року м. Дніпросправа № 280/654/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Божко Л.А. (доповідач),

суддів: Дурасової Ю.В., Баранник Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Комар Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13.03.2019 в адміністративній справі №280/654/19 , ухвалене суддею Кисіль Р.В., по справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни третя особа: Публічне акціонерне товариство "Перший Український Міжнародний банк" про визнаення протиправною та скасування постанови приватного виконавця,-

в с т а н о в и В:

У лютому 2019р. до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Вольф Тетяни Леонідівни , третя особа - Публічне акціонерне товариство "Перший Український Міжнародний Банк" , в якій позивач просив суд: визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №57967869, винесену 22.12.2018 відповідачем при примусовому виконанні виконавчого напису нотаріуса №4653 від 30.05.2018, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. про стягнення з позивача на користь третьої особи заборгованості в розмірі 45010,36 грн.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 13.03.2019р. у задоволенні адмінстративного позову відмовлено.

Рішення суду обгрунтовано тим, що відповідачем в ході судового розгляду справи доведено правомірність прийняття оскаржуваної постанови.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив прийняти нове рішення , яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивач проживає, перебуває в с. Дівнинське Приазовського району Запорізької області, та не має рухомого чи нерухомого майна на території м. Києва. Таким чином, оскаржувані постанови прийняті відповідачем поза межами його повноважень

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено що, 30.05.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. був складений виконавчий напис №4653, відповідно до якого звернене стягнення з позивача, який є боржником за кредитним договором №25197907 від 08.11.2013, укладеним із ПАТ "Перший Український Міжнародний Банк". Строк платежу за зазначеним кредитним договором настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 15.05.2017 по 15.05.2018. Сума заборгованості складає 45010,36 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 12935,85 грн., прострочена заборгованість за комісією - 6985,03 грн., прострочена заборгованість за процентами 25089,48 грн. Крім того за вчинення виконавчого напису з боржника також стягнено 430 грн.

На підставі зазначеного виконавчого напису, заяви третьої особи вих. №75989 22.12.2018 відповідачем було відкрите виконавче провадження №57967869 про стягнення з позивача на користь третьої особи заборгованості в розмірі 45010,36 грн., про що складена оскаржувана постанова. Крім того, пунктом 6 оскаржуваної постанови сторони виконавчого провадження були повідомлені про стягнення з позивача основної винагороди приватного виконавця у сумі 4501,03 грн.

10.01.2019 в межах зазначеного виконавчого провадження відповідачем була прийнята постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію та інші доходи позивача на загальну суму 49914,67 грн., яка направлена для виконання за місцем роботи позивача - Комунальній установі "Мелітопольська станція екстреної (швидкої) медичної допомоги" Запорізької обласної ради.

Листом від 21.01.2019 позивач звернувся до відповідача із вимогою про направлення в адресу позивача копії оскаржуваної постанови та всіх матеріалів виконавчого провадження.

Листом від 30.01.2019 відповідач надіслав в адресу позивача копії оскаржуваної постанови, виконавчого напису нотаріуса та копію рекомендованого повідомлення.

Вважаючи постанову відповідача про відкриття виконавчого провадження протиправною позивач звернувся до суду із цим позовом.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі - Закон №1404-VIII) примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з частинами першою, другою статті 25 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02.06.2016 №1403-VIII (далі - Закон №1403-VIII) виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Разом з тим, частинами першою та другою статті. 24 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Відповідно до статті 19 Закону №1404-VIII право вибору предявлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що Законами України «Про виконавче провадження» та «;Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено вимоги (критерії) до місця відкриття виконавчого провадження.

При цьому, згідно частини третьої статті 25 Закону №1403-VIII право приватного виконавця відкривати виконавче провадження обмежується виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.

Згідно частини пятої статті 25 Закону №1403-VIII виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Відтак, підсумовуючи наведене вище, апеляційний суд зазначає, що стягувач наділений альтернативою у виборі місця відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до статті 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Статтею 179 ЦК України визначено, що річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

У справі «Гайдук та інші проти України» у рішенні від 02.07.2002 року ЄСПЛ нагадав, що згідно з постійною практикою органів Конвенції поняття «майна» в розумінні статті 1 Протоколу № 1 може охоплювати як «фактичне майно», так і майнові цінності, в тому числі боргові вимоги, згідно з якими заявник може претендувати щонайменше на «законне сподівання» на фактичне користування правом власності.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 «Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах», банківські рахунки - рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобовязання банку стосовно його клієнтів і контрагентів і які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів.

До системи банківських рахунків для грошового обороту належать такі рахунки: кореспондентські; поточні (поточний з овердрафтом, поточні рахунки типу «Н», «П», карткові рахунки, поточні рахунки виборчих фондів); вкладні (депозитні), кредитні (позичкові), розподільчі тощо.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» порядок відкриття банками рахунків та їх режими визначаються Національним банком України. Умови відкриття рахунка та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом - власником рахунка.

Як вбачається з матеріалів справи позивач оскаржує постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вульф Тетяни Леонідівни про відкриття виконавчого провадження №57967869, прийняту 22.12.2012 щодо примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. №4653, вчиненого 30.05.2018 про стягнення з позивача на користь ПАТ "Перший Український Міжнародний Банк" заборгованість в сумі 45010,36 грн.

Відповідно до ч. 4 статті 24 Закону №1404-VIII передбачено виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Крім того, судом встановлено, що примусове виконання рішення поданої представником стягувача ПАТ "Перший Український Міжнародний Банк" за вих. № 75989 без дати, встановлено, що представником стягувача адресу місця реєстрації боржника - позивача вказано: АДРЕСА_1 . Місце знаходження майна боржника (грошових коштів): картковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в ПАТ "Перший Український Міжнародний Банк", який розташований за адресою: місто Київ, вулиця Андріївська, будинок 4.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що постанова про відкриття виконавчого провадження №57967869 від 22.12.2018 року прийнята на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо, добросовісно та розсудливо, відтак підстав для її скасування немає.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав вважати неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 229, 272, 287, 310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення .

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13.03.2019- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення апеляційного суду, або з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Головуючий - суддя Л.А. Божко

суддя Ю.В. Дурасова

суддя Н.П. Баранник