Справа № 203/1080/19(2-а/0203/27/2019)
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2019-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 липня 2019 року м. Дніпросправа № 203/1080/19(2-а/0203/27/2019)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Прокопчук Т.С., Шлай А.В.,

за участю секретаря судового засідання Іотової А.О..

за участю позивача: ОСОБА_2.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України

на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2019 року, (суддя суду першої інстанції Католікян М.О.), прийняте у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро, в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до інспектора роти №2 батальйону №4 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Повзло Олени Володимирівни про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

в с т а н о в и в :

22 березня 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: скасувати постанову відповідача серії ЕАВ №823594 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що позивач під час керування транспортним засобом не порушував вимог ПДР України. Відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, що на думку позивача, свідчить про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної постанови. Також, позивач зазначив, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідачем було порушено визначений законом порядок.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14.05.2019 року адміністративний позов задоволено: скасовано постанову від 28.12.2018 року серії ЕАВ №823594, прийняту інспектором роти №2 батальйону №4 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенантом поліції Повзло Оленою Володимирівною за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Департамент патрульної поліції звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що достатнім доказом правомірності рішення, дій чи бездіяльності патрульного поліцейського при розгляді ним справи про адміністративне правопорушення та винесенні постанови є відповідні пояснення поліцейського, який виніс постанову, членів його екіпажу. Апелянт вважа. Що зазначених доказів буде достатньо допоки іншими належними та допустимими доказами не буде спростовані вказані пояснення. На думку заявника апеляційної скарги суд першої інстанції не дослідив достеменно наявність скоєного позивачем правопорушення, яке мало місце, а всупереч цьому прийняв пояснення позивача як доказ, який має більш вагоме значення, що є неприпустимим в розумінні добросовісного та розсудливого розгляду справи.

Позивачем до суду подано заперечення на апеляційну скаргу, в яких із посиланням на неправомірність та необґрунтованість доводів та вимог апеляційної скарги, він просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

В судовому засіданні позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив суд апеляційну скаргу відповідача - залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заперечення на апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 28.12.2018 року інспектором роти №2 батальйону №4 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Повзло О.В. прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАА №823594, яким на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. за порушення п. 11.9 ПДР України, що є адміністративним правопорушення передбаченим ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до означеної постанови, ОСОБА_2 28.12.2018 року о 14:46 годині в м. Дніпро по вул. Шмідта, керуючи транспортним засобом LAND CRUISER PRADA д.н.з. НОМЕР_1 здійснив рух по трамвайній колії зустрічного руху, чим порушив п. 11.9 ПДР України.

Вважаючи зазначену постанову протиправною позивач оскаржив її до суду.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено правомірності прийнятого ним рішення, оскільки не подано до суду належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення в розумінні ст. 251 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п. 11.9 ПДР України, водію забороняється виїжджати на трамвайну колію зустрічного напрямку, відокремлені від проїзної частини трамвайні колії та розділювальну смугу.

Відповідальність за порушення п. 11.9 ПДР України передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В свою чергу, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення встановлюється уповноваженою особою на підставі доказів, перелік яких визначений ст.251 КУпАП.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідачем не було надано до суду жодних доказів, в розумінні ст. ст. 73-76 КАС України, які б підтверджували факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а саме здійснення руху по трамвайній колії зустрічного руху.

Також, спірна постанова не містить посилань на будь-які докази, які підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення та як наслідок, обґрунтувань правомірності притягнення останнього до адміністративної відповідальності, що свідчить про протиправність прийняття відповідачем оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення.

Стосовно доводів відповідача, що судом не встановлено доказів на спростування факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд апеляційної інстанції зазначає, що тягар доказування у даній справі покладено саме на відповідача як суб`єкта владних повноважень в силу ст. 77 КАС України.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що працівники патрульної поліції наділені повноваженнями щодо фіксування події адміністративного правопорушення, мають відповідні технічні засоби та спеціальні знання, відтак, враховуючи те, що відповідач мав можливість для формування доказової бази щодо правопорушення, яке описане в оскаржуваній постанові, однак не надав ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції належних та допустимих доказів факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, вказане свідчить про достатність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи відповідача з приводу того, що належними докази вини позивача у вчиненні правопорушення є пояснення патрульного поліцейського, який виніс постанову та членів його екіпажу, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки такий вид доказів не передбачений ст. 251 КУпАП, більш того, ні до оскаржуваної постанови, ні до матеріалів справи не долучено будь-яких пояснень співробітників поліції щодо правопорушення, не міститься посилань на такі пояснення і в тексті оскаржуваної постанови.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, таким, що прийняте у відповідності до норм матеріального права та згідно норм процесуального законодавства, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для зміни або скасування рішення суду - відсутні.

Керуючись ст. 243,ст. 286, ст. 308, ст. 310, ст. 316, ст. 321 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України - залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14.05.2019 року в адміністративній справі №203/1080/19 (2а/0203/27/2019) - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук

суддя А.В. Шлай