Справа № 2040/7660/18
Суддя: Донець Л.О.
Дата ухвалення: 2019-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2019 р.Справа № 2040/7660/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Донець Л.О.,

Суддів: Гуцала М.І. , Бенедик А.П. ,

за участю секретаря судового засідання Соколової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.02.2019 року (головуючий суддя І інстанції: Горшкова О.О., повний текст складено 13.02.19 року) по справі № 2040/7660/18

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Харківській області

про визнання неправомірними та скасування наказів, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

14.09.2018, ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позов до Головного управління Національної поліції в Харківській області (далі - відповідач), в якому просить визнати неправомірним та скасувати наказ відповідача від 16.10.2018№968 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника Московського ВП ГУНП в Харківській області»; визнати неправомірним та скасувати наказ відповідача від 17.08.2018 №975 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника Московського ВП ГУНП в Харківській області»; визнати неправомірним та скасувати наказ відповідача від 28.08.2018 № 234 о/с по особовому складу; поновити позивача в органах поліції на посаді слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи, слідчого відділу Московського ВП ГУНП в Харківській області з 28.08.2018; зобов`язати відповідача на користь позивача нарахувати і виплатити грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 28.08.2018 по день поновлення в органах поліції.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.02.2019 року позов задоволено.

Визнано неправомірним та скасовано наказ відповідача від 16.10.2018№968 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника Московського ВП ГУНП в Харківській області».

Визнано неправомірним та скасовано наказ відповідача від 17.08.2018 №975 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника Московського ВП ГУНП в Харківській області».

Визнано неправомірним та скасовано наказ відповідача від 28.08.2018 № 234 о/с по особовому складу.

Поновлено позивача в органах поліції на посаді слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи, слідчого відділу Московського ВП ГУНП в Харківській області з 28.08.2018.

Стягнуто з відповідача на користь позивача грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 28.08.2018 по 04.02.2019.

Рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення грошового забезпечення за один місяць звернуто до негайного виконання.

Відповідач, не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, з прийняттям нового рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування своїх доводів апеляційної скарги, відповідач посилається на неврахування судом першої інстанції фактичних обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що результатами розгляду заяви громадянина Сіпітіна ОСОБА_2 про вжиття заходів до позивача наказом відповідача від 12.06.2018 призначена проведення службового розслідування в органах внутрішніх справ України.

09.08.2018 року за результатами службового розслідування сформований висновок.

16.08.2018 наказом відповідача №968 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» за порушення службової дисципліни, що виразилось у недотриманні вимог п.1 ч.3 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», п.1 та п.6 ст.3 УІ Положення про органи досудового розслідування Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 06.07.2017 №570, а також п.1 ст.7 Дисциплінарного статуту ОВС України позивача попереджено про неповну посадову відповідність.

12.06.2018 наказом відповідача №980 призначено службове розслідування за відомостями, викладеними в листі Харківського управління ДВБ НП України.

10.08.2018 результати проведення службового розслідування оформлені висновком.

17.09.2018 наказом відповідача №975 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника Московського ВП ГУНП в Харківській області», що виразилось у порушенні ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», п.6 ст.3 розділу УІ Положення про органи досудового розслідування Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 06.07.2017 №570, а також п.1 розділу П Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, позивача притягнуто до дисциплінарної відповідності у вигляді звільнення зі служби в Національній поліції.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, дійшов до висновку що оскаржувані рішення відповідача є протиправними, тому підлягають скасуванню, а порушені права позивача поновленню, та стягнуто з відповідача на користь позивача грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 28.08.2018 по 04.02.2019.

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з такого.

У відповідності до п.1 ч.3 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Звертаючись до особи, або у разі звернення особи до поліцейського, поліцейський зобов`язаний назвати своє прізвище, посаду, спеціальне звання та пред`явити на її вимогу службове посвідчення, надавши можливість ознайомитися з викладеною в ньому інформацією, не випускаючи його з рук.

Згідно до ч.1.ч.2 ст.19 Закону України «Про Національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

На підставі п.1 та п.6 ст.3 УІ Положення про органи досудового розслідування Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 06.07.2017 №570 при виконанні своїх службових обов`язків слідчий зобов`язаний: під час досудового розслідування дотримуватися вимог Конституції України, КПК України та законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; не вчиняти будь-яких дій, що ганьблять звання слідчого і можуть викликати сумнів у його об`єктивності та неупередженості.

Згідно з п.1 ст.7 Дисциплінарного статуту ОВС України службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу:

дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників;

захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров`я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави;

поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу;

дотримуватися норм професійної та службової етики;

берегти державну таємницю;

у службовій діяльності бути чесною, об`єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об`єднань та інших юридичних осіб;

стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов`язані зі службою;

постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень;

сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку;

виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету;

з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють;

берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

Пунктом 6 ч. 1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Аналізуючи наведені вище положення нормативних актів, колегія суддів дійшла до висновку про те, що службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені.

Підставою для притягнення до дисциплінарної відповідності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою службової дисципліни, які свідчать про його низькі морально-ділові якості, що суперечать інтересам законності, компрометують звання поліцейського.

Такими обставинами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією порушника дисципліни.

За обставинами справи 09.08.2018 позивач підполковник поліції зганьбив себе як слідчий та працівник поліції та порушив службову дисципліну, що виразилась в тому, що 03.04.2018 під час спілкування із службових питань з громадянкою ОСОБА_3 не пред`явив вказаній особі посвідчення.

Під час надання висновку про необґрунтованість наказу від 16.08.2018 №968 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника Московського ВП ГУНП в Харківській області» судом першої інстанції зазначалось на недостатність доказів в підтвердження обставин дій позивача, які кваліфікувались відповідачем як порушення службової дисципліни.

Крім цього, за обставинами справи 06.06.2018 до відповідача з Харківського управління ДВБ НП України надійшов лист Харківського управління ДВБ НП України від 04.06.2018 №190/42-20/-2-2018.

З огляду на викладені в нього факти, в провадженні другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області перебувають матеріали кримінального провадження №001331 від 17.11.2017 за підозрою ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 у вчинені кримінального провадження, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

За результатами проведених обшуків за місцями фактичного мешкання ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , в автомобілях, які перебувають в їх користуванні виявлені та вилучені службові документи, які стосуються службової діяльності позивача, а саме: запити суб`єктам господарювання про надання документів, відповіді на вказані запити, повістки про виклик, громадян для допиту у кримінальних провадженнях, які перебувають в його провадженні, а також корінці про виклик, які отримали громадяни.

Висновок про те, що матеріали справи не містять пояснень та відповідних доказів на підтвердження з`ясування переліку конкретних службових документів (назва, дата, номер, підпис особи, яка їх сформувала та кому вони буди адресовані), які були втрачені позивачем, що в свою чергу,слугувало підставою для проведення службового розслідування став підставою для скасування судом першої інстанції наказу відповідача від 17.08.2018 №975 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника Московського ВП ГУНП в Харківській області».

В своїй апеляційній скарзі відповідач каже про порушення його дискреційних повноважень під час надання оцінці висновкам службового розслідування.

Колегія суддів, вважає такі доводи необґрунтованими, за посиланням на таке.

На законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

На підставі ч.4 ст.245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

З огляду на те, що предметом даного спору є оскаржувані рішення індивідуального характеру, та обраний спосіб захисту це їх скасування, що є достатнім для відновлення порушеного права позивача, колегія суддів вважає такі аргументи відповідача помилковими.

Інших спростувань викладених вище висновків апеляційна скарга не містить.

З огляду на це, колегія суддів, погоджується з висновком суду першої інстанції про скасування оскаржуваних рішень та поновлення порушеного права позивача шляхом поновлення його на посаді.

З привод частини позовних вимог про стягнення з відповідача грошового забезпечення на користь позивача за час вимушеного прогулу з 28.08.2018 по 04.02.2018, то колегія суддів зауважує на таке.

Виплата грошового забезпечення поліцейських регулюється постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції».

Пунктом 2 Постанови № 988 визначено, що виплата грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ із специфічними умовами навчання здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством внутрішніх справ.

Наказом МВС України від 06 квітня 2016 року № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 29 квітня 2016 року № 669/28799, затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі - Порядок № 260).

Пунктом 6 розділу ІІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06 квітня 2016 року №260, передбачено, що поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення. Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.

Пунктом 9 розділу І Порядку встановлено, що при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Зі змісту Порядку, який є спеціальним для вирішення даних спірних правовідносин, вбачається, що грошове забезпечення поліцейських обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів відповідного місяця їх служби.

Зі змісту Порядку, який є спеціальний для вирішення даних спірних правовідносин, вбачається, що грошове забезпечення поліцейських обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів відповідного місяця їх служби.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду від 19.07.2018 у справі №805/1110/17-а.

Колегія суддів, вважає, що під час вирішення даної частини позовних вимог слід здійснити розрахунок грошового забезпечення, що суд першої інстанції помилково не зробив.

Відповідно до наданого до суду апеляційної інстанції розрахунку (т.2 аркуш справи 205) грошового забезпечення за час вимушеного прогулу позивачу за період часу з 28.08.2018 по 04.02.2019 складає 11269,05 грн (червень 2018 року) + 9238,59 грн (липень 2018 року) = 20 507,64 грн. Розмір середньоденної заробітної плати 20507,64 грн : 61 календарних днів = 336,19 грн.

Сума грошового забезпечення за час вимушеного прогулу складає 336,19 грн Х 161 календарних днів = 54126,59 грн.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла до висновку про те, що судове рішення в частині позовних вимог про стягнення з відповідача грошового забезпечення на користь позивача за час вимушеного прогулу з 28.08.2018 по 04.02.2018 підлягає скасуванню, з прийняттям нового судового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача суми грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у розмірі - 54126,59 грн.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вищевказаних обставин, колегія суддів дійшла до висновку про те, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини справи, тому судове рішення підлягає частковому скасуванню, а апеляційна скарга частковому задоволенню.

Згідно до п.2 ч.1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Харківській області задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.02.2019 року по справі № 2040/7660/18 скасувати в частині задоволення позову щодо стягнення з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 28.08.2018 року по 04.02.2019 року, з прийняттям в цій частині нового рішення про задоволення позову.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у розмірі 54 126 (п`ятдесят чотири тисячі сто двадцять шість) грн 59 коп.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду віж 04.02.2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.О. Донець
Судді М.І. Гуцал А.П. Бенедик
Повний текст постанови складено 03.07.2019 року