Справа № 162/456/19
Суддя: Гладіч Н. І.
Дата ухвалення: 2019-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №162/456/19
Номер провадження 2-а/162/28/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2019 року смт. Любешів

Любешівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого суддіГладіч Н.І.,
за участю секретаряБудько І.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора сектору реагування патрульної поліції №3 Маневицького ВП ГУНП у Волинській області старшого лейтенанта поліції Снитюка Вадима Олеговича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в Любешівський районний суд з позовом до інспектора СРПП № 3 Маневицького ВП ГУНП у Волинській області старшого лейтенанта поліції Снитюка В.О. (далі по тексту - відповідач) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Обгрунтовує вимоги тим, щo 31 травня 2019 року відповідачем винесено постанову серії ДПО18 №398876 від 31 травня 2019 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП та ч.1 ст.126 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягненняу виді штрафу в розмірі 425,00грн.. У вказаній постанові інспектор посилається на те, що 31 травня 2019 року о 21 год. 20 хв. ОСОБА_1 в смт.Колки по вул.Грушевського керуючи транспортним засобом "Skoda Oktavia" д.н.з. НОМЕР_1 здійснив обгін службового автомобіля марки "Renault Dokker", д.н.з. НОМЕР_2 , ближще 50 метрів до наземного пішоходного переходу у населеному пункті, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.122 КУпАП. Також, на законну вимогу працівника поліції, в порушення вимог п.п.2.4 ПДР України, ОСОБА_1 відмовився пред`явити реєстраційні документи за що передбачена відповідальність ч.1 ст.126 КУпАП.

Позивач вважає дану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, як таку, що не відповідає вимогам закону та дійсним обставинам події. Незаперечував, що 31 травня 2019 року о 21 год. 20 хв. в смт.Колки по вул.Грушевського він керуючи транспортним засобом "Skoda Oktavia" здійснив обгін службового автомобіля марки "Renault Dokker". Проте вказав, що службовий автомобіль поліції рухався попереду нього зі швидкістю 20 км/год, проїхавши за ним близько 250 метрів та впевнившись у безпечності руху, а також відсутності попереду пішохідного переходу, на швидкості 35-40 км/год здійснив обгін службового автомобіля. Оскільки правопорушень передбачених ч.2 ст.122 КУпАП та ч 1 ст.126 КУпАП не вчиняв, просить скасувати винесену відносно нього постанову про накладення адміністративного стягнення серії ДПО18 №398876 від 31 травня 2019 року.

В поданому до суду відзиві на адміністративний позов від 01 липня 2019 року відповідач просить суд у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до інспектора СРПП № 3 Маневицького ВП ГУНП у Волинській області старшого лейтенанта поліції Снитюка В.О. про скасування постанови - відмовити повністю. Вказав, що справа про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та ч 1 ст.126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення розглянута посадовою особою, яка уповноважена КУпАП розглядати справи про вчинення адміністративних правопорушень, відповідач є суб`єктом владних повноважень, справу розглянуто в межах наданих повноважень, докази оцінено за внутрішнім переконанням в їх сукупності керуючись законом та правосвідомістю тому постанова про накладення адміністративного стягнення є цілком законною та обгрунтованою.

Ухвалою судді від 11 червня 2019 року у справі відкрито провадження та справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. У встановлений ухвалою строк від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП України, основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Проаналізувавши та дослідивши матеріали справи, в тому числі, надану позивачем копію постанови серії ДПО18 №398876 від 31 травня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та ч.1 ст.126 КУпАП, суд вважає встановленим, що оскаржувана постанова про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425 гривень дійсно була винесена вищевказаним суб`єктом владних повноважень - відповідачем 31 травня 2019 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 293 КУпАП встановлено, що орган при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: залишає постанову без змін, а скаргу без задоволення; скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; скасовує постанову і закриває справу; змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення.

В свою чергу, згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Зазначена норма встановлює обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності. Оскільки позивач проти вчинення правопорушення заперечує, відповідач зобов`язаний подати докази на спростування таких заперечень.

Згідно зі ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків та інше.

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затв. наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015р., у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно п.10 розділу ІІІ вказаної Інструкції поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, нормами КУпАП передбачено спрощений порядок фіксування адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, за умов якого протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, при цьому посадова особа має право винести безпосередньо постанову в справі про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

В оскаржуваній позивачем постанові зазначається, що в якості доказу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та ч.1 ст.126 КУпАП до постанови додається рапорт інспектора СРПП №3 Маневицького ВП ГУНП у Волинській області старшого лейтенанта поліції В.О. Снитюка.

На рапорт інспектора, який є доказом порушення позивачем ПДР України посилається і відповідач у своєму відзиві.

Проте суд вважає рапорт інспектора СРПП №3 Маневицького ВП ГУНП у Волинській області старшого лейтенанта поліції В.О. Снитюка неналежним, недопустимим та недостовірним доказом, оскільки на підставі рапорту інспектора Снитюка В.О. сам же інспектор СРПП №3 Маневицького ВП ГУНП у Волинській області старший лейтенант поліції В.О. Снитюк керуючись ст.252, 293 КУпАП виніс постанову про накладення адміністративного стягнення серії ДПО18 №398876 від 31 травня 2019 року.

Крім того, до відзиву на адміністративний позов про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення відповідачем, в якості доказу, подано до суду відеодиск, проте на вказаному диску не зафіксовано факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та ч.1 ст.126 КУпАП, тому вказаний диск є неналежним доказом оскільки не містить інформації щодо предмету доказування.

Таким чином, відповідачем не було надано суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за що передбачена відповідальність ч.2 ст.122 КУпАП та ч.1 ст.126 КУпАП.

Системний аналіз положень КУпАП дає підстави для висновку, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа зобов`язана здобути докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Такі ж вимоги містяться у відомчому нормативному акті - в Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, яка затверджена наказом МВС України № 1376 від 06.11.2015р. (остання не поширюється на правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, однак враховується судом в системному аналізі з іншими актами законодавства).

Зокрема, згідно п.3 розділу ІІ цієї Інструкції якщо під час винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення й адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа органу поліції зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до ст.256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 КУпАП.

В іншому випадку застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується на правових висновках, які зроблені Конституційним Судом України у своєму Рішенні у справі № 23-рп/2010 від 22 грудня 2010 року.

Згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідачем не виконано вимоги ч.2 ст.77 КАС України щодо обов`язку доказування правомірності прийнятого рішення, не надано суду доказів на підтвердження вчинення позивачем правопорушення.

Відповідач, складаючи постанову відносно позивача діяв в порушення ст.280 КупАП - не з`ясував всі обставини, зазначив відомості щодо винності особи у вчиненні адміністративного правопорушення та визначив покарання у межах санкції визначеної ч.2 ст.122 КУпАП та ч.1 ст.126 КУпАП, не надавши позивачу, як встановлено під час розгляду справи ніяких доказів вчинення правопорушення, що вказує на неправомірність дій відповідача та обгрунтованість позовних вимог позивача.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлений позов є підставним та обґрунтованим, через що підлягає до задоволення, з вищевикладених мотивів, тому постанова у справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП та ч.1 ст.126 КУпАП відносно ОСОБА_1 підлягає скасуванню, за відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 139, 241-244, 262, 286 КАС України, ч.2 ст.122 КУпАП та ч.1 ст.126 КУпАП України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора сектору реагування патрульної поліції №3 Маневицького ВП ГУНП у Волинській області старшого лейтенанта поліції Снитюка Вадима Олеговича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити повністю.

Постанову інспектора сектору реагування патрульної поліції №3 Маневицького ВП ГУНП у Волинській області старшого лейтенанта поліції Снитюка Вадима Олеговича серії ДПО18 №398876 від 31 травня 2019 року відносно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.122 КУпАП та ч.1 ст.126 КУпАП КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Любешівський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: