Справа № 320/1518/19
Суддя: Журавель В.О.
Дата ухвалення: 2019-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2019 року м. Київ справа № 320/1518/19

Суддя Київського окружного адміністративного суду Журавель В.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Прушиньскі" до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Прушиньскі" (далі - позивач) з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області (далі - відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 15 січня 2019 р.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем було повторно прийнято податкове повідомлення-рішення № від 15 січня 2019 р., яким повторно притягнуто позивача до фінансової відповідальності у вигляді накладення штрафних санкцій та збільшення податкового зобов`язання на підставі Акту перевірки, що суперечить податкову законодавству. Позивач зазначає, що відповідачем раніше було винесено податкове повідомлення-рішення від 29 серпня 2018 р. № на підставі Акту перевірки, яке позивачем було визнано та сплачено всі зобов`язання та штрафні санкції самостійно (що підтверджується платіжними дорученням, які наявні в адміністративній справі).

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 1 квітня 2019 р. відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 24 травня 2019 р.

22 квітня 2019 р. від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він позову не визнав, у його задоволенні просив відмовити. Стверджує, що підставою для складання оскаржуваного податкового повідомлення-рішення була доповідна начальника аудиту відповідача від 9 січня 2019 р. № 88/10-36-14-12, відповідно до якої в ході інвентаризації винесених податкових повідомлень-рішень та застосованих штрафних санкцій за результатами проведених документальних перевірок відділом аудиту платників Баришівського, Бориспільського, Броварського, Згурівського, Переяслав-Хмельницького, Яготинського районів, міст Березань, Бориспіль, Бровари, Переяслав-Хмельницький, Славутич, управлінням аудиту ГУ ДФС у Київській області встановлено, що за результатами проведеної планової виїзної перевірки позивача складено акт від 15 серпня 2018 р. № 697/10-36-14-12/32925902 та винесено податкове повідомлення-рішення від 29 серпня 2018 р. № , яким донараховано податок на додану вартість в розмірі 245 690 грн. 00 коп. та застосовано штрафну санкцію 25% у розмірі 61 422 грн. 00 коп.

Зазначає, що вищезазначена штрафна санкція застосована не в повному обсязі, оскільки не враховано попереднє визначення податкового зобов`язання з податку на додану вартість протягом 1095 днів на підставі акта документальної перевірки від 11 листопада 2015 р. № 206/10-17-22-01/32925902, за результатами якого прийнято податкове повідомлення-рішення від 18 листопада 2015 р. №. Отже, розмір штрафної санкції за листопад 2017 р., грудень 2017 р. відповідно до п.102.1 ст.102, п.123.1 ст.123 Податкового кодексу України необхідно застосувати у розмірі 50%.

З урахуванням вищевказаного, відповідачем прийнято податкове повідомлення - рішення від 15 січня 2019 р. № на 0 грн. 01 коп. і 61422 грн. 00 коп. штрафних санкцій.

20 та 22 травня 2019 р. до суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача, в якій зазначено, що підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення стало виявлення під час внутрішньої перевірки відповідача помилки у визначенні розмірі штрафної санкції, про що вказано у доповідній записці. Таким чином, у відзиві відповідач визнав, що податкове повідомлення-рішення складено на підставі доповідної записки і з метою виправлення допущеної посадовими особами відповідача помилки.

Разом з тим, представник позивача зазначає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є повторним, дублюючим щодо № від 29 серпня 2018 р., яке позивач повністю оплатив 19 вересня 2018 р., що підтверджується платіжним дорученням № 5280 від 19 серпня 2018 р. на суму 61 422 грн. 01 коп. Стверджує, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення має на меті потворно притягнути позивача до фінансової відповідальності, що суперечить ст. 61 Конституції України, ст. 116 ПК України. Зазначає, що підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення став внутрішній документ відповідача - доповідна записка. Можливість прийняття податкового повідомлення-рішення на підставі доповідної записки Податковим кодексом України не передбачена. При цьому оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято через 5 місяців після проведення перевірки і після сплати штрафних санкцій позивачем на підставі прийнятого за результатами перевірки податкового повідомлення-рішення. У випадку неправильного визначення відповідачем штрафної санкції для позивача, зволікання відповідача щодо виправлення помилки є невиправданим і злочинним. За загальноприйнятими стандартами, помилка державного органу, яка покладає на приватного суб`єкта обов`язки майнового характеру повинна бути виправлена оперативно. Проте, відповідач не має права у будь-який момент проводити внутрішні перевірки за своїми внутрішніми процедурами, внаслідок яких покладати на позивача додатковий майновий тягар.

24 травня 2019 р. до суду від представника позивача надійшло клопотання про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження. У цей же день до суду надійшло клопотання від представника відповідача згідно якого питання про подальший розгляд справи залишає на розсуд суду.

У зв`язку з поданими клопотаннями сторін про розгляд справи в порядку письмового провадження протокольною ухвалою суду від 24 травня 2019 р. на підставі ч. 3 ст. 194 КАС України вирішено здійснювати судовий розгляд справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Позивач зареєстрований як юридична особа 30 грудня 2004 р. за адресою: 07600, Київська обл., Згурівський район, селище міського типу Згурівка, вул. Чкалова, будинок 135 А, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських організацій (ідентифікаційний код 32925902).

Основними видами діяльності позивача є виробництво інших дерев`яних будівельних конструкцій і столярних виробів (код КВЕД 16.23); холодне штампування та гнуття (основний) (код КВЕД 24.33); виробництво будівельних металевих конструкцій і частин конструкцій (код КВЕД 25.11); неспеціалізована оптова торгівля (код КВЕД 46.90); вантажний автомобільний транспорт (код КВЕД 49.41).

Відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача, за результатами якої складено Акт перевірки від 15 серпня 2018 р. № 697/10-36-14-12/32925902 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Прушиньскі» податкового законодавства за період з 1 січня 2015 р. по 31 березня 2018 р., валютного - за період з 1 січня 2015 р. по 31 березня 2018 р., єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 1 січня 2015 р. по 31 березня 2018 р.» (далі - Акт перевірки).

Згідно з висновками Акту перевірки відповідачем встановлено наступні порушення:

1) ст. 134.1.1 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено завищення від`ємного значення об`єкту оподаткування податку на прибуток на загальну суму 141 745 грн. 00 коп., у тому числі: за 2016 р. на суму 141 745 грн. 00 коп.;

2) п. 198.2, п. 198.3, п. 198.5 п., 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України на загальну суму 245 690 грн. 00 коп., а саме: за листопад 2017 року на суму 230 765 грн. 00 коп., за грудень 2017 р. на суму 14 925 грн. 00 коп.

На підставі цього Акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 29 серпня 2018 р. № (далі - податкове повідомлення-рішення від 29 серпня 2018 р.), яким зменшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість у розмірі 307 120 грн. 50 коп. Отже, сума грошового зобов`язання за податковим повідомленням-рішенням від 29 серпня 2018 р. складається за податковими зобов`язаннями («+» - збільшення; «-» - зменшення) на суму - 245 690 грн. 00 коп., та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 61 422 грн. 50 коп.

Податкове повідомлення-рішення від 29 серпня 2018 р. позивачем виконано самостійно та сплачено до державного бюджету грошові зобов`язання та штрафні санкції, що підтверджується платіжними дорученнями від 19 вересня 2018 р. № 5279 на суму 245 690 грн. 00 коп. (призначення платежу: «*;131;сплата грошового зобов`язання згідно ППР № від 29 серпня 2018 р., визначеного ДПС за результатами документ.перевірки підроз.податко.контрол.;;;без ПДБ») та від 19 вересня 2018 р. № 5280 на суму 61 422 грн. 50 коп. (призначення платежу: «*;131;сплата грошового зобов`язання ППР № від 29 серпня 2018 р., визначеного ДПС за результатами документ.перевірки підроз.податко.контрол.;;;без ПДБ»).

У подальшому згідно з доповідною запискою заступнику начальника ГУ ДФС у Київської області Р. Гришку відповідачем встановлено, що зазначена штрафна санкція застосована не в повному обсязі, оскільки не враховано попереднє визначення податкового зобов`язання з податку на додану вартість протягом 1095 днів на підставі акта документальної перевірки від 11 листопада 2015 р. № 206/10-17-22-01/32925902 та податкового повідомлення-рішення від 18 листопада 2015 р. № , відтак розмір штрафних санкцій за листопад 2017 р., грудень 2017 р. повинен складати 50 %. Розрахунок штрафних санкцій позивача за результатами складеного акту від 15 серпня 2018 р. № 697/10-36-14-12/32925902 складає 122 854 грн. 00 коп. (50 % штрафних санкцій за кожний податковий період, а саме: за листопад 2017 р. та грудень 2017 р.). Отже, до позивача додатково не застосовано штрафні санкції у розмірі 61 422 грн. 00 коп.

У зв`язку з цією доповідною запискою відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 15 січня 2019 р. № , яким визначено, що сума грошового зобов`язання складається за податковими зобов`язаннями («+» - збільшення; «-» - зменшення) на суму + 0 грн. 01 коп., та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 61 422 грн. 00 коп.

23 січня 2019 р. позивачем подано до Державної фіскальної служби України скаргу на податкове повідомлення-рішення № від 15 січня 2019 р.

28 лютого 2019 р. рішенням Державної фіскальної служби про результати розгляду скарги позивача повідомлено, що ДФС України залишає без змін податкове повідомлення-рішення відповідача від 15 січня 2019 р. № , а скаргу - без задоволення.

Позивач не погодився із прийнятим податковим повідомленням-рішенням, у зв`язку з чим звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Питання, пов`язані з підтвердженням даних, визначених у податковій звітності, обчисленням податку на додану вартість, обчислення об`єкту оподаткування, формуванням виникнення податкових зобов`язань у разі постачання товарів та надання послуг внормовано статтями 14, 44, 134, 198, 201 ПК України, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.

Згідно з вимогами п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Відповідно до вимог п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з вимогами п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, серед іншого, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з вимогами п. 198.2 ст. 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до вимог п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Як убачається з п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Згідно з вимогами пп.54.3.2 п. 54.3 ст. 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Пунктом 58.1 ст. 58 ПК України визначено, що контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт:

невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації;

завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу;

заниження або завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки.

Податкове повідомлення-рішення містить підставу для такого нарахування (зменшення) податкового зобов`язання та/або зменшення суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, або заниження чи завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість; посилання на норму цього Кодексу та/або іншого закону, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок грошових зобов`язань платника податків; суму грошового зобов`язання, що повинен сплатити платник податку; суму зменшеного бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення результатів господарської діяльності або від`ємного значення суми податку на додану вартість; граничні строки сплати грошового зобов`язання та/або строки виправлення платником податків показників податкової звітності; попередження про необхідність складення та реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної/розрахунку коригування до неї або про необхідність виправлення помилок, допущених під час зазначення реквізитів податкової накладної, у випадках, передбачених цим Кодексом; попередження про наслідки несплати грошового зобов`язання або внесення виправлень до показників податкової звітності в установлений строк; граничні строки, передбачені цим Кодексом для оскарження податкового повідомлення-рішення.

До податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов`язання (за наявності) та штрафних (фінансових) санкцій.

Форма та порядок надіслання податкового повідомлення-рішення і розрахунку грошового зобов`язання визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Судом встановлено, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято за наслідками подання доповідної записки після винесення інших ППР, складених на підставі Акту перевірки.

При цьому 19 вересня 2018 р. позивач повністю сплатив визначені йому зобов`язання по податковому повідомленню-рішенню № від 29 серпня 2018 р. на суму 307 112 грн. 50 коп., що підтверджується платіжним доручення № 5279 від 19 вересня 2018 р. про сплату 245 690 грн. 00 коп. по збільшенню податкового зобов`язання зі сплати ПДВ та платіжним дорученням № 5280 від 19 вересня 2018 р. про сплату позивачем штрафних санкції на суму 61 422 грн. 50 коп.

Отже, суд звертає увагу відповідача, що позивачем було повністю виконано податкові зобов`язання, які виникли на підставі Акта перевірки до моменту прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Судом встановлено, що підставою для складання оскаржуваного податкового повідомлення-рішення була доповідна начальника аудиту відповідача від 9 січня 2019 р. № 88/10-36-14-12.

У зв`язку з цим суд зазначає наступне. Відповідно до вимог п. 111.2 ст. 111 ПК України фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з Кодексом та іншими законами. Фінансова відповідальність застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені.

Абзацом 1 п. 21.1. статті 21 ПК України встановлено, що посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до вимог п. 116.2 ст. 116 ПК України за одне податкове правопорушення контролюючий орган може застосувати тільки один вид штрафної (фінансової) санкції (штрафу), передбаченої цим Кодексом та іншими законами України.

Суд зазначає, що виносячи оскаржуване податкове-рішення відповідач повторно притягує позивача до фінансової відповідальності у вигляді накладення штрафної санкції та збільшення податкового зобов`язання на підставі того самого Акта перевірки, що суперечить податковому законодавству і Конституції України.

Разом з тим, щодо посилання відповідача, що ним в ході інвентаризації винесених податкових повідомлень-рішень та застосованих штрафних санкцій було встановлено, що податковим повідомлення-рішення від 29 серпня 2018 р. № до позивача застосована штрафна санкція не в повному обсязі, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. п. 78.1.12. п. 78.1. ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється в тому числі у випадку, якщо контролюючим органом вищого рівня в порядку контролю за діями або бездіяльністю посадових осіб контролюючого органу нижчого рівня здійснено перевірку документів обов`язкової звітності платника податків або матеріалів документальної перевірки, проведеної контролюючим органом нижчого рівня, і виявлено невідповідність висновків акта перевірки вимогам законодавства або неповне з`ясування під час перевірки питань, що повинні бути з`ясовані під час перевірки для винесення об`єктивного висновку щодо дотримання платником податків вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Разом з тим, судом встановлено, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення складене не на підставі Акту перевірки, як у ньому зазначено, а на підставі внутрішнього службового документу відповідача, воно складено не контролюючим органом вищого рівня та без дотримання умов, передбачених п.п. 78.1.12. п. 78.1. ст. 78 ПК України.

Крім того, суд зазначає, що податкове повідомлення-рішення від 29 серпня 2018 р., яке було повністю оплачене позивачем, відповідачем, не відкликане і не скасоване, яке таке що винесено не в повному обсязі або з порушенням податкового законодавства.

З урахуванням вище зазначеного суд звертає увагу, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення могло бути прийняте лише за наслідками нової документальної позапланової перевірки, на підставі нового акту перевірки, і у випадку виявлення помилок або неточностей контролюючим органом вищого рівня, а не структурним підрозділом відповідача. Крім того, донарахування податкових зобов`язань через 5 місяців після проведення перевірки і прийняття Акту перевірки на підставі внутрішніх процедур відповідача, є протиправними, незаконними та такими, що покладають на позивача додатковий майновий тягар, який не врегульований податковим законодавством у зв`язку з виправленням помилок відповідачем.

Згідно з вимогами ч. 1 та ч. 2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Разом з тим, у пункті 74 рішення Європейського Суду з прав людини «Лелас проти Хорватії» суд зверну увагу на те, що «держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу».

У рішенні від 20 жовтня 2011 р. «Рисовський проти України» Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Згідно з пунктом 17 вказаного рішення державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Тобто, виходячи з принципу «належного урядування», державні органи загалом, і податкові органи зокрема, зобов`язати діяти вчасно та в належний спосіб, а держава не повинна отримувати вигоду та виправляти допущені органами державної влади помилки за рахунок приватної особи, яка діяла добросовісно (у даному випадку - за рахунок платника податку).

Суд визнає, що у даному випадку відповідачем не дотримано принципу «належного урядування»

Таким чином, виявлення відповідачем в ході інвентаризації винесених податкових повідомлень-рішень та застосованих штрафних санкцій за результатами проведених документальних перевірок не є у розумінні положень ПК України належною підставою для повторного прийняття податкового повідомлення-рішення застосування штрафних санкцій до позивача. Суд зазначає, що такі дії податкового органу є неправомірними, а відтак не повинні спричиняти для позивача негативні наслідки у вигляді сплати донарахованих штрафних санкцій.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ураховуючи викладене, суд визнає, що відповідачем протиправно було винесено податкове повідомлення-рішення № від 15 січня 2019 р., отже порушено права позивача та не дотримано вимог, передбачених частиною другою статті 2 КАС України.

Позивачем під час розгляду справи було надано належні та допустимі докази на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, а наведені ним доводи не було спростовано відповідачем.

Наведене свідчить, що податкове-повідомлення рішення є протиправним і підлягає скасуванню. Право позивача порушено. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до платіжного доручення від 6 березня 2019 р. № 1152 позивачем сплачено судовий збір на суму 1921 грн. 00 коп.

Зважаючи на задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору на суму 1921 грн. 00 коп. підлягають стягненню на його за рахунок бюджетних асигнувань відповідача Головного управління ДФС у Київській області.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області від 15 січня 2019 р. №.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Київській області (код ЄДРПОУ - 39393260) на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Прушинсьскі» (код ЄДРПОУ - 32925902) судовий збір у розмірі 1921 (одну тисячу двісті одну) грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Повне найменування сторін:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Прушинсьскі», адреса: вул. Чкалова, 135 А, смт. Згурівка, Згурівський район, Київська область, 07600, код ЄДРПОУ - 32925902.

Відповідач - Головне управління Державної фіскальної служби України, адреса: вул. Народного Ополчення, 5а, м. Київ,03151, код ЄДРПОУ - 39393260.

Суддя Журавель В.О.

Дата складання рішення суду 4 липня 2019 р.