Справа № 824/590/19-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2019-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2019 р. м. Чернівці Справа № 824/590/19-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лелюка О.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про зобов`язання вчинити дії.

Позивачі просять суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області нараховувати та виплачувати пенсію під час перебування ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за кордоном, а саме на постійному місці проживання у Сполучених Штатах Америки.

В обґрунтування позову позивачі зазначали, що 04 березня 2019 року їм оформлено виїзд на постійне місце проживання до Сполучених штатів Америки. У зв`язку із виїздом за кордон на постійне проживання позивачі звернулись до відповідача із заявами щодо можливості виплати пенсії.

Отримавши відповідь на свої звернення, вважаючи про наявність права на отримання пенсії при проживанні за кордоном, посилаючись на норми Конституції України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», рішення Конституційного Суду України №25-рп/2009 від 07 жовтня 2009 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 05 червня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позов.

Відповідач щодо задоволення позову заперечував. У наданому суду відзиві на позовну заяву вказував, що особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії) повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік). Оскільки паспорт громадянина України для виїзду за кордон та паспорт громадянина України для виїзду на ПМП не підтверджують адресу проживання (реєстрації) позивачів, то відсутні підстави для виплати їм пенсії. Просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Згідно пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Відповідно до частини другої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Оскільки провадження у справі відкрито 05 червня 2019 року, суд розглядає справу в межах строку, встановленого частиною другою статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є громадянами України.

Згідно пенсійного посвідчення серії № НОМЕР_1 від 17 серпня 2016 року ОСОБА_1 є пенсіонером. Пенсію отримує за віком.

Згідно пенсійного посвідчення серії № НОМЕР_2 від 27 вересня 2010 року ОСОБА_2 є пенсіонером. Пенсію отримує за віком.

До 16 квітня 2019 року вони були прописані за адресою: АДРЕСА_1 .

14 січня 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до відповідача із заявами в яких просили не припиняти виплату їм пенсії у зв`язку із виїздом на постійне місце проживання до США.

Листами №28/Т-11 від 28 січня 2019 року та №29/Т-11 від 28 січня 2019 року Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повідомило ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що оскільки міжнародними договорами України з США не передбачена можливість виплати пенсії під час перебування пенсіонера за кордоном, то законних підстав для виплати пенсії в разі їхнього виїзду на постійне місце проживання до вказаної країни немає.

Повідомлено, що для отримання пенсії за шість місяців наперед їм необхідно надати до органу Пенсійного фонду заяву про виплату пенсії у зв`язку з виїздом за кордон, паспорт громадянина України для виїзду за кордон з відповідним записом про виїзд на постійне місце проживання за кордон, паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства та довідку або інший документ про зняття з реєстрації місця проживання в Україні.

Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що листами №7301.2-1924/73.3-19 від 04 березня 2019 року та №7301.2-1925/73.3-19 від 04 березня 2019 року позивачі отримали повідомлення про прийняте рішення про оформлення документів для виїзду за кордон на постійне проживання та для чого їм необхідно було: зняти з реєстрації своє місце проживання в Україні; надати до УДМС у Чернівецькій області (м. Чернівці, вул. Шептицького 25 каб. №14) паспорт громадянина України і паспорт громадянина України для виїзду за кордон для проставлення в них штампа про оформлення виїзду за кордон на постійне місце проживання. У разі наявності двох паспортів громадянина України для виїзду за кордон надаються обидва такі паспорти; отримати довідку органу Державної фіскальної служби про сплату податку на доходи фізичних осіб та про відсутність податкових зобов`язань з такого податку, яка подається до оригіналів митного контролю під час перетинання митного кордону України та є підставою для проведення митних процедур.

Згідно довідок про зняття з реєстрації місця проживання особи, з 16 квітня 2019 року позивачі зняті з реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку із виїздом на постійне місце проживання до США.

25 квітня 2019 року позивачі звернулись до пенсійного органу із заявами, в яких просили виплатити шість місячних пенсій у зв`язку із виїздом на постійне місце проживання в США.

Розпорядженнями Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області №О/Р 195916 від 07 травня 2019 року та №О/Р 811646 від 07 травня 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 припинено виплату пенсії згідно пункту 2 частини першої статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та виплачено пенсію за шість місяців наперед.

За таких обставин ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області нараховувати та виплачувати пенсію під час перебування ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за кордоном, а саме на постійному місці проживання у Сполучених Штатах Америки.

До встановлених обставин суд застосує такі норми права та робить відповідні висновки.

Згідно частин першої, другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно пунктів 7 9 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг; позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду; відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

За змістом частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Таким чином, за положеннями Кодексу адміністративного судочинства України в порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, які безпосередньо порушували права, свободи або інтереси позивача.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист уже порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, а для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що в зв`язку з прийняттям суб`єктом владних повноважень рішення, вчиненню ним дій чи допущенням бездіяльності порушуються права позивача.

Захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Поряд з цим, як вбачається з наявних у справі матеріалів, позивачами не оскаржується жодне рішення, дія чи бездіяльність органу пенсійного фонду, прийняте (вчинене) по відношенню до позивачів, яке б порушувало їх права, свободи чи інтерес.

Позовна ж заява містить лише вимогу зобов`язального характеру, спрямовану на вчинення дій суб`єктом владних повноважень на майбутнє.

Однак, правовою підставою для звернення до адміністративного суду є захист порушених прав, свобод чи інтересів; право на позов у особи виникає лише після порушення відповідачем її права, тобто захисту підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути порушено у майбутньому і щодо якого невідомо, буде воно порушено чи ні.

Таким чином, неможливо зобов`язати відповідача на майбутнє вчиняти певні дії чи утриматись від вчинення певних дій, оскільки відсутні факти порушення прав позивача в майбутньому.

Проаналізувавши відносини, які склались між позивачами та відповідачем, виходячи із меж заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про передчасність, а відтак і про безпідставність даного позову.

При цьому варто зазначити і про те, що відповіді, надані позивачам відповідачем листами №28/Т-11 від 28 січня 2019 року та №29/Т-11 від 28 січня 2019 року, не є рішеннями суб`єкта владних повноважень в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України (пункт 1 частини першої статті 19, пункти 18, 19 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України). Їх зміст фактично зводиться до роз`яснення органом пенсійного фонду статті 51 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у випадку виїзду пенсіонера на постійне місце проживання до США та роз`яснення права заявників на отримання пенсії за шість місяців наперед при виїзді за кордон на постійне місце проживання.

Як свідчать матеріали справи, таким правом позивачі скористались.

У разі ж невиплати органом пенсійного фонду ОСОБА_1 та ОСОБА_2 пенсії під час перебування їх за кордоном, вони мають право звернутись до відповідного органу із заявами про виплату пенсії, а за відмови у задоволенні таких заяв звернутися до суду з позовом за захистом порушених пенсійних прав.

Отже, за відсутності факту порушення прав, свобод чи інтересу позивачів відповідачем, враховуючи не оскарження позивачами рішення, дії чи бездіяльності органу пенсійного фонду, зважаючи на те, що позов фактично спрямований на зобов`язання до вчинення дій суб`єктом владних повноважень у майбутньому, суд приходить до висновку про відмову у задоволені даного позову.

Керуючись статтями 241 - 246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03 липня 2019 року.

Повне найменування учасників справи:

Позивачі: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ).

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (вул. Оренбурзька, 7-А, м. Чернівці, 58022).

Суддя Лелюк О.П.