Справа № 160/2058/19
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2019-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 липня 2019 року м. Дніпросправа № 160/2058/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів:

судді - доповідача Чумака С.Ю.,

суддів: Малиш Н.І., Шальєвої В.А.,

секретар судового засідання Сколишев О.О.

за участі представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Кульбака С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2019 року у справі № 160/2058/19 (суддя І інстанції - Рябчук О.С.)

за позовом ОСОБА_2 до Державної екологічної інспекції України (відповідач-1), Державної Азовської морської екологічної інспекції (відповідач-2)

про визнання незаконним та скасування наказів,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати індивідуальний акт - наказ Державної екологічної інспекції № 43 від 30 січня 2019 року «Про переміщення Державної Азовської морської екологічної інспекції»;

- визнати протиправним та скасувати індивідуальний акт - наказ Державної Азовської морської екологічної інспекції № 25 від 08 лютого 2019 року «Про переміщення Державної Азовської морської екологічної інспекції».

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Зазначає, що оскаржені накази порушують його трудові права, оскільки істотно змінюють умови праці. Крім того, прийняті відповідачами без будь-яких обґрунтувань.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач-1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

З 27 грудня 2011 року позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем та працював на посаді начальника Державної Азовської морської екологічної інспекції (а.с. 10). Наказом № 309-О від 21 вересня 2018 року ОСОБА_2 відсторонений від виконання своїх посадових обов`язків. Зазначений наказ оскаржується ним в судовому порядку.

30 січня 2019 року Державною екологічною інспекцією України винесено наказ № 43 «Про переміщення Державної Азовської морської екологічної інспекції» (а.с. 11).

На виконання наказу Державної екологічної інспекції України № 43 від 30 січня 2019 року «Про переміщення Державної Азовської морської екологічної інспекції» 8 лютого 2019 року Державною Азовською морською екологічною інспекцією видано наказ № 25 «Про переміщення Державної Азовської морської екологічної інспекції» (а.с. 13).

За змістом цих наказів Державна Азовська морська екологічна інспекція переміщується з міста Генічеськ у місто Маріуполь.

Позивач, вважаючи, що зазначені вище накази порушують його трудові права та створюють перешкоди для проходження ним публічної служби, звернувся до суду з адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані накази відповідають чинному законодавству України, а позивачем не доведено факту порушення його прав та охоронюваних законом інтересів у зв`язку з прийняттям зазначених наказів.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» від 17 березня 2011 року № 3166-VI центральні органи виконавчої влади утворюються для виконання окремих функцій з реалізації державної політики як служби, агентства, інспекції.

Діяльність центральних органів виконавчої влади спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через відповідних міністрів згідно із законодавством.

Пунктом 18. ч. 4 ст. 19 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» керівник центрального органу виконавчої влади утворює, ліквідовує, реорганізовує підприємства, установи, організації, затверджує їхні положення (статути), в установленому порядку призначає на посади та звільняє з посад їх керівників, здійснює в межах своїх повноважень інші функції з управління об`єктами державної власності, що належать до сфери його управління.

Пунктом 1 Положення про Державну екологічну інспекцію України затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 275 від 19 квітня 2017 року (далі Положення № 275), визначено, що Державна екологічна інспекція України (далі - Держекоінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Пунктом 2 Положення № 275 встановлено, що Держекоінспекція у своїй діяльності керується Конституцією і законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

У пункті 9 Положення № 275 зазначено, що Держекоінспекція в межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України і постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України і наказів Мінприроди видає накази організаційно-розпорядчого характеру, організовує та контролює їх виконання.

Держекоінспекцію очолює Голова, який призначається на посаду та звільняється з посади Кабінетом Міністрів України за пропозицією Комісії з питань вищого корпусу державної служби.

Відповідно до підпунктів 1, 17 пункту 12 Положення № 275 голова Держекоінспекції:

1) очолює Держекоінспекцію, здійснює керівництво її діяльністю;

17) утворює, ліквідує, реорганізує підприємства, установи та організації, затверджує положення про них (їх статути), в установленому порядку призначає на посаду та звільняє з посади їх керівників, здійснює в межах своїх повноважень інші функції з управління об`єктами державної власності, що належать до сфери управління Держекоінспекції.

Отже, голова Держекоінспекції здійснює загальне керівництво Держекоінспекцією, а тому саме до його компетенції відноситься питання визначення місця розташування її територіальних органів. Інших правил вирішення цього питання чинне законодавство України не містить. При цьому не містить чинне законодавство і приписів, що голова Держекоінспекції повинен обґрунтовувати чи з кимось погоджувати своє рішення про розташування територіального органу інспекції у відповідному місці.

Відповідно до п. 1 розділу І Положення про морські екологічні інспекції, затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 11 серпня 2017 № 312, Азовська морська екологічна інспекція є територіальним органом Державної екологічної інспекції України та їй підпорядковується. (далі - Положення № 312).

Згідно з п. 7 розділу ІІІ Положення № 312 начальник та заступники начальника Інспекції призначаються на посади та звільняються з посад Головою Держекоінспекції відповідно до законодавства про державну службу.

За приписами пп. 2 п. 8 розділу ІІІ Положення № 312 Начальник Інспекції, зокрема організовує та забезпечує виконання Інспекцією наказів Держекоінспекції.

Отже, після видання керівником Держекоінспекції наказу від 30 січня 2019 року № 43 керівник Державної Азовської морської екологічної інспекції (ДАМЕІ) повинен був організувати і забезпечити його виконання, що ним і було здійснено шляхом видання наказу від 9 лютого 2019 року № 22.

Таким чином, як керівник Держекоінспекції, так і керівник ДАМЕІ при виданні спірних наказів діяли в межах своєї компетенції та відповідно до приписів чинного законодавства.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач в апеляційній скарзі також зазначає, що у процесі переміщення грубо порушені його права працівника, оскільки переміщення є зміною істотних умов державної служби (а.с. 81).

Такі доводи колегія суддів вважає безпідставними, оскільки додержання прав працівників при зміні істотних умов вирішується в порядку статті 43 Закону України «Про державну службу» шляхом письмового повідомлення державного службовця не пізніш як за 60 календарних днів до зміни істотних умов державної служби, крім випадків підвищення заробітної плати. Так, за приписами цієї статті у разі незгоди державного службовця на продовження проходження державної служби у зв`язку із зміною істотних умов державної служби він подає керівнику державної служби заяву про звільнення на підставі пункту 6 частини першої статті 83 цього Закону або заяву про переведення на іншу запропоновану йому посаду не пізніш як за 60 календарних днів з дня ознайомлення з повідомленням про зміну істотних умов державної служби.

Проте існування зазначених обставин у справі не встановлено і вони не є предметом спору у справі, що розглядається, а тому права позивача на теперішній час жодним чином не порушені. До того ж позивач на теперішній час у передбаченому чинним законодавством порядку відсторонений від виконання обов`язків голови ДАМЕІ, у зв`язку з чим і не попереджався про істотну зміну умов праці.

Отже, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржувані накази видані в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законодавством України. Позивачем не доведено, що при їх прийнятті відповідачами були порушені норми чинного законодавства. Обґрунтовуючи свою позицію, позивач в апеляційній скарзі лише висловлює думку щодо недоцільності здійснення переміщення, проте, як зазначалось вище, чинне законодавство не містить приписів щодо доведення комусь чи обґрунтування в наказі головою Держекоінспекції такої доцільності. Останній не повинен погоджувати своє рішення з працівниками територіального органу.

ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що зміна територіального місцезнаходження органу державної влади, яка проведена з дотриманням вимог чинного законодавства, не може бути порушенням прав позивача на проходження публічної служби.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу залишає без задоволення, а рішення суду - без змін.

Повний текст судового рішення складений 5 липня 2019 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2019 року у справі № 160/2058/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя - доповідач С.Ю. Чумак

суддя Н.І. Малиш

суддя В.А. Шальєва