Справа № 200/6913/19-а
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2019-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2019 р. Справа№200/6913/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Дмитрієва В.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання здійснити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправною бездіяльність щодо не взяття на облік та невиплаті пенсії з січня 2016 року; зобов`язання поставити на облік, нарахувати та виплатити пенсію (з урахуванням нарахованої заборгованості за весь період її невиплати) починаючи з моменту її припинення по теперішній час, а саме з січня 2016 року (без застосування обмежень щодо постановлення заборгованості на облік в окремому порядку) та утриматися у подальшому від призупинення виплати пенсії.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що відповідачем безпідставно, в порушення вимог Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" позивача, за його заявою, не поставлено на облік, не поновлено виплату пенсії та не сплачено заборгованість, яка утворилася у зв`язку з припиненням виплати пенсії в іншому пенсійному органі.

Відповідач заперечував проти позовних вимог, 19 червня 2019 року надав відзив на адміністративний позов в якому просив відмовити у задоволені позовних вимог, посилаючись на те, що заборгованість з виплати пенсії за період з березня 2016 року утворилася у зв`язку з не виплатою пенсії у іншому пенсійному органі. Відповідач зазначив, що на запити на висилку пенсійної справи від 31 липня 2018 року та від 2 серпня 2018 року було отримано макет пенсійної справи, позивача взято на облік, проте, оскільки в матеріалах пенсійної справи відсутня довідка внутрішньо переміщеної особи, виплата пенсії не поновлено. Стосовно виплати заборгованості вказав, що у відповідності до Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 № 365, суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачується на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. Такий порядок Кабінетом Міністрів України не затверджено, у зв`язку з чим у відповідача відсутні підстави для виплати пенсії. Крім того, відповідач вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду.

Ухвалою суду від 3 червня 2019 року поновлено позивачу строк, встановлений для звернення до адміністративного суду, відкрито провадження в адміністративній справі, призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та витребувано у відповідача інформацію щодо підстав припинення пенсії позивачу.

Відповідачем, засобами електронного зв`язку, надіслано до суду заяву про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. В обґрунтування заяви зазначено, що розгляд справи за правилами загального позовного провадження надасть можливість управлінню, здійснити належне представлення та захист своїх інтересів шляхом надання до суду обґрунтованих пояснень, уточнень та відповідей на запитання суду, які можуть виникнути під час дослідження витребуваних судом документів та прийняття рішення по суті.

Суд зазначає, що спірні правовідносини, що виникли між сторонами, стосуються виплати пенсії позивачу. Особливості розгляду таких категорій справ визначені статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до пункту 2 частини 1 якої суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи, зокрема щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. У справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

З огляду на наведене, правові підстави для задоволення клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження - відсутні.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, до 26 липня 2018 року був зареєстрований у м. Жданівці Донецької області, з 26 липня 2018 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданим 4 квітня 2001 року Жданівським МВУМВС України у Донецькій області. Позивач є пенсіонером за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням Серія НОМЕР_2 . 11 вересня 2015 року позивачу видана довідка № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, у якій вказано фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 .

Як вбачається із наданих на вимогу суду доказів, позивач до 4 серпня 2018 року перебував на обліку в Бахмутсько-Лиманському управлінні Пенсійного фонду України де Розпорядженням від 3 березня 2016 року припинено виплату пенсії з 1 березня 2016 року до з`ясування на підставі інформації від Служби Безпеки України. 26 липня 2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою про запит пенсійної справи з управління Пенсійного фонду України у м. Бахмут. 11 жовтня 2018 року відповідачем отримано пенсійну справу позивача та поставлено на облік. Згідно довідки про розмір виплаченої пенсії №4105 від 14 червня 2019 року позивачу з березня 2016 року виплата пенсії не проводилася.

Так у відзиві відповідач зазначив, що виплату пенсії не поновлено, оскільки позивачем не надано довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. При цьому, згідно паспорту позивача, ОСОБА_1 з 26 липня 2018 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , тобто на підконтрольній українській владі території.

Із встановлених обставин убачається, що між позивачем та відповідачем, як фізичною особою та суб`єктом владних повноважень, виник публічно-правовий спір у сфері соціального захисту, з приводу правомірності невиплати такого виду страхової виплати, як пенсія.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Право на соціальний захист, а саме на отримання пенсії гарантовано Конституцією України та чинними нормативно-правовими актами України.

Згідно статті 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-ІV) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Стаття 4 Закону № 1058-ІV визначає складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Згідно частини 1 статті 49 Закону України № 1058-ІV, виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; у разі смерті пенсіонера; у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; в інших випадках, передбачених законом.

Посилання представника Управління на положення Постанови Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам", а також на Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509 суд не приймає до уваги, з огляду на те, що вказані постанови не є законом, а є підзаконними нормативно-правовими актами, які мають нижчу юридичну силу, що значно звужує встановлене законодавством право на отримання пенсії позивачем, а тому право позивача на отримання пенсії було безпідставно порушено.

Суд зазначає, що Законом № 1058-IV не передбачено такої підстави припинення виплати раніше призначеної пенсії, як «інформація від Служби Безпеки України».

Суд зауважує, що позивач із заявою про запит пенсійної справи з іншого пенсійного органу та виплати пенсії звернувся до відповідача у липні 2018 року, відповідно вказаний суб`єкт не припиняв виплату пенсії.

Разом з цим, невиплата належної позивачу пенсії є протиправною, оскільки не відповідає зазначеним критеріям правомірності, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне поновити виплату пенсії з дня припинення такої виплати.

Суд також зауважує, що з моменту реєстрації Позивача за адресою: АДРЕСА_1 , та як наслідок - втрати статусу внутрішньо переміщеної особи, характер правовідносин між ним та УПФУ змінився, а відтак і їх законодавче врегулювання також.

Порядок отримання та втрати статусу внутрішньо переміщеної особи врегульовано Законом України "Про забезпечення прав та свобод внутрішньо переміщених осіб". Так, згідно частини 3 статті 4 вказаного Закону, для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, та статусу внутрішньо переміщеної особи відповідно, така особа звертається із заявою до компетентного органу соціального захисту населення. Пунктом 1 частини 1 статті 12 вказаного Закону встановлено, що підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, відповідно і скасування статусу внутрішньо переміщеної особи, є заява особи про відмову. Таким чином, отримання та втрата статусу внутрішньо переміщеної особи є добровільним правом кожного громадянина, сам лише факт проживання на відповідних територіях, без волевиявлення отримання відповідного статусу, не надає громадянину автоматично статусу внутрішньо переміщеної особи.

Отже, з часу реєстрації Позивача на підконтрольній українській владі території до спірних правовідносин не підлягало застосуванню законодавство, яким врегульовано питання виплати (відновлення) пенсії внутрішньо переміщеним особам за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, як Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 року № 365.

Відповідно до встановлених у справі обставин, суд приходить висновку про визнання бездіяльності відповідача щодо не виплати позивачу пенсії протиправною.

Разом з тим, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_1 припинено виплату пенсії з березня 2016 року, відновленню підлягає виплата пенсії саме з цієї дати.

Стосовно тверджень відповідача щодо пропущеного позивачем строку звернення до суду з даним адміністративним позовом, суд зазначає наступне.

Згідно частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Спеціальним законом, яким врегульовано правовідносини щодо пенсійного забезпечення громадян, строки та порядок перерахунку пенсій є Закон № 1058-IV.

Відповідно до частини 2 статті 46 Закону № 1058-IV нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Враховуючи те, що позивач звернувся до суду з позовом про поновлення виплати пенсії, право на яку відповідачем не заперечується, враховуючи, що виплата пенсії була припинена, з підстав, які суперечать вимогам Конституції та законів України, згідно частини 2 статті 46 Закону № 1058-IV виплата пенсії позивачу підлягає поновленню з моменту її припинення.

Обираючи спосіб захисту, суд, зважаючи на його ефективність з точки зору статті 13 "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод", ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, приходить висновку, що слід прийняти рішення про зобов`язання відповідача відновити нарахування та виплату пенсії та сплатити заборгованість за весь період, починаючи з дня припинення.

Стосовно вимоги позивача про зобов`язання відповідача утриматися у подальшому від призупинення виплати пенсії, суд зауважує, що у порядку адміністративного судочинства підлягають захисту лише порушені права, отже суд позбавлений можливості задовольняти вимоги на майбутнє, тому вказана вимога задоволенню не підлягає.

На підставі зазначеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Фактично позовні вимоги задоволені, оскільки бездіяльність відповідача щодо не виплати пенсії визнана протиправною, а задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача вчинити певні дії є похідними від першої вимоги, отже присудженню підлягає судовий збір у розмірі, який передбачений сплаті як за одну позовну вимогу немайнового характеру.

Як убачається з матеріалів справи, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн. Таким чином, судовий збір у зазначеному розмірі підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 9, 77, 133, 139, 242, 244-250, 255, 262, 295, 297, 371, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо не виплаті ОСОБА_1 пенсії з березня 2016 року.

Зобов`язати Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 84500, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв Праці, б. 6, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) пенсію та сплатити заборгованість за весь період, починаючи з березня 2016 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 84500, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв Праці, б. 6, ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Рішення суду може бути оскаржено. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя В.С. Дмитрієв