Справа № 1340/5026/18
Суддя: Радишевська О.Р.
Дата ухвалення: 2019-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

05 липня 2019 року
Київ
справа №1340/5026/18
адміністративне провадження №К/9901/18390/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Радишевської О.Р.,
суддів Кашпур О.В., Уханенка С.А.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 травня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Кінологічного навчального центру Західного регіонального управління (1 категорії) Державної прикордонної служби України про визнання протиправною бездіяльності, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Кінологічного навчального центру Західного регіонального управління (1 категорії) Державної прикордонної служби України, в якому просив суд:
визнати протиправною бездіяльність Кінологічного навчального центру Західного регіонального управління (1 категорії) Державної прикордонної служби України щодо не проведення повного розрахунку при звільненні невиплату ОСОБА_1 у день виключення із списків частини компенсації за неотримане речове майно;
стягнути із Кінологічного навчального центру Західного регіонального управління (1 категорії) Державної прикордонної служби України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період із 09 лютого 2018 року по 25 жовтня 2018 року в розмірі 66291,05 грн.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 10 січня 2019 року позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачеві у день виключення зі списків військової частини компенсації за неотримане речове майно та стягнуто з відповідача середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період із 09 лютого 2018 року по 25 жовтня 2018 року в розмірі 66291,05 грн.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 травня 2019 року задоволено апеляційну скаргу відповідача в справі. Скасовано рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 січня 2019 року та ухвалено нову постанову про відмову в позові.
27 червня 2019 року позивач подав касаційну скаргу на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 травня 2019 року, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права. У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції
Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
Суд зазначає, що оскаржуване рішення прийняте у справі, предмет якої стосується несвоєчасної виплати грошової компенсації за невикористане речове майно позивачем як військовослужбовцем, який проходив службу в Кінологічному навчальному центрі Західного регіонального управління (І категорії) Державної прикордонної служби України і був звільнений з військової служби у званні молодшого сержанта.
У розумінні пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займають відповідальне та особливо відповідальне становище, є справами незначної складності.
Таким чином, спірні правовідносини виникли у зв`язку з проходженням публічної служби особою, яка, з огляду на займану посаду та звання, не відноситься до осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Отже, ця справа у розумінні КАС України є справою незначної складності.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондують норми статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.
Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Водночас Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», заяви № 17160/06 та №35548/06).
При цьому Європейський суд з прав людини керується тим, що право на справедливий судовий розгляд повинно тлумачитися з урахуванням одного з основоположних аспектів верховенства права, а саме принципу правової визначеності та дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення; відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (пункти 51, 52 рішення у справі «Рябих проти Росії» від 24 липня 2003 року, заява № 52854/99; пункти 46, 47 рішення у справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2015 року, заява №32053/13).
Згідно із частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону встановлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Таким чином, судові рішення у справах, пов`язаних із прийняттям громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби (окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище) можуть бути оскаржені у касаційному порядку виключно за наявності умов, визначених у пунктах «а»«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Підстав, за яких судові рішення, постановлені у зазначеній справі можливо віднести до випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, Судом не встановлено.
Доводи касаційної скарги про те, що предмет спору стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, Судом відхиляються, оскільки Верховний Суд у постановах від 03 жовтня 2018 року в справі №803/756/17, від 05 грудня 2018 року в справі №808/2442/16 уже викладав висновок щодо питання правильного застосування норми права, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення у відповідності з таким висновком.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Ураховуючи, що оскаржуване судове рішення прийнято в справі незначної складності, передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України виняткові обставини відсутні, у відкритті касаційного провадження в цій справі необхідно відмовити.
Керуючись статтями 328, 333 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 травня 2019 року в адміністративній справі №1340/5026/18.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач: О.Р. Радишевська
Судді: О.В. Кашпур
С.А. Уханенко