Справа № 753/7591/18
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2019-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

02 липня 2019 року м. Київ№ 753/7591/18
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Келеберди В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Обставини справи

ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання неправомірними дій відповідача з відмови у перерахунку та виплаті позивачу державної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю, у відповідності до ст.ст.50,54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу державну пенсію по інвалідності з розрахунку 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію, за шкоду заподіяну здоров`ю, з розрахунку 50% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та у відповідності до ст.ст.50,54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року з урахуванням виплачених сум; зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсію та додаткову пенсію у відповідності до ст.ст.50,54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням встановленого індексу інфляції за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ч.2 ст.19 Конституції України та законами України, тобто забезпечувати відповідні гарантії проти свавільного порушення права, свобод та інтересів юридичних і фізичних осіб. Наголошує, що у період з 01.01.2014 року по 03.08.2014 року положеннями Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» не було передбачено обмежень щодо застосування ст.ст.50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Крім того, чинним залишався і Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тому нарахування та виплата основної та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, повинно було здійснюватися у розмірі та на підставі ст.ст.50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Ухвалою суду від 13.08.2018 року відкрито провадження у справі, призначено здійснювати розгляд справи одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Запропоновано відповідачу подати до суду письмові заперечення проти позову та всі докази на їх підтвердження, які наявні у відповідача.

Відповідачем подано відзив на позов, з якого вбачається, що позовні вимоги позивача є необгрунтованими, не грунтуються на нормах законодавства. Крім того, наголосив про пропуск позивачем строку звернення до суду.

Також відповідачем було подано клопотання про заміну сторони відповідача Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві її правонаступником на Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві.

Відповідно до ст.52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе замінити відповідача на його правонаступника.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Оцінивши наявні у справі документи і матеріали, належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, судом встановлено наступне.

Обставини, встановлені судом.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок аварії на ЧАЕС, інвалідом ІІІ групи по захворюванню, пов`язаному з наслідками Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням Серії НОМЕР_1 (категорія 1) від 01.10.20090 року (а.с.8) та довідкою до акту огляду МСЕК Серія АВ №0198110 від 18.08.2015 року.

22.03.2018 року позивач звернулась до Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві із заявою з проханням перерахувати і виплатити пенсію та додаткову пенсію у відповідності до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року.

Позивач, вважаючи відповідь Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 17.04.2018 року №6742/14/М-625 протиправною та необгрунтованою, звернувся з даним позовом до суду.

Суд, розглянувши матеріали справи та наявні докази дійшов до висновку про наступне.

Згідно ч. 1 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній до 15.12.2017 року) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення передбачених законом вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Аналогічні норми викладені в ст.ст.122, 123 КАС України (в чинній редакції)

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

З матеріалів справи вбачається, що предметом оскарження у даній справі є перерахунок пенсії за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року.

З позовної заяви вбачається, що позивач дізналася про порушення її права на перерахунок пенсії випадково 19.03.2018 року, після чого зверталася до відповідача щодо відповідного перерахунку пенсії та, отримавши відповідь про результати розгляду звернення від 17.04.2018 року, 20.06.2018 року звернулася до суду за захистом своїх прав в межах шестимісячного строку.

Проте, суд не погоджується з вказаним висновком, оскільки про виплату пенсії, яка є щомісячним платежем, в меншому розмірі, ніж передбачено законом, та відповідно порушення своїх прав позивач мала дізнатися, отримуючи таку виплату за відповідний місяць.

Отже, оскільки позивач звернулась до суду 20.06.2018, про що свідчить поштовий штамп на конверті (а.с.23), з позовними вимогами за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року, вона пропустила строк звернення до суду, не навівши при цьому поважних та об`єктивних причин пропуску вказаного строку.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 05.06.2018 року у справі №522/6205/17, від 17.07.2018 року у справі №522/7721/17.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов до висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду враховуючи пропуск звернення позивача до суду.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

В свою чергу, частиною 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 240, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції порядку та в строки, передбачені ст.ст. 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.І. Келеберда