Справа № 640/27/19
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2019-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/27/19
УХВАЛА

02 липня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Губської Л.В., Епель О.В., розглянувши апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 березня 2019 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування рішення та податкових повідомлень-рішень

В С Т А Н О В И В :

До Шостого апеляційного адміністративного суду надійшла справа № 640/27/19 за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування рішення та податкових повідомлень-рішень разом з апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 березня 2019 року.

Ухвалою судді від 12 червня 2019 року у зв`язку з виявленими недоліками апеляційної скарги, остання була залишена без руху, а Головному управлінню Державної фіскальної служби у м. Києві запропоновано протягом десяти днів з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху надати заяву про поновлення строку з зазначенням інших підстав для його поновлення та оригіналу квитанції про сплату судового збору у розмірі 5763,00 грн.

На виконання ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду 12 червня 2019 року про залишення апеляційної скарги без руху, апелянтом надано заяву про поновлення строку з зазначенням підстав для його поновлення та просили продовжити строк для усунення недоліків в частині сплати судового збору.

Розглянувши заяву про поновлення строку з зазначенням підстав для його поновлення колегія суддів приходить до наступних висновків.

Заяву вмотивовано тим, що первинно ними подано апеляційну скаргу на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.03.2019 у встановлений законодавством строк.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.04.2019 апеляційну скаргу по даній справі залишено без руху та надано строк 10 днів для усунення недоліків у зазначеній ухвалі.

Відповідач звернувся із клопотанням про продовження строку на сплату судового збору за подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.04.2019, однак ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.05.2019 року відмовлено у задоволенні клопотання про продовження строку на усунення недоліків та повернуто апеляційну скаргу.

З метою реалізації права на апеляційне оскарження відповідачем повторно подано апеляційну скаргу, якою ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.06.2019 залишено без руху.

При цьому, відповідач звертає увагу суду, що на разі відбувається структурна реорганізація ДФС в раках комплексної реформи ДФС. Таке рішення Кабінет Міністрів України затвердив постановою «Про реформування деяких територіальних органів Державної фіскальної служби України» від 28.03.2018. Також завершується Процес переходу функцій на обласний та місцевий рівень, розпочатий з прийняття Закону України №1797 «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні». Районні податкові інспекції фактично перетворені в центри обслуговування платників.

Реформування податкового органу не пов`язано лише із суб`єктивними факторами, а є об`єктивним процесом. Зокрема, в рамках впроваджувальної реформи у податковій сфері відбувається поступове зменшення функцій територіальних органів ДФС з одночасним переданням їх до органів ДФС вищого рівня. На практиці фактично відбувається те, що підрозділ правової роботи ГУ ДФС у м. Києві у зв`язку із скороченням штатної чисельності підрозділів правової роботи районного рівня, приймає на супроводження судової справи сторонами, по яким виступають районні ДПІ.

Таким чином, реорганізація районних ДПІ, призвела до передачі великої кількості судових справ до юридичного підрозділу ГУ ДФС у м. Києві. Відповідно до Порядку організації роботи органів ДФС під час підготовки та супроводження справ у судах і ведення претензійно-позовної роботи, затвердженого наказом ДФС від 12.10.2015 №778 окремі категорії судових справ передаються на супроводження до ГУ ДФС у м. Києві, що спричинило велике завантаження юридичного управління ГУ ДФС у м. Києві та виникає об`єктивна необхідністю в додатковому часі для вчинення окремих процесуальних дій, участі в судових засіданнях, подачі відзивів тощо.

Вважають, що неможливість реалізації права на апеляційне оскарження також залежить від майнового стану апелянта та має бути врахований судом.

При цьому відповідач звернув увагу, що контролюючий орган не має на меті затягнути судовий процес, а лише реалізувати своє право на апеляційне оскарження, вважаючи, що КАС України передбачає право апелянта звернутися зі скаргою протягом одного року, якщо тридцятиденний строк пропущений з поважної причини.

Отже, на думку апелянта, повернення апеляційної скарги заявнику не позбавляє права на повторне звернення до суду апеляційної інстанції в межах наданого суб`єкту владних повноважень річного строку, при цьому строк на апеляційне оскарження має бути поновлено судом незалежно від причин його пропуску.

Однак, колегія суддів вважає зазначені підстави не є поважними з огляду на наступне.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

В силу частини першої статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Водночас, відповідно до пункту шостого частини п`ятої статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

З огляду на правові висновки Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006, заява №23436/03).

Таким чином, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Підстави пропуску строку апеляційного оскарження можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначену апелянтом підставу вважає необґрунтованою та такою, що не заслуговує на увагу, оскільки така підстава є результатом неналежної організації роботи відповідача, та не пов`язана з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи.

Невиконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху також не є поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження, оскільки не є такою, що не залежить від волі особи, яка подає апеляційну скаргу, і не надає такій особі права у будь-який необмежений час після сплину строку апеляційного оскарження реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення.

Пунктом 1 частини п`ятої статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що однією з вимог апеляційної скарги визначено надання документа про сплату судового збору.

Згідно з положеннями Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VІ органам фіскальної служби не надано пільг щодо сплати судового збору.

Органи доходів і зборів є державними органами, що здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, тобто суб`єктами, що реалізують свою владну компетенцію.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 «Інші поточні платежі», розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Разом з тим, довготривала процедура погодження та сплати судового збору, не може бути визнана поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та, як наслідок, не є підставою для порушення принципу правової визначеності щодо остаточного рішення.

Як було зазначено Верховним Судом в постанові від 13 листопада 2018 року № 804/958/17, податковий орган, діючи як суб`єкт владних повноважень, має однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи й, до того ж, є бюджетною установою, що фінансується з Державного бюджету України, а тому зупинення на рахунку податкового органу фінансових операцій, зокрема, в частині видатків передбачених на сплату судового збору, не повинно впливати на можливість неухильного виконання останнім покладених на нього нормами Кодексу адміністративного судочинства України процесуальних обов`язків щодо оформлення апеляційної скарги, та не повинно ставитись у залежність від правовідносин, у які податковий орган вступає в інших сферах його діяльності, зокрема, з приводу безспірного списання коштів з його рахунків на підставі виконавчих документів, оскільки ці фактори не є взаємопов`язаними.

Не свідчать про поважність підстав пропуску строку апеляційного оскарження і доводи відповідача щодо неналежного фінансування з боку державного бюджету, оскільки особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, а тому обставини, пов`язані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору суб`єктами владних повноважень не є об`єктивними та непереборними підставами, які перешкоджають оскаржити судові рішення в межах встановленого законодавством строку апеляційного оскарження та реалізувати своє право щодо оскарження без порушення порядку здійснення такої процесуальної дії.

Аналогічна позиція підтримується і Верховним Судом, зокрема, у постановах від 18.05.2018 року у справі №820/4558/16, від 22.05.2018 року у справі №826/26113/15, від 18.09.2018 року у справі №826/25121/15.

Строк для подання апеляційної скарги може бути поновлений тільки тоді, коли причина пропуску строку оскарження є достатньо поважною і підтверджується відповідними документами.

Отже, неналежна організація роботи відповідача та неналежне фінансування податкового органу з боку державного бюджету не свідчать про поважність підстав пропуску строку апеляційного оскарження, оскільки не є об`єктивними та непереборними підставами, які перешкоджають оскаржити судові рішення в межах встановленого законодавством строку апеляційного оскарження та реалізувати своє право щодо оскарження без порушення порядку здійснення такої процесуальної дії.

Крім того, колегія судді звертає увагу, що Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві судовий збір досі не сплачений, коли вперше подали апеляційну скаргу 08.04.2019 року.

Враховуючи те, що апелянтом не надано жодних інших підстав щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 299 КАС України, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись статтями 299, 321,329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 березня 2019 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування рішення та податкових повідомлень-рішень.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її постановлення.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

Л.В. Губська

О.В. Епель