Справа № 619/1218/19
Суддя: Кононихіна Н. Ю.
Дата ухвалення: 2019-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа №619/1218/19
провадження №2-а/619/26/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2019 року

Дергачівський районний суд Харківської області, діючий як адміністративний суд,

у складі: головуючого судді - Кононихіної Н.Ю.

за участю секретаря судового засідання - Мєщан І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання в м. Дергачі

адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 до інспектора поліцейського взводу № 2 роти № 6 батальйону № 3 УПП в Харківській області Кравченко Антона Сергійовича «про скасування постанови про адміністративне правопорушення»,

встановив:

До суду звернувся позивач ОСОБА_1 до інспектора поліцейського взводу № 2 роти № 6 батальйону № 3 УПП в Харківській області Кравченко А. С. «про скасування постанови про адміністративне правопорушення». Із матеріалів позову вбачається, що 21 березня 2019 року поліцейським взводу №2 роти №6 батальйону № 3 УПП в Харківській області лейтенантом поліції Кравченком А. С. було винесено постанову серія НК №475218 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у сумі 255 грн.

Відповідно до змісту постанови 21.03.2019 о 09:30годин ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, Renault Safrane, державний номерний знак НОМЕР_1 - на перехресті вул. Конєва та вул. Нетеченської набережної у м. Харкові здійснив проїзд ліворуч з смуги руху тільки прямо, чим порушив вимоги знаку 5.16, а саме п. 3.4.5 ПДР України, тому притягнутий до адміністративної відповідальності ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Але постанова серія НК №475218 від 21.03.2019 є необґрунтованою, незаконною, а тому підлягає скасуванню з наступних двох підстав:

ст.245 КУпАП передбачає «всебічне, повне, об`єктивне з`ясування обставин кожної справи». Однак, поліцейський взводу № 2 роти № 6 батальйону № 3 УПП в Харківській області лейтенант поліції Кравченко Антон Сергійович дійсно зупинив позивача в місці і в час, вказаний у постанові. Одразу повідомив причину зупинки та запитавши документи (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та посвідчення водія) почав заповнювати постанову. Щодо факту нібито порушення позивачем правил дорожнього руху повідомив про знаки та надав рекомендації з проїзду перехрестя. Після чого продовжив складати постанову у патрульному транспортному засобі, згодом прочитав її, надав на підпис та надав копію постанови. Розгляд справи було завершено, і позивач продовжив рух.

Таким чином, відбулося порушення права позивача на всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи. Оскільки всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи передбачає дослідження уповноваженою особою доказів в порядку ст. 251 КУпАП, згідно якої, «доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. ...».

Щодо розгляду справи, п. 8 постанови підтверджує, що поліцейським взводу №2 роти №6 батальйону № 3 УПП в Харківській області лейтенант поліції Кравченком Антоном Сергійовичем ніякі докази не досліджувалися. Згідно ч.2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Відповідно про оцінку доказів в порядку ст. 252 КУпАП у даному випадку мова не йде взагалі, т.я. докази уповноваженою особою не збиралися.

Крім того, під час розгляду справи поліцейським взводу №2 роти №6 батальйону № 3 УПП в Харківській області лейтенант поліції Кравченко А. С. в порушення ч. 2 ст. 279 КУпАП, взагалі не проводив роз`яснення прав позивача та не досліджував докази. Таким чином, відповідач порушив право позивача на захист. Підтвердженням цих обставин є відсутність підпису позивача на зворотній стороні постанови.

Тому позивач просив скасувати постанову серія НК №475218 від 21.03.2019 поліцейського взводу №2 роти №6 батальйону № 3 УПП в Харківській області лейтенанта поліції Кравченка Антона Сергійовича про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу у сумі 255 грн.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, сповіщений про дату, час та місце розгляду справи, просив розглядати справу у його відсутності, суд розглядає справу у відсутності позивач, на тих доказах, які надані до судового засідання.

В судове засідання відповідач інспектор поліцейського взводу № 2 роти № 6 батальйону № 3 УПП в Харківській області Кравченко А. С. не з`явився, сповіщений про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки не повідомив, не з`явився без поважних причин, тому суд розглядає справу у відсутності відповідача, на тих доказах,які надані до судового засідання.

Суд, аналізуючи матеріли справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, т.я. у судовому засіданні встановлено:

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством, (ст.1 КУпАП).

Згідно з ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходам впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку встановленому законом. Провадження по даних справах здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться у межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, прокурорським наглядом, правом оскарження, іншими встановленими законом способами. Згідно з статтею 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне порушення, підлягає відповідальності на підставі закону.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений Конституцією та законами України.

Обставини справи: 21 березня 2019 року поліцейським взводу №2 роти №6 батальйону № 3 УПП в Харківській області лейтенантом поліції Кравченком А. С. було винесено постанову серія НК №475218 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у сумі 255 грн. Відповідно до змісту постанови 21.03.2019 о 09:30 годин ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, Renault Safrane, державний номерний знак НОМЕР_1 - на перехресті вул. Конєва та вул. Нетеченської набережної у м. Харкові здійснив проїзд ліворуч з смуги руху тільки прямо, чим порушив вимоги знаку 5.16, а саме п. 3.4.5 ПДР України, тому притягнутий до адміністративної відповідальності ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування неправомірності винесення Постанови слід зазначити наступне.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (частина перша статті 9 КУпАП).

Адміністративне правопорушення визначається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Адміністративне правопорушення визначається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна і могла їх передбачити.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з пунктом 1.1. ПДР, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватись на вимогах цих Правил.

Разом з тим, відповідно до пункта 1.9. ПДР особи, які порушують Правила дорожнього руху, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно із статтею 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Однак, під час винесення постанови не дотримано вимоги ст. 245 та ст. 280 КУпАП відповідно до яких основним завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та дотримання процесуального порядку розгляду справи.

Стаття 251 КУпАП передбачає, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких посадова особа встановлює наявність чи відсутність адмінправопорушення, провину особи в його вчиненні та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- та відеозйомки тощо.

Згідно із ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненні такої особи до відповідальності.

Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення,реалізація яких можлива лише у разі,якщо між стадією складання протоколу про адмінправопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

При розгляді даної справи не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність.

Є очевидним, що постанову про адміністративне правопорушення складено за спрощеною процедурою, із значними процесуальними порушеннями.

У частинах першій, другій статті 258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення №5-рп/2015 від 26.05.2015 аналіз положень глави 22 Кодексу в системному зв`язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення "за місцем його вчинення", яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до абзацу 2 п.3 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України №1376 від 06.11.2015 (надалі - Інструкція) якщо під час винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення й адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа органу поліції зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до статті 256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 КУпАП.

Незважаючи на позивача пояснення про те, що він незгоден з постановою через те, що в його діях відсутній склад правопорушення працівником поліції протокол не складено .

З урахуванням викладеного справу про адміністративне правопорушення необхідно розглядати відповідно до частини першої статті 277 Кодексу - у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання посадовою особою Управління патрульної поліції м. Києва, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Проте, у оскаржуваній постанові доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та мотивів відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів, мотиви відхилення інших доказів взагалі не зазначено.

Крім того, в порушення вимог п.4 Інструкції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення позивачу не роз`яснено його права, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України.

Сама форма постанови взагалі не відповідає формі, викладеній в Додатку 7 до Інструкції (пункт 8 розділу IV), зокрема, в частині наявності інформації про порядок виконання постанови з моменту її винесення згідно зі ст. 299 КУпАП, та про права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, тощо.

Відповідно до ч.3 ст.283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Проте, оскаржувана постанова не містить відомостей про: технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, порядок сплати штрафу, правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження та відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

У відповідності до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Тому суд скасовує постанову серія НК №475218 від 21.03.2019 поліцейського взводу №2 роти №6 батальйону № 3 УПП в Харківській області лейтенанта поліції Кравченка Антона Сергійовича про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладенняо стягнення у вигляді штрафу у сумі 255 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст.255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ухвалив:

Скасувати постанову серія НК №475218 від 21.03.2019 поліцейського взводу №2 роти №6 батальйону № 3 УПП в Харківській області лейтенанта поліції Кравченка Антона Сергійовича про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу у сумі 255 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду через Дергачівський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч.2 ст.299 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н. Ю. Кононихіна