Справа № 400/213/19
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2019-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2019 р.м.ОдесаСправа № 400/213/19
Головуючий в 1 інстанції: Малих О.В.

Пятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Турецької І.О.,

суддів Стас Л.В., Шеметенко Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Миколаївської міської ради про зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до виконавчого комітету Миколаївської міської ради, в якому просив зобовязати відповідача надати письмову відмову у задоволенні його запиту на інформацію від 16.01.2019 року № І-8/02.02.03-09.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що надана виконавчим комітетом Миколаївської міської ради відповідь не стосується поставлених питань та оформлена з порушенням вимог ч. 4 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2019 року, ухваленого в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції при прийнятті рішення у справі невірно застосував положення ч. 4 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», оскільки відповідач, за результатами розгляду інформаційного запиту, мав скласти письмову відмову у його задоволенні, проте надав інформацію, яка не стосується поставлених у запиті питань.

Судом апеляційної інстанції справу розглянуто в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на наступне.

Фактичні обставини справи свідчать про те, що 16.01.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського міського голови із запитом на публічну інформацію, в якому просив повідомити результати голосування по рішенню міської ради №26/1 від 21.12.2000 року «Про перейменування вулиці Паркової на вулицю Анатолія Олійника та внесення змін до п.1 рішення міської ради від 03.03.2000 №17/20», із зазначенням кількості голосів, які проголосували за, проти, а також утримались від голосування (а.с.5).

23.01.2019 року виконавчим комітетом Миколаївської міської ради надана відповідь, якою ОСОБА_1 повідомлено, що в архівному відділі Миколаївської міської ради наявні оригінал рішення від 21.12.2000р. №26/1 «Про перейменування вулиці Паркової на вулицю Анатолія Олійника та внесення змін до п.1 рішення міської ради від 03.03.2000 №17/20», та стенограма до нього.

Пунктом 2 вищезазначеного рішення, перейменовано вулицю Паркову на вулицю А.Олійника.

Також у відповіді про надання інформації, викладений зміст протоколу 26 сесії Миколаївської міської ради XXIII скликання від 21.12.2000 року, із якого вбачається, що до порядку денного включено перейменування вулиці Паркової у вулицю Анатолія Олійника.

Також, міститься інформація щодо результатів голосування за внесену пропозицію.

Так, за підсумками голосування: за 59 депутатів, проти не озвучено, утрималось 4 депутати (а.с.6-7).

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність у виконавчого комітету Миколаївської міської ради правових підстав для відмови ОСОБА_1 у задоволенні його запиту.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Статтею 40 Конституції України встановлено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про звернення громадян» від 2 жовтня 1996 року № 393/96-ВР (далі - Закон № 393/96-ВР) громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до ст.3 Закону №393/96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Зокрема, заява (клопотання) є зверненням громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо. Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VI (далі Закон №2939-VI), публічна інформація це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Згідно ст.14 Закону №2939-VI, розпорядники інформації зобов'язані оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами.

Частинами 1-2 ст. 19 Закону №2939-VI визначено, що запит на інформацію це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Частиною 5 ст. 19 Закону №2939-VI передбачено, що запит на інформацію має містити 1) ім'я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв'язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Відповідно до ст. 20 Закону №2939-VI, розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Частина 1 ст. 22 Закону №2939-VI розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19цього Закону.

2. Відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

3. Розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов'язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

4. У відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено: 1) прізвище, ім'я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації;

2) дату відмови; 3) мотивовану підставу відмови; 4) порядок оскарження відмови; 5) підпис.

Статтею 23 Закону №2939-VI встановлено, що рішення, дії або бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду. Запитувач має право оскаржити: відмову в задоволенні запиту на інформацію; відстрочку задоволення запиту на інформацію; ненадання відповіді на запит на інформацію; надання недостовірної або неповної інформації; несвоєчасне надання інформації; невиконання розпорядниками обовязку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; інші рішення, дії або бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

Фактичні обставини справи, свідчать, що у відповідача були відсутні підстави, визначені частиною 1 ст. 22 Закону для відмови у наданні публічної інформації, що свідчить про його відповідний обовязок її надати.

Згідно з абзацом другим статті 1 Закону України «Про інформацію» від 02 жовтня 1992 року № 2657-XII документ це матеріальний носій, що містить інформацію, основними функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі.

Законом України «Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації» від 23 вересня 1997 року №539/97-ВР визначено, що офіційна інформація органів державної влади та органів місцевого самоврядування це офіційна документована інформація, створена в процесі діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування, яка доводиться до відома населення в порядку, встановленому Конституцією України, Законом № 2657, Законом України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року № 2939-VI та Законом №539 (абзац восьмий ст. 1 Закону №539).

Отже, виконавчий комітет Миколаївської міської ради, перебуваючи у статусі розпорядника запитуваної інформації, встановивши, що запитувана інформація не обмежена у доступі, запит на інформацію містить усі визначені законом реквізити, мав усі правові підстави для надання позивачу відповіді на відповідний запит.

Дослідивши зміст направленого на адресу відповідача запиту, а також наданої відповіді, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апелянта з приводу невідповідності відповіді поставленим питанням. Так, зі змісту листа виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 23.01.2019 року вбачається, що надана ОСОБА_1 інформація у повному обсязі охоплює питання, порушене ним в інформаційному запиті, в тому числі і відображає результати голосування по рішенню №26/1 від 21.12.2000 року.

Резюмуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає вказану апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до першого заступника Миколаївського міського голови про зобовязання вчинити дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Доповідач - суддя І.О. Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя Л.П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 02.07.2019 року.