Справа № 1340/5045/18
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2019-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2019 року№ 857/6241/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Сеника Р.П., Шевчук С.М.

за участю секретаря судового засідання Кітраль Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Баірової Наталії Михайлівни на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 травня 2019 року, ухвалене суддею Скалош В.М., м. Львів, дата складання повного тексту рішення 16 травня 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Баірової Наталії Михайлівни про визнання неправомірними дій, скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

29.10.2018 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Баірової Наталії Михайлівни, в якому проситьвизнати неправомірними дії відповідача щодо винесення постанови від 08.10.2018 ВП № 57380879 про стягнення основної винагороди в розмірі 102962,81 грн; визнати протиправною та скасувати постанову відповідача від 08.10.2018 ВП №57380879.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16 травня 2019 року позов задоволено повністю. Визнано неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Баірової Наталії Михайлівни щодо винесення постанови від 08.10.2018 ВП № 57380879 про стягнення з боржника основної винагороди в розмірі 102962,81 грн. Визнано протиправною та скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Баірової Наталії Михайлівни від 08.10.2018 ВП №57380879 про стягнення з боржника основної винагороди.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що у разі виконання рішення приватним виконавцем, аналогом виконавчого збору є основна винагорода приватного виконавця, що так само стягується з боржника, але не в дохід держави, а на користь приватного виконавця. Таким чином, законодавчими нормами не передбачено стягнення водночас виконавчого збору та основної винагороди приватного виконавця в межах одного виконавчого провадження. Відтак, постанова приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Баірової Наталії Михайлівни від 08.10.2018 ВП № 57380879 про стягнення з боржника основної винагороди в розмірі 102962,81 прийнята не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначений Конституцією та законами України.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, вважаючи його незаконним, ухваленим із порушенням норм матеріального та процесуального права,приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Баірова Н.М. оскаржила його, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 травня 2019 року.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначає, що приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). Відтак, у неї як приватного виконавця є обов`язок, передбачений законом щодо винесення постанови про стягнення основної винагороди разом з постановою про відкриття виконавчого провадження, за винятком наступних випадків.

Апелянт посилається на те, що відповідно до частини 5 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується у наступних випадках: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом. Однак, жодної з вищенаведених підстав в даному випадку не було, а тому не було підстав не виносити постанову про стягнення основної винагороди.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом першої інстанції безспірно встановлено, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29.10.2014 у справі № 442/7856/14-ц за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до фізичної особи ОСОБА_1 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № 630/39-236 від 18.07.2008 в розмірі 35 373,05 доларів США та 32 557 грн., а також 3654,00 грн. понесених судових витрат.

Постановою Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 06.02.2015 ВП №46385056 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 442/7856/14-ц, виданого Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області 26.11.2014.

Постановою Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 28.08.2018 ВП №46385056 виконавчий лист №442/7856/14-ц повернутий стягувачу - ПАТ «Укрсоцбанк».

28.08.2018 заступником начальника Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Кушнір С.Т. прийнято постанову ВП №46385056 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 85439,00 грн.

10.10.2018 заступником начальника Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Кушнір С.Т. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №57384786 з виконання постанови від 28 серпня 2018 року ВП №46385056 щодо стягнення з ОСОБА_1 . виконавчого збору.

08.10.2018 приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Баіровою Наталією Михайлівною прийнято постанову ВП № 57384786 про стягнення з ОСОБА_1 основної винагороди в розмірі 102 962,81 грн. у зв`язку з примусовим виконанням виконавчого листа № 442/7856/14-ц, виданого Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області 26.11.2014.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VІІІ) (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону № 1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 1 статті 5 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ч.5 ст.26 Закону № 1404-VІІІ виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Частиною 4 статті 27 вказаного Закону передбачено, що державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Відповідно до ч. 3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі повернення виконавчого документа стягувану з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно частини 3 статті 42 Закону № 1404-VІІІ витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження

Відповідно до статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (далі - Закон № 1403-VIII) за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода. Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється, зокрема, у вигляді відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом. Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Згідно частини 5 цієї статті 31 Закону, якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Порядок виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2016року № 643 «Про затвердження Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розмірів і розміру основної винагороди приватного виконавця».

Відповідно до пункту 19 Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця, приватний виконавець, який забезпечив повне або часткове виконання виконавчого документа майнового характеру в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», одержує основну винагороду у розмірі 10 відсотків стягнутої ним суми або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що чинним законодавством не передбачено стягнення водночас виконавчого збору та основної винагороди приватного виконавця в межах одного виконавчого провадження, у зв`язку з чим постанова приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Баірової Н.М. від 08.10.2018 ВП № 57380879 про стягнення з боржника основної винагороди в розмірі 102962,81 підлягає скасуванню.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч.3 ст.243, ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Баірової Наталії Михайлівни залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 травня 2019 року у справі №1340/5045/18 за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Баірової Наталії Михайлівни про визнання неправомірними дій, скасування постанови -без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Я. С. Попко
судді Р. П. Сеник
С. М. Шевчук
Повне судове рішення складено 03.07.2019.