Справа № 520/2220/19
Суддя: Шевченко О.В.
Дата ухвалення: 2019-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2019 р. Справа № 520/2220/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шевченко О.В.,

при секретарі - Шаталовій Н.В.,

за участі представників:

позивача - Василенко Г.В., відповідача - Іхненко Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом приватного акціонерного товариства "АТ Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань" до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство «АТ НАУКОВО-ДОСЛІДНИЙ ІНСТИТУТ РАДІОТЕХНІЧНИХ ВИМІРЮВАНЬ», звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення № від 23.11.2018 р. про накладення штрафу в сумі 771 187, 38 грн. та податкове повідомлення-рішення №019561214 від 23.11.2018 року про накладення штрафу в сумі 47 993, 29 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що предмет проведеної камеральної перевірки не відповідає положенням Податкового кодексу України, з огляду на те, що відповідно до ст. 76 ПК України - камеральна перевірка проводиться на систематичній основі, тобто перевіряються всі без винятку податкові декларації та уточнюючі розрахунки, подані платником, якого перевіряють; податковий орган наділений повноваженнями проводити камеральну перевірку, при проведенні якої підлягають перевірці данні, задекларовані платником податків у поданій ним до податкового органа податковій звітності. Зважаючи на вимоги наведених норм права та оскільки камеральною перевіркою охоплюються лише показники податкової звітності, позивач зазначає про відсутність у відповідача повноважень досліджувати своєчасність сплати зобов`язань за судовим рішенням та податковим повідомленням - рішенням під час проведення камеральної перевірки.

При проведенні камеральної перевірки відповідачем було порушено строки проведення такої перевірки, що суперечить ст. 76 ПК України, де вказано, що камеральна перевірка податкової декларації може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку її подання.

Факт прострочення сплати узгоджених зобов`язань спростовується долученими позивачем до матеріалів справи копіями платіжних доручень щодо вчасної сплати таких податкових зобов`язань та договорами купівлі-продажу заставного майна, за рахунок коштів від продажу яких було погашено ці зобов`язання.

02.04.2019 року відповідачем через канцелярію суду було подано відзив на позовну заяву від 28.03.2019 року б/н, в якому ГУ ДФС в Харківській області проти позову заперечує в повному обсязі та просить залишити його без задоволення. Відповідач вказує, що проведена камеральна перевірка з питання дотримання термінів сплати податкових зобов`язань з податку на додану вартість була проведена в рамках норм чинного законодавства. ГУ ДФС в Харківській області, посилаючись на приписи ст. 75 ПК України, зазначає про те, що відповідач мав всі законні підстави досліджувати саме вказаний в акті обсяг інформації, за вказаний період.

В судовому засіданні представник позивач підтримав вимоги і доводи заявленого позову, просив суд прийняти рішення про його задоволення в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, вважаючи його безпідставним та необґрунтованим з підстав, викладених у наданому до суду відзиві на позов. Просив суд ухвалити рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання від 30.05.2019 року в порядку ст.52 КАС України у зв`язку зі зміною типу товариства було замінено позивача - Публічне акціонерне товариство «АТ НАУКОВО-ДОСЛІДНИЙ ІНСТИТУТ РАДІОТЕХНІЧНИХ ВИМІРЮВАНЬ» на Приватне акціонерне товариство «АТ НАУКОВО-ДОСЛІДНИЙ ІНСТИТУТ РАДІОТЕХНІЧНИХ ВИМІРЮВАНЬ».

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, встановив наступне.

ГУ ДФС в Харківській області було проведено камеральну перевірку Позивача з питання дотримання термінів сплати податкових зобов`язань з податку на додану вартість у період грудень 2016 року, січень, березень, квітень, травень, червень, серпень, жовтень, грудень 2017 року, січень, лютий, березень, квітень 2018 року, згідно Рішення суду про розстрочення/відстрочення податкового боргу (Наказ ДФС 14.04.2016 № 318) та Податкового повідомлення-рішення (форма «Ш») від 12.04.2017 р. № .

Вказаною перевіркою було встановлено порушення п. 57.1 ст. 57.п.п.100.6, 100.7 ст.100, п. 203.2 ст. 203 ПК України, що викладено у акті камеральної перевірки від 26.10.2018 року № 15509/20-40-12-14-18/14309534.

В подальшому позивачем було складено та направлено на адресу відповідача заперечення до вказаного акту, за результатами розгляду яких ГУ ДФС у Харківській області листом № 48202/10/20-40-12-14-26 від 20.11.2018 р. повідомило про залишення без змін висновків Акту перевірки.

На підставі вказаного акту відповідачем були винесені податкове повідомлення-рішення № від 23.11.2018 р. про накладення штрафу в сумі 771187,38 грн. (сімсот сімдесят одна тисяча сто вісімдесят сім гривень 38 коп.) за несвоєчасну сплату ПДВ в розмірі 3855936,90 грн. (20 %) та податкове повідомлення-рішення № від 23.11.2018 р. (далі - ППР) про накладення штрафу в сумі 47993,29 грн. (сорок сім тисяч дев`ятсот дев`яносто три гривні 29 коп.) за несвоєчасну сплату ПДВ в розмірі 479932,90 грн. (10 %).

Позивачем вживались заходи оскарження ППР № та № в адміністративному порядку шляхом направлення скарги до ДФС України, у задоволенні якої позивачу було відмовлено.

Позивач, не погодившись з такими висновками суб`єкта владних повноважень, звернувся до суду із цим позовом.

18.04.2019 року ГУ ДФС в Харківській області на адресу позивача було направлено лист № 18598/10/20-40-57-05-28 від 11.04.2019 року щодо повідомлення про допущення помилок у акті перевірки від 26.10.2018 року № 15509/20-40-12-14-18/14309534 та виправлення їх.

На думку позивача, процедура виправлення помилок у акті перевірки виходить за рамки повноважень контролюючого органу і не передбачена нормами чинного законодавства, тобто такими діями відповідач фактично визнав та підтвердив помилковість розрахунків штрафних санкцій.

Перевіряючи обґрунтованість висновків податкового органу, та як наслідок правомірність визначення суми грошового зобов`язання на підставі оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, суд дійшов висновку про наступне.

Згідно пункту 20.1.4 статті 20 Податкового кодексу України встановлено право контролюючих органів проводити перевірки платників податків відповідно до законодавства.

Пунктом 75.1 ст. 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Як вбачається з матеріалів справи ГУ ДФС в Харківській області в ході проведення камеральної перевірки було виявлено несвоєчасність сплати узгоджених податкових зобов`язань з податку на додану вартість в порушення п. 57.1. ст.57 ПК України, що передбачає зобов`язання платника податків самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів.

До платників податків за порушення норм податкового та іншого законодавства, яке контролюється органами державної податкової служби, застосовуються штрафні санкції, передбачені чинним законодавством, що має двоєдину правову природу: по-перше, це є способом забезпечення обов`язку зі сплати податків і зборів, а по-друге, є санкцією за порушення терміну сплати податків і зборів.

У разі якщо платник податків не сплачує суму самостійно визначеного (узгодженого) грошового зобов`язання протягом строків, визначених ПК, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу, визначеного статтею 126 ПК, у таких розмірах: 10% погашеної суми податкового боргу - при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання; 20% погашеної суми податкового боргу - при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання.

Обов`язок доведення того, що таке нарахування було зроблене належним чином, покладається на податковий орган.

Суд встановив, що з досліджуваного акту перевірки та оскаржуваних податкових повідомлень-рішень вбачається, що перевірці підлягали податкові декларації з податку на додану вартість за період грудень 2016 року, січень, березень, квітень, травень, червень, серпень, жовтень, грудень 2017 року, січень, лютий, березень, квітень 2018 року, рішення суду про розстрочення/відстрочення податкового боргу (Наказ ДФС 14.04.2016 № 318) та податкове повідомлення-рішення (форма «Ш») від 12.04.2017 р. № . На підставі вказаних даних, відображених у акті перевірки контролюючим органом нараховано штрафні санкції у розмірі 10 % у сумі 47993,29 грн. та 20 % у сумі 771187,38 грн.

Проте, в подальшому, після відкриття провадження по даній адміністративний справі, листом від 11.04.2019 року № 1859/10/20-40-57-05-28 ГУ ДФС в Харківській області повідомив, що саме при друкуванні акту перевірки № 15509/20-40-12-14-18/14309534 від 26.10.2018 року органом ДФС були допущені технічні помилки при визначенні періоду затримки згідно переліку, викладеному у тексті вказаного листа.

Поняття «технічна помилка» визначена пп. 14.1.182 ст. 14 ПК України. Технічна помилка - помилка, вада або дефект у програмному забезпеченні або програмних складових, програмно-апаратному устаткуванні, каналах зв`язку, функціонуванні електронного цифрового підпису, що викликає в ньому/них неправильний або неочікуваний результат, або призводить до неочікуваної роботи, або унеможливлює роботу електронного кабінету.

З огляду на те, що періоди викладені у акті перевірки, були відображені у табличній формі, яка була складена в режимі ручного набору, то позиція відповідача щодо помилковості періодів не може розглядатись як технічна невідповідність або технічна помилка.

Відповідно до п. 2 «Загальних положень» наказу Міністерства фінансів України від 20.08.2015 р. № 727, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26 жовтня 2015 р. за № 1300/27745 «Про затвердження Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами» (надалі - «Порядок») акт документальної перевірки - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки, відображає її результати і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

В акті (довідці) документальної перевірки, інформативних додатках та інших матеріалах не допускаються будь-які виправлення цифрових показників, дат та інших даних (ч.4 п.6, розділу «Основні вимоги до оформлення документальних перевірок» Порядку).

Пунктом 76.2. ст. 76 ПК України визначено, що порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу, де визначено, що за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Податковий кодекс України, та Порядок оформлення результатів документальних перевірок не передбачають можливості вносити уточнення до акту перевірки окремим листом, що фактично вказує на спроби встановлення нових порушень, не зафіксованих актом перевірки, що суперечить вимогам чинного законодавства.

Вказана правова позиція також узгоджується з правовою позицією Вищого адміністративного суду України, яка викладена в ухвалі від 22.11.2016 р. у справі № К/800/9095/16.

Положення ПК України передбачають, що результати перевірки оформлюються актом або довідкою (ст. 86 ПК України). В акті камеральної перевірки від 26.10.2018 року відповідачем вказується таблиця 1 (в розділі результати перевірки»), де відповідач розмежовує дату операції, період затримки сплати, суму сплаченого боргу та кількість днів затримки та розмір штрафу, який визначений останнім на підставі перелічених даних. Отже, розрахунок, викладений в акті є підставою для зобов`язання сплати штрафу за певний період та у певному розмірі, що викладено у оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях.

З огляду на те, що у листі від 18598/10/20-40-57-05-28 від 11.04.2019 року ГУ ДФС в Харківській області повідомляє про допущені в акті перевірки помилки при визначені у розрахунку періоду затримки сплати, які були відображені також у податкових повідомленнях-рішеннях, наведене свідчить про факт здійснення органом ДФС розрахунку штрафних санкцій за періоди, які не відповідають дійсним обставинам справи.

З урахуванням наведеного, суд визнає обґрунтованою правову позицію позивача про допущення органом ДФС у порушення ст. 86 ПК України процедурних помилок при внесенні змін до акту перевірки шляхом виправлення інформації за допомогою листа. Як наслідок, це вказує на невірний розрахунок штрафних санкцій та необґрунтовано винесені податкові повідомлення-рішення № від 23.11.2018 р. та № від 23.11.2018 р.

З урахуванням ст. 19 Конституції України - органи державної влади повинні діяти виключно в порядку та у спосіб, що передбачені законом.

Адміністративне судочинство не може мати формальний характер, а отже помилки, допущені при складанні акту перевірки та при винесенні оскаржуваних податкових-повідомлень рішень повинні розглядатись як суттєві порушення та не можуть бути виправлені при судовому розгляді.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Органами державної влади, до яких відноситься і ГУ ДФС у Харківській області не дотримано принцип «належного урядування», суть якого полягає в тому, що потреба в виправленні минулої «помилки» не повинна непропорційним чином втручатись в нове право, набуте особою, яка покладається на легітимність добросовісних дій державного органу (рішення ЄСПЛ у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки»).

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення ЄСПЛ у справі «Гаші проти Хорватії» та «Тріо проти Хорватії»).

Щодо посилань позивача на неузгодженість податкових зобов`язань згідно Податкового повідомлення - рішення від 12.04.2017 року, суд зазначає наступне:

Відповідно до матеріалів справи ГУ ДФС в Харківській області в акті камеральної перевірки від 26.10.2018 року № 15509/20-40-12-14-18/14309534 нараховує штрафні санкції в тому числі на підставі податкового повідомлення рішення № від 12.04.2017 року. Представник позивача у судовому засіданні зазначав, що позивачу не було відомо про винесення зазначеного ППР від 12.04.2017 року, що позивач його не отримував у визначені процесуальні строки, не оскаржував та не мав інформації про підстави винесення такого рішення. Тому виходить з того, що у нього, відповідно, відсутній обов`язок зі сплати грошового зобов`язання.

Представник відповідач стосовно цього пояснив, що податкове повідомлення рішення № від 12.04.2017 року було винесене на підставі попередньо скасованого податкового повідомлення-рішення від 26.12.2016 року № до акту камеральної перевірки від 09.11.2016 року № 3234/20-31-12-01-10/14309534. ГУ ДФС в Харківській області обґрунтовує вручення податкового повідомлення рішення № від 12.04.2017 року позивачу копією фіскального чеку від 12.04.2017 року за № 409 та зазначає про направлення листа від 10.09.2018 року, в додаток до якого орган ДФС долучив копію ППР від 12.04.2017 року та копію акта камеральної перевірки від 09.11.2016 року № 3234/20-31-12-01-10/14309534.

Відповідно до п. 58.2. ст.58 ПК України - податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності. Податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим, якщо воно надіслано у порядку пункту 42.4. статті 42 ПК України, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

З матеріалів справи вбачається, що податковий орган не надав належних доказів надсилання податкового повідомлення - рішення від 12.04.2017 року за № позивачу в розумінні наведеної ст. 42 ПК України. Наданий представником відповідача лише фіскальний чек від 12.04.2017 року за № 409 не надає змогу ідентифікувати зміст відправлення та факт направлення вказаного листа позивачу саме за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) позивача, що свідчить про його неотримання платником податку.

Відповідно до пункту 57.3 ст. 57 ПК України передбачено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Судовим розглядом встановлено, що вказане податкове повідомлення - рішення від 12.04.2017 року за № отримане позивачем лише 17 вересня 2018 року разом з листом ГУ ДФС в Харківській області № 38414/10/20-40-12-01-11 від 10.09.2018 року, отже в силу приписів ст.57 ПК України нарахована вказаним рішенням сума податкового зобов`язання стала узгодженою з 28 вересня 2018 року, проте, як вбачається з акту камеральної перевірки від 26.10.2018 року та листа ГУ ДФС в Харківській області від 11.04.2019 року №18598/10/20-40-57-05-28 податковий орган, перевіряючи своєчасність сплати за вказаним рішенням дійшов висновку, що період затримки мав місце протягом 2017 року.

Суд не бере до уваги доводи позивача, що камеральна перевірка проводиться на систематичній основі, тобто перевіряються всі без винятку податкові декларації та уточнюючі розрахунки, а судові рішення та податкові повідомлення - рішення не можуть бути предметом розгляду вказаної перевірки, виходячи із приписів ст.ст. 75, 76 ПК України, де вказано, що предметом камеральної перевірки також може бути не тільки своєчасність подання податкових декларацій та й своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання.

Суд також не погоджується із заявленими позивачем твердженнями про строки проведення камеральної перевірки протягом 30 днів, що настають за останнім днем граничного строку її подання. З урахуванням того, що камеральній перевірці підлягають факти щодо своєчасності подання податкових декларацій, реєстрації податкових накладних та своєчасність сплати узгодженої суми податкового зобов`язання, проведення такої перевірки здійснюється не пізніше закінчення 1095 днів за останнім днем граничного строку сплати грошових зобов`язань в порядку ст. 102 ПК України.

Суд вважає безпідставним посилання відповідача на лист Вищого адміністративного суду України від 18.11.2014 року № 1602/11/10//14-14, наданий в порядку інформування, як на підставу для дозволу нарахування штрафних санкцій за результатами розгляду судових рішень про розстрочення боргу, з огляду на наступне.

Вказана редакція правової позиції суду (шостий абзац першої сторінки) говорить про те, що незалежно від того, з яких причин платником податку не було своєчасно погашено узгоджену суму грошового зобов`язання, такий платник після фактичного погашення боргу повинен сплатити суму штрафу у розмірі, який залежить від терміну прострочення. Тобто, штрафні санкції, які були нараховані до винесення судового рішення про розстрочення податкового боргу залишаються обов`язковими до сплати в будь-якому випадку.

Окрім іншого, вказане роз`яснення ґрунтується на правовій позиції Верховного суду України по справі № 21-279а14, викладеній у постанові колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного суду України, де предметом розгляду був спір стосовно правильності застосування пп. 17.1.7 пункту 17.1. статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» . Вказана норма Закону втратила свою чинність ще 01.01.2011 року на підставі Закону України N 2755-VI, яким було введено в дію Податковий кодекс України, а тому не може бути застосована до правовідносин у цій справі.

У відповідності до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Вказана конституційна норма гарантує дію принципу забезпечення правового порядку в державі, який є складовою принципу верховенства права.

Відповідно до п.56.1. ст.56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Пунктом ст. 5 КАС України передбачено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що контролюючий орган не мав правових підстав для внесення виправлень до акту камеральної перевірки, в наслідок чого були внесені недостовірні дані до податкових повідомлень - рішень, що в свою чергу є підставою для скасування оскаржуваних податкових повідомлень - рішень.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно положень статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, повно і всебічно з`ясувавши обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог Приватного акціонерного товариства «АТ НАУКОВО-ДОСЛІДНИЙ ІНСТИТУТ РАДІОТЕХНІЧНИХ ВИМІРЮВАНЬ».

Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13-14, 77, 139, 242-246, 250, 255, 295, пп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов приватного акціонерного товариства "АТ Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань" (, адреса: 61054, м. Харків, вул. Академіка Павлова, 271) до Головного управління ДФС у Харківській області (, адреса: 61057, м. Харків, вул. Пушкінська, буд. 46) про скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Скасувати податкові повідомлення - рішення № , № від 23.11.2018 року, прийняті Головним управлінням ДФС у Харківській області.

Стягнути на користь приватного акціонерного товариства "АТ Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань" () судові витрати в розмірі 12287(дванадцять тисяч двісті вісімдесят сім) грн. 72 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області ().

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст рішення виготовлено 05.07.2019 року.

Суддя Шевченко О.В.