Справа № 826/13186/17
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2019-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Літвіної Н.М.. Мєзєнцева Є.І.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Головного управління державної фіскальної служби у Київській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 березня 2019 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправними та скасування вимог, рішень про застосування фінансових (штрафних) санкцій, податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

ФОП ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС у Київській області від 16.08.2017 року № , № , № , № ; вимоги Головного управління ДФС у Київській області про сплату боргу (недоїмки) від 16.08.2017 року № ф- та № ф-; рішення від 16.08.2017 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску та виставлені вимоги про сплату боргу (недоїмки) на суму 1826,64 грн.; рішення від 16.08.2017 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску та виставлені вимоги про сплату боргу (недоїмки) на суму 32215,32 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 березня 2019 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області № від 16.08.2017 року на суму 17749 грн. за формою В4 про зменшення суми від`ємного значення з податку на додану вартість за порушення п. 187.1 ст. 187 п. 198.6 п. 198 Податкового Кодексу України, та податкове повідомлення-рішення № від 16.08.2017 року на суму 19995 грн. (сума ПДВ 15996 грн. та сума штрафу 3999 грн.) за порушення п. 187.1 ст. 187 Податкового Кодексу України. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 березня 2019 року та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначив, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення повно, всебічно та об`єктивно з`ясував обставини справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому рішення є законним та обґрунтованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, у період з 25.05.2017 року по 09.06.2017 року контролюючим органом проведено документальну планову виїзну перевірку з питань дотримання вимог податкового валютного та іншого законодавства фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 за період з 01.01.2015 року по 31.12.2016 року.

В ході перевірки було встановлено, що позивачем порушено:

-пп.8, пп.9 п.6 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність та пп. «а» п.176.1 ст.176 Податкового кодексу України в частині неналежного ведення книги обліку доходів і витрат в частині невірного відображення суми фактично понесених інших витрат, безпосередньо пов`язаних з одержанням доходу, які не зазначені в графах 6 та 7, а також суми чистого оподатковуваного доходу, який розраховується як різниця між сумою доходу за звітній період ( графа 4) та сумою понесених витрат від провадження господарської або незалежної професійної діяльності;

- п.167.1 ст.167, п.177.2, п.177.3, п.177.4 п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України, в частині заниження суми чистого доходу за 2015-2016 рр. на загальну суму 115450,52 грн., що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на суму 19170,92 грн. в т.ч. за 2015 року - 8050,78 грн. та за 2016 рік - 11120,14 грн.;

-п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, в частині заниження чистого оподатковуваного доходу від здійснення підприємницької діяльності платником податком-фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 за період з 01.01.2015 року по 31.12.2016 року на суму 1731,76 грн.;

- п.2 чт.1 ст.7. ч.11 ст.8, ч.2 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в результаті чого донараховано єдиний внесок на загальну суму 32215,32 грн.;

- п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України в частині заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість, що призвело до заниження податку на додану вартість в сумі 15997 грн. та зменшенні від`ємного значення на суму 24522 грн.;

- VIIп. 7.1 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що призвело до заниження суми єдиного соціального внеску в сумі 15007,64 грн. та невірно заповнений звіт за вересень 2016 року, що призвело до заниження нарахування єдиного соціального внеску в сумі 319 грн.

Результати перевірки оформлені Актом № 424/10-36-13-092/ від 23.06.2017 року.

16.08.2017 року на підставі висновків Акта перевірки відповідачем було прийнято наступні рішення:

- податкове повідомлення - рішення № на суму 17749 грн. за формою В4 про зменшення суми від`ємного значення з податку на додану вартість за порушення п. 187.1 ст. 187 п. 198.6 п.198 Податкового Кодексу України;

- податкове повідомлення - рішення № на суму 19995 грн. (сума ПДВ 15996 грн. та сума штрафу 3999 грн.) за порушення п.187.1 ст. 187 Податкового Кодексу України;

- податкове повідомлення - рішення № на суму 23963,64 грн. (сума податку з доходів фізичних осіб 19170,92 грн., сума штрафних санкцій 4792,72 грн.) за порушення п. 167.1, ст. 167 п.177.2, 177.3, 177.4, ст. 177 Податкового Кодексу України;

- податкове повідомлення - рішення № на суму 2164,70 грн. (сума військового збору 1731,76 грн. штрафна санкція 432,92 грн.) за порушення п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень, п. 177.4 ст. 177 Податкового Кодексу України;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) № ф- на суму 1826,64 грн. зі сплати єдиного внеску відповідно до ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування";

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) № ф- на суму 32215,32 грн.;

- рішення про застосування штрафних санкцій без номеру про застосування штрафних санкцій в сумі 4152,73 грн. на підставі п. 3 частини 11 статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування";

- рішення про застосування штрафних санкцій без номеру про застосування штрафних санкцій в сумі 182,66 грн. на підставі п. 3 частини 11 статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

В результаті адміністративного оскарження вказаних рішень контролюючого органу

рішення про застосування штрафних санкцій без номеру від 16.08.2017 року скасовано, про що повідомлено позивача в рішенні про результати розгляду скарги № 12998/1/99-99-11-02-02-25 від 03.10.2017 року; в решті скаргу залишено без задоволення, а прийняті ГУ ДФС податкові повідомлення-рішення, вимоги про сплату боргу (недоїмки) - без змін.

Також вказаним рішенням ГУ ДФС у Київській області зобов`язано винести та направити нові рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску та винести рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», з урахуванням вищезазначеного, згідно вимог чинного законодавства.

Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення, вимоги та рішення протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Щодо визнання протиправними та скасування рішень про застосування штрафних санкцій без номеру від 16.08.2017 року, колегія суддів зазначає, що враховуючи рішення ДФС України від 03.10.2017 року №12998/Р/99-99-11-02-02-25 та ст.60 Податкового кодексу України, вказані рішення є відкликаними та не підлягають оскарженню.

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову в цій частині.

Щодо правомірності прийнятих податковим органом податкових повідомлень - рішень № на суму 23963,64 грн. (сума податку з доходів фізичних осіб 19170,92 грн., сума штрафних санкцій 4792,72 грн.) за порушення п. 167.1, ст. 167 п.177.2, 177.3, 177.4, ст. 177 Податкового Кодексу України та № на суму 2164,70 грн. (сума військового збору 1731,76 грн. штрафна санкція 432,92 грн.) за порушення п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень, п. 177.4 ст. 177 Податкового Кодексу України, колегія суддів зазначає наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Податковим кодексом України (далі - ПК України), Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

У п. 167.1 ст. 167 ПК України визначено, що ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Пунктами 177.1, 177.2, 177.4 статті 177 ПК України передбачено, що доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Так, під час перевірки контролюючим органом було встановлено, що протягом 2015 року позивачем придбано паливно-мастильних матеріалів (дизпаливо) на загальну суму 666979,65 грн., з них згідно видаткових накладних на суму 344948,11 грн. (без ПДВ), з яких:

257179,11 грн. було включено до витрат, а залишок 87769 грн. не використано протягом 2015 року та перенесено до складу валових витрат в 2016 рік.

Згідно податкової декларації про майновий стан і доходи до складу валових витрат в роділлі 7 Додатку Ф4 включено 579210,66 грн., з яких: 257179,11 грн. згідно видаткових накладних (без ПДВ) та 344948,11 грн. згідно авансових звітів, а саме фіскальних чеків (з ПДВ).

Отже, позивачем було віднесено до складу валових витрат суму податку на додану вартість згідно авансових звітів в загальній сумі 53671,92 грн.,що призвело до завищення складу валових витрат та заниження чистого доходу в сумі 53671,92 грн.

Перелік витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності на загальній системі оподаткування, визначено п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України. Однак вказаний перелік не містить податку на додану вартість, який включений до вартості товару та сплачений під час придбання.

Крім того, ст. 177.3 ст.177 Податкового кодексу України чітко визначено, що для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг).

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачу правомірно донараховано податок з доходів фізичних осіб, а з врахуванням того, що відповідно до п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПКУ об`єктом оподаткування для військового збору є доходи, визначені ст. 163 цього Кодексу, за ставкою 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту, правомірно також донараховано і військовий збір, а тому відсутні підстави для задоволення позову в цій частині.

Щодо визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) № ф- на суму 1826,64 грн. зі сплати єдиного внеску відповідно до ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон № 2464-VІ) та вимоги про сплату боргу (недоїмки) № ф- на суму 32215,32 грн., колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ст. 1 Закону № 2464-VІ єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VІ платниками єдиного внеску є: фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Законом України від 07.07.2011 р. № 3609-VI статтю 4 Закону № 2464-VІ було доповнено частиною четвертою наступного змісту: «Особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування».

У п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464-VІ у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Частиною 11 статті 8 Закону № 2464-VІ у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що Єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону № 2464-VІ обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Згідно з п. 3 ч. 11 ст. 25 Закону № 2464-VІ орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що суб`єкти господарювання, зокрема фізичні особи-підприємці, які обрали загальну систему оподаткування, зобов`язані обчислювати показники своєї податкової звітності, нараховувати та сплачувати ЄСВ за результатами вчинених операцій.

У п. 2 розділу VІ Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року № 449 (далі - Інструкція) визначено, що сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом (пункт 3 розділу VІ Інструкції)

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи) (п. 4 розділу VІ Інструкції).

Враховуючи те, що судом було встановлено правомірність донарахування контролюючим органом податку з доходів фізичних осіб, дії відповідача з донарахування позивачу суми єдиного внеску та надіслання оскаржуваних вимог про сплату боргу також є правомірними, а податкові вимоги такими, що не підлягають скасуванню.

Стосовно оскаржуваних повідомлень рішень № від 16.08.2017 року на суму 17749 грн. за формою В4 про зменшення суми від`ємного значення з податку на додану вартість за порушення п. 187.1 ст. 187 п.198.6 п.198 Податкового Кодексу України, та № від 16.08.2017 року на суму 19995 грн. (сума ПДВ 15996 грн. та сума штрафу 3999 грн.) за порушення п.187.1 ст. 187 Податкового Кодексу України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно п. 5 Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділам, затвердженого наказом Міністерства фінансів від 20.08.2015 № 727, факти виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.

В даному випадку Акт перевірки не містить належного посилання на господарські операції, внаслідок яких відбулося донарахування податку та встановлення контролюючим органом порушення, яке потягло за собою зменшення суми від`ємного значення з ПДВ та донарахування податкових зобов`язань з цього податку.

Натомість, в Акті перевірки наведено лише математичні розрахунки, в основу яких покладено вимогу про відповідність податкових зобов`язань з ПДВ з валовим доходом (ВД більш ніж ПЗ).

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що донарахування податку та встановлення контролюючим органом порушення є неправомірним, оскільки в Акті перевірки відсутнє належне обґрунтування наявності порушення та не наведено конкретних фактів порушень ФОП ОСОБА_1 , що, в цілому, свідчить про невідповідність Акту вимогам Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділам в площині питань чіткого, об`єктивного відображення порушень податкового законодавства з боку платника податків.

У зв`язку з чим податкові повідомлення-рішення № від 16.08.2017 року та № від 16.08.2017 року є протиправними та підлягають скасуванню.

Враховуючи викладене у сукупності, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління державної фіскальної служби у Київській області - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 03.07.2019 року.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: Н.М.Літвіна

Є.І.Мєзєнцев