Справа № 400/2708/18
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2019-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2019 р.м.ОдесаСправа № 400/2708/18

Категорія:106030000 Головуючий в 1 інстанції: Птичкіна В.В.

Час і місце ухвалення:10:10, м. Миколаїв

Дата складання повного тексту: 21.03.2019 р.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Бітова А.І.

суддів - Лук`янчук О.В.

- Ступакової І.Г.

при секретарі - Рощіній К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання протиправними та скасування наказів,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області (далі - ГУНП Миколаївській області) про:

- визнання протиправним та скасування Наказів ГУНП Миколаївській області №1138 від 05 жовтня 2018 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників ГУНП Миколаївській області" в частині накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 у вигляді звільнення зі служби за п.6 ч.1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію", №295 о/с від 18 жовтня 2018 року в частині звільнення молодшого інспектора відділення охорони адмінбудинків Центру обслуговування підрозділів ГУНП Миколаївській області сержанта ОСОБА_1 зі служби в поліції та поновити його на посаді молодшого інспектора відділення охорони адмінбудинків Центру обслуговування підрозділів ГУНП Миколаївській області;

- зобов`язання ГУНП Миколаївській області виплатити ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі середнього грошового заробітку за час вимушеного прогулу починаючи з дати звільнення 18 жовтня 2018 року до фактичного поновлення на роботі (службі) на молодшого інспектора відділення охорони адмінбудинків Центру обслуговування підрозділів ГУНП Миколаївській області.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що відповідач незаконно примушував позивача до проходження стажування на відповідних посадах у підрозділах ГУНП в Донецькій або Луганській областях, та через відмову позивача від такого стажування декілька разів у 2017 та 2018 роках зменшив ОСОБА_1 розмір премії. Крім того, відповідач 27 лютого 2018 року та 26 квітня 2018 року притягнув ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, на думку ОСОБА_1 , за відсутності законних підстав для цього. Як зазначав позивач, наказ, за невиконання якого його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції, є протиправним. Також, за твердженнями ОСОБА_1 , неврахування відповідачем всіх обставин, за яких позивач не виконав наказ, упереджене ставлення та тиск з боку ГУНП Миколаївській області, свідчать про те, що оскаржені накази не відповідають критеріям, наведеним у ч.2 ст. 2 КАС України.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції узгоджувалося з нормами Закону України 02 липня 2015 року "Про Національну поліцію" та Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 березня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ГУНП в Миколаївській області відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права, а також що у зв`язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги:

- позивач не повинен був проходити стажування в ГУНП Донецькій та Луганській області, так як не відносився до категорії осіб, які підлягають стажуванню;

- незаконність всіх наказів про притягнення позивача до відповідальності за невиїзд на стажування; накази повинні бути законними, зрозумілими і виконуватися беззаперечно, точно та у визначений строк; у разі одержання наказу, який суперечить закону, підлеглий не повинен виконувати його, про що повинен негайно проінформувати начальника, який віддав наказ, а в разі підтвердження цього наказу - письмово проінформувати старшого прямого начальника.

У відзиві ГУНП в Миколаївській області на апеляційну скаргу вказується, що рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 березня 2019 року є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд першої інстанції не допустив порушень норм ні матеріального, ні процесуального права.

Учасники справи в судове засідання апеляційного адміністративного суду не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлені належним чином. Враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, особиста їх участь в судовому засіданні не обов`язкова. Судова колегія, у відповідності до ч.2 ст. 313 КАС України, визнає можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження:

Відповідно до наказу ГУНП Миколаївській області від 15 березня 2017 року № 56 о/с "По особовому складу", ОСОБА_1 був прийнятий на службу в поліцію та призначений поліцейським сектору реагування патрульної поліції №4 Доманівського відділення поліції Вознесенського відділу поліції, а наказом ГУНП Миколаївській області від 24 липня 2017 року № 173 о/с "По особовому складу" ОСОБА_1 з 20 липня 2017 року був призначений молодшим інспектором відділення охорони адмінбудинків Центру обслуговування підрозділів.

Наказом від 27 лютого 2018 року №175 о/с "Про покарання працівника ГУНП Миколаївській області" ОСОБА_1 "… за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився в порушенні службової дисципліни в частині неналежного вимог п.1 та п.9 ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України щодо неухильного дотримання статутів та наказів начальників, сприяння начальнику у зміцненні службової дисципліни, нехтуванні основними обов`язками поліцейського, передбаченими ст.18 Закону України "Про Національну поліцію" … щодо професійного виконання своїх службових обов`язків відповідно до вимог нормативно-правових актів, наказів керівництва …" начальник ГУНП Миколаївській області оголосив сувору догану.

Наказом від 26 квітня 2018 року №420 о/с "Про покарання поліцейського відділення ОА ЦОП ГУНП області" "… за неналежне виконання службових обов`язків, що виразилось в порушенні вимог п.7 розділу ІІІ Положення про організацію службової підготовки працівників НП України, затвердженого наказом МВС України від 26 січня 2016 року №50, в частині оволодів теоретичними знаннями і практичними навичками необхідними для виконання службових обов`язків, що призвело до отримання незадовільної оціни зі службової підготовки за результатами підсумкової перевірки рівня службової підготовленості поліцейських за 2017 навчальний рік, відповідно до вимог п.10 р.І Положення про організацію службової підготовки працівників НПУ…" т.в.о. начальника ГУНП Миколаївській області попередив ОСОБА_1 про неповну посадову відповідальність.

Відповідно до наказу ГУНП Миколаївській області від 30 серпня 2018 року №231 о/с "Про направлення поліцейських ГУНП в Миколаївській області до ГУНП в Луганській області для проходження стажування" (надалі - Наказ № 231) позивач, поряд з іншими поліцейськими, підлягав направленню до ГУНП в Луганській області строком на 3 місяці (з 06 вересня 2018 року) для проходження стажування.

Наказом від 05 жовтня 2018 року №1138 о/с "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників ГУНП в Миколаївській області" начальник ГУНП Миколаївській області "…беручи до уваги незадовільну службову характеристику, систематичне, неодноразове порушення службової дисципліни та наявність діючого дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну посадову відповідність…" наклав на позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

На підставі цього наказу 18 жовтня 2018 року наказом №295 о/с "По особовому складу" начальник ГУНП в Миколаївській області звільнив ОСОБА_1 зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби).

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що накази про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивач не оскаржив ані в порядку, передбаченому р. V Дисциплінарного статуту, ані в судовому порядку, відповідно, вони були обов`язковими як для позивача, так і для відповідача. За таких обставин, суд визнав, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення ГУНП в Миколаївській області правомірно застосувало більш суворе покарання, ніж попереднє. При цьому, доводи позивача про те, що відповідач за раніше вчинені дисциплінарні проступки мав би застосувати більш м`які види покарання ("зауваження" та "догану"), суд відхилив як такі, що не мають відношення до предмета спору.

Судова колегія не погоджується з цими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч.1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський зобов`язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Відповідно ч.1, 2 ст. 19 Закону України "Про Національну поліцію" у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Пунктом 6 ч.1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Відповідно ст. 72 Закону України "Про Національну поліцію" професійне навчання поліцейських складається з:

1) первинної професійної підготовки;

2) підготовки у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання;

3) післядипломної освіти;

4) службової підготовки - системи заходів, спрямованих на закріплення та оновлення необхідних знань, умінь та навичок працівника поліції з урахуванням оперативної обстановки, специфіки та профілю його оперативно-службової діяльності.

Порядок, організацію та терміни проведення професійного навчання визначає Міністерство внутрішніх справ України.

Згідно ч.1 ст.75 Закону України "Про Національну поліцію" післядипломна освіта поліцейських здійснюється на загальних засадах, визначених Законом України "Про вищу освіту", з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, і складається з:

1) спеціалізації;

2) перепідготовки;

3) підвищення кваліфікації;

4) стажування.

Статтею 1 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" від 22 лютого 2006 року (далі - Статут) визначено, що службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Службова дисципліна в органах внутрішніх справ досягається: створенням належних умов проходження служби особами рядового і начальницького складу; набуттям високого рівня професіоналізму; забезпеченням гласності та об`єктивності під час проведення оцінки результатів службової діяльності; дотриманням законності і статутного порядку; повсякденною вимогливістю начальників до підлеглих, постійною турботою про них, виявленням поваги до їх особистої гідності; вихованням в осіб рядового і начальницького складу високих моральних і ділових якостей; забезпеченням соціальної справедливості та високого рівня соціально-правового захисту; умілим поєднанням і правильним застосуванням заходів переконання, примусу, дисциплінарного та громадського впливу; належним виконанням умов контракту про проходження служби.

Відповідно ст.ст. 2, 5, 7 Статуту дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

За вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Особи рядового і начальницького складу не несуть дисциплінарної відповідальності в разі, якщо шкода завдана правомірними діями внаслідок сумлінного виконання наказу начальника або виправданого за конкретних умов службового ризику.

Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров`я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об`єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об`єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов`язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Статтею 12 Статуту встановлено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Відповідно п.1 р.ІІ Правил етичної поведінки поліцейського під час виконання службових обов`язків, затверджено Наказом МВС України від 09 листопада 2016 року №1179 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06 грудня 2016 року за №1576/29706) (далі - Правила етичної поведінки поліцейського) під час виконання службових обов`язків поліцейський, серед іншого, повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами.

Пунктом 1 р.ІІІ Положення про організацію післядипломної освіти працівників Національної поліції, затверджене наказом МВС України 24 грудня 2015 року № 1625 (далі - Положення №1625) встановлено, що види післядипломної освіти:

спеціалізація - складова спеціальності, що передбачає профільну спеціалізовану освітньо-професійну чи освітньо-наукову програму підготовки працівників поліції;

перепідготовка - професійне навчання, спрямоване на оволодіння працівниками поліції іншою професією;

підвищення кваліфікації - підвищення рівня готовності працівника поліції до виконання її професійних завдань та обов`язків або набуття особою здатності виконувати додаткові завдання та обов`язки шляхом набуття нових знань і вмінь у межах професійної діяльності або галузі знань;

стажування - набуття працівником поліції досвіду виконання завдань і обов`язків певної професійної діяльності або галузі знань.

Відповідно п.2 р. ІХ Положення №1625 встановлено, що стажування проходять: працівники поліції, які зараховані до кадрового резерву, - для просування по службі; працівники поліції, які вперше призначені на посади керівного складу Національної поліції України; інші працівники поліції - при призначенні на нову посаду.

Враховуючи норми діючого законодавства, судова колегія доходить висновку, що до поліцейських, які повинні проходити стажування відносяться: працівники поліції, які зараховані до кадрового резерву, для просування по службі; працівники поліції, які вперше призначені на посади керівного складу Національної поліції України; інші працівники поліції - при призначенні на нову посаду.

З матеріалів справ вбачається, що на підставі Наказу ГУНП в Миколаївській області "Про направлення поліцейських ГУНП Миколаївській області до ГУНП в Луганській області для проходження стажування" №231о/с від 30 серпня 2018 року ГУНП в Миколаївській області було видано доручення №8411/01/12-2017 "Про кадрові призначення в системі НПУ" відповідно до якого позивача було направлено для проходження стажування у період із 06 вересня 2018 року по 06 грудня 2018 року до ГУНП в Луганській області (а.с. 92).

Судова колегія зазначає, що позивач не належить до жодної категорії працівників поліції, які повинні проходити стажування.

Звільнення зі служби в поліції як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Разом з цим, застосовуючи крайню міру дисциплінарного стягнення відповідач повинен був належним чином обґрунтувати необхідність застосування такої міри та неможливість застосування інших видів дисциплінарного стягнення.

Судова колегія вважає, що невиконання наказу є суттєвим порушенням зі сторони позивача. Однак, враховуючи, що Наказ про відрядження позивача для проходження стажування є протиправним - невиконання вищезазначеного наказу не повинно нести за собою будь-якого дисциплінарного стягнення.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 20 травня 2019 року у справі №821/1180/18.

Враховуючи все вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування Наказів ГУНП Миколаївській області: №1138 від 05 жовтня 2018 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників ГУНП Миколаївській області" в частині накладення дисциплінарного стягнення на позивача; №295 о/с від 18 жовтня 2018 року в частині звільнення позивача - є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Стосовно позовної вимоги про зобов`язання ГУНП Миколаївській області виплатити ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі середнього грошового заробітку за час вимушеного прогулу починаючи з дати звільнення 18 жовтня 2018 року до фактичного поновлення на роботі, судова колегія зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 65 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року встановлено, що судове рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Поновлення на попередній роботі відбувається не з дати винесення судом рішення про таке поновлення, а з дати звільнення, яке відповідно до цього рішення, визнається недійсним. Виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника вважається завершеним з моменту фактичного допущення зазначеного працівника до виконання попередніх обов`язків на підставі відповідного акта органу, що прийняв незаконне рішення про звільнення.

Згідно ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Затримка роботодавцем виконання судового рішення про поновлення на роботі прирівнюється до вимушеного прогулу працівника, тому в такому випадку роботодавець зобов`язаний виплатити середній заробіток за весь час затримки (ст. 236 КЗпП).

Відповідно до матеріалів справи, позивача було звільнено з 05 жовтня 2018 року, тобто на момент звільнення позивача зі служби в поліції норми спеціального нормативно-правового акта набрали законної сили, а саме Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання затвердженого Наказом МВС України №260 від 06 квітня 2016 року(далі - Порядок №260).

Так, п.6 р. ІІІ Порядку №260 передбачено, що поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення. Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.

Пунктом 9 розділу І Порядку №260 встановлено, що при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Зі змісту Порядку № 260 вбачається, що грошове забезпечення поліцейських обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів відповідного місяця їх служби.

У свою чергу, п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100, визначено, що нарахування виплат, які обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

При обчисленні розміру середнього заробітку за період вимушеного прогулу по день фактичного поновлення на службі, суд враховує грошове забезпечення позивача за попередні два місяці перед звільненням, яке становило в серпні 8 121,86 грн., в вересні 8 121,86 грн. Кількість календарних днів за серпень та вересень становить 61 день. Таким чином середня заробітна плата за один день становить 266,29 грн. ((8 121,86 +8 121,86):61=266,29). З 18 жовтня 2018 року по 25 червня 2019 року включно, нараховується 250 дні, за які підлягають стягненню кошти за вимушений прогул, що становить 66 572,50 грн. (250*266,29=66 572,50).

Вимога позивача про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу з 18 жовтня 2018 року до фактичного поновлення на роботі є необґрунтованою, оскільки виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника вважається завершеним тільки з моменту фактичного допущення зазначеного працівника до виконання попередніх обов`язків на підставі відповідного акта органу, що прийняв незаконне рішення про звільнення, тому належним способом захисту порушеного права позивача буде стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу до набрання законної сили постанови суду апеляційної інстанції, тобто до 25 червня 2019 року.

За таких обставин, судова колегія доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 і, відповідно, необхідність їх часткового задоволення.

Враховуючи, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судова колегія, керуючись п.п.3, 4 ч.1 ст. 317 КАС України вважає необхідним, скасовуючи рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким частково задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 308, 310, п.2 ч.1 ст. 315, п.п.3, 4 ч.1 ст. 317, ст.ст. 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 березня 2019 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити частково позов ОСОБА_1 .

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 05 жовтня 2018 року №1138 о/с "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Головного управління Національної поліції в Миколаївській області" в частині, що стосується притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 у вигляді звільнення зі служби за п.6 ч.1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію".

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 18 жовтня 2018 року №295 о/с "По особовому складу" в частині звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 за п.6 ч.1 ст. 77 Закону України "Про поліцію".

Поновити ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді молодшого інспектора відділення охорони адмінбудинків Центру обслуговування підрозділів Головного управління Національної поліції в Миколаївській області з 18 жовтня 2018 року.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області (54001, м. Миколаїв, вул. Декабристів, 5, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 18 жовтня 2018 року по 25 червня 2019 року в сумі 66 572,50 грн. (шістдесят шість тисяч п`ятсот сімдесят дві гривні п`ятдесят копійок).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 05 липня 2019 року.

Головуючий: Бітов А.І.
Суддя: Суддя: Ступакова І.Г. Лук`янчук О.В.