Справа № 520/10137/18
Суддя: Супрун Ю.О.
Дата ухвалення: 2019-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

25 червня 2019 р. Справа № 520/10137/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Супруна Ю.О.,

при секретарі судового засідання - Вязьмітіновій Т.В.,

за участю:

представника позивача: Шелушина Д.І.,

представника відповідачів - Саєнко Л.І.,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (, 61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46) про визнання неправомірними дії, скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги і рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (надалі за текстом - ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (надалі за текстом ГУ ДФС у Харківській області, відповідач), в якому просить суд з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог та заяви про збільшення позовних вимог:

- визнати неправомірними дії Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області по проведенню документальної планової перевірки Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо обчислення та сплати ПДВ за період з 01.01.2015 року по 31.05.2015 року, за результатами якої було складено акт перевірки від 24.07.2018 року № 3015/20-40-13-15-07/;

- скасувати податкове повідомлення-рішення від 09.08.2018 року № 5, податкове повідомлення-рішення від 09.08.2018 року № 5, вимогу про сплату боргу від 09.08.2018 року № 5, рішення про застосування штрафних санкцій від 09.08.2018 року №5, вимогу про сплату боргу від 04.12.2018 року № Ф-5081-57.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 19.11.2018 року позовну заяву позивача до ГУ ДФС у Харківській області про визнання неправомірними дій, скасування податкових повідомлень-рішень, вимог і рішення - залишено без руху.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 30.11.2018 року позовну заяву було повернуто позивачу у зв`язку з не усуненням недоліків позовної заяви.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 12.02.2019 року ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 30.11.2018 року по справі №520/10137/18 скасовано. Справу за позовом ФОП Пунтус А ОСОБА_2 , до ГУ ДФС у Харківській області про визнання неправомірними дій, скасування податкових повідомлень-рішень, вимог і рішення направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Ухвалою судді Харківського окружного адміністративного суду від 05.03.2019 року позовну заяву ФОП ОСОБА_1 , до ГУ ДФС у Харківській області про визнання неправомірними дій, скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги і рішення залишено без руху та надано час позивачу на усунення недоліків.

Ухвалою судді Харківського окружного адміністративного суду від 22.03.2019 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу у підготовче засідання.

08.04.2019 року за вх.№01-26/20424/19 від представника відповідача до канцелярії суду надійшов відзив на адміністративний позов з доданими до неї документами.

11.04.2019 року за вх.№01-26/21353/19 від представника позивача надійшла заява з доданими до неї документами, в якому просив суд залучити до матеріалів справи додані до заяви документи.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовну заяву, просив її задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві про збільшення позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи та зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з таких підстав та мотивів.

З матеріалів справи вбачається, що ФОП ОСОБА_1 , зареєстрований як фізична особа - підприємець 27.07.2010 року № 0124166 та взято на податковий облік у Державній податковій інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області з 30.07.2010 року за № 77622.

Судом встановлено, що на підставі п.п.20.1.4. п. 20.1. ст. 20, п. 41.1. ст. 41, п. 61.1, п. 61.2. ст. 61, п.п.62.1.3. п. 62.1. ст. 62, п.п.75.1.2. п. 75.1. ст. 75, п. 82.1. ст. 82 Податкового кодексу України (надалі за текстом ПК України), ст. 13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», наказу Головного управління ДФС у Харківській області від 14.05.2018 року № 3434 та плану графіку проведення документальних перевірок суб`єктів господарювання проведено документальну планову перевірку СО позивача, рнокпп НОМЕР_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильність нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 року по 31.12.2017 року та складено акт № 3015/20-40-13-15-07/ від 24 липня 2018 року.

За результатами проведеної перевірки та розгляду матеріалів перевірки, податковим органом прийнято: податкове повідомлення-рішення від 09.08.2018 року № 5 про донарахування військового збору та штрафу у загальній сумі 8090,77 грн.; податкове повідомлення-рішення від 09.08.2018 року № 5 про донарахування податку на доходи фізичних осіб та штрафу у загальній сумі 94419,41 грн.; податкове повідомлення-рішення від 09.08.2018 року № 5 про зменшення від`ємного значення з ПДВ на 13818,00 грн.; вимога про сплату боргу від 09.08.2018 року № 5 про сплату єдиного соціального внеску у сумі 117276,30 грн.; рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 09.08.2018 року № 5 про донарахування штрафних санкцій по єдиному соціальному внеску у сумі 29978,71 гривень; вимога про сплату боргу (недоїмки) від 04.12.2018 року № Ф-5081-57 на загальну суму 146885,23 грн..

Позивачем 11.09.2018 року було подано скаргу до ДФС України в частині оскарження податкових повідомлень-рішень ГУ ДФС у Харківській області від 09.08.2018 року №5, № 5, № 5.

ДФС України Рішенням про результати розгляду скарги від 13.11.2018 року №17642/П/99-99-11-02-01-14 скаргу Позивача задовольнило частково, скасувавши податкове повідомлення-рішення № 5 від 09.08.2018 року, а податкові повідомлення-рішення від 09.08.2018 року № 5 та № 5 залишило без змін.

Позивачем 16.01.2019 року було подано скаргу до ДФС України в частині оскарження Вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 04.12.2018 року № Ф-5081-57 на загальну суму 146885,23 грн..

ДФС України Рішенням про результати розгляду скарги від 20.02.2019 року №8404/6/99-99-11-05-02-25 вищезазначену скаргу залишила без задоволення.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному аналізі в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд виходить з таких мотивів та норм права.

Відповідно до п.п.20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно зі змістом п.п.75.1.2. п. 75.1. ст.. 75 ПК України зазначено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Пунктом 77.4. ст. 77 ПК України передбачено, що про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Відповідно до п. 82.1. ст. 82 ПК України зазначено, що тривалість перевірок, визначених у статті 77 цього Кодексу, не повинна перевищувати 30 робочих днів для великих платників податків, щодо суб`єктів малого підприємництва - 10 робочих днів, інших платників податків - 20 робочих днів.

Згідно з п.п.177.2 ст. 177 ПК України зазначено, що об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Відповідно до п. 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством».

Пунктом 177.4 ст. 177 ПК України визначено перелік витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності на загальній системі оподаткування.

Положеннями п.п.177.4.1. п. 177.4. ст.. 174 ПК України передбачено, що витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат.

Отже, з вищевикладеного вбачається, що головна вимога до формування витрат фізичної особи-підприємця - є те, що всі витрати повинні:

1) відповідати переліку, наведеному в п. 177.4. ст. 177 ПК України;

2) бути пов`язаними із господарською діяльністю, тобто пов`язані з отриманням доходу (виручки);

3) бути фактично понесені та документально підтвердженими.

Відповідно до п.п.177.4.5. п. 177.4. ст.. 177 ПК України не включаються до складу витрат підприємця: документально не підтверджені витрати.

Відповідно до п. 177.10 ст. 177 та п. 178.6 ст. 178 розділу ІV ПК України фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, та фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність (далі - самозайняті особи), зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат, у якій за підсумком робочого дня, протягом якого отримано дохід, на підставі первинних документів здійснюються записи про отримані доходи та документально підтверджені витрати.

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що позивач мав господарські відносини з ТОВ «ВФ «ІПРІС», ПП «Ремтехсервіс», ПАО «ХАРП», НПП «Гранит» ХО ВОИ СОИУ, ТОВ «Статус - Лайм», ФОП ОСОБА_3 , ТОВ «АЛІТ», ФОП ОСОБА_4 , ТОВ «БПК Майстер - 88», ТОВ «Н.К.С. - 13», ФОП ОСОБА_5 , ТОВ «Промтехніка-плюс», ФОП ОСОБА_6 , ПАО «Дружниківский машинобудівний завод», ЗАТ «Елтехком», ПАО «Лозівський завод «Трактородеталь», ТОВ «Київгума», ТОВ «Валса», ФОП ОСОБА_7 , ТОВ «Варіант Агро Буд», ТОВ «Рибоконсервний завод «Екватор», ТОВ «ЮГ ПРОМ ОІЛ», ТОВ «ТЕХНОМОСТ», ПАТ «ІНТЕРКОНДИЦИОНЕР», ТОВ «БК «ЯЛІТА», ТОВ «Стальспецмонтаж21», ТОВ «Підприємство Струмопідводу та Електроприводу», ТОВ «Спецмонтаж контрсуація - 2005», ТОВ «НВП «Газтехніка ЛТД», ТОВ «СП Укрлісхолдінг», ТОВ «Алеко», ТОВ «Украгрозапчастина», ТОВ «Фірма Альтаріс», ТОВ «Агро-Полюс», ТОВ «Агро-Груп», ТОВ «Електромаш Плюс», ТОВ «Альфа мегаліт», ТОВ «Факториал К», ТОВ «Га інжиніринг», ПрАО «ИАС», ТОВ «АО ХІМПРОМ», ТОВ «ЮГ ПРОМ ОІЛ», ТОВ «ЛЕДА УКРАЇНА», ТОВ «СКБ УКРЕЛЕКТРОМАШ», ТОВ «Кантегір», ТОВ «Компанія «Тора», ТОВ «Компанія «Пласт».

Вчинення господарських операцій підтверджуються первинними документами, зокрема актами приймання-здачі виконаних робіт, видатковими накладними, платіжними дорученнями, банківськими виписками, які були дослідженні в ході розгляду справи та долучені до матеріалів справи.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 16.07.99 року № 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

З положень ч. 1, 3 ст. 9 вказаного Закону вбачається, що бухгалтерський облік полягає, зокрема, у складанні та прийнятті до обліку первинних документів, які фіксують факти здійснення господарських операцій, складенні на їх підставі зведених облікових документів, систематизації інформації первинних документів на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку.

Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форму); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Зазначені норми права кореспондують з приписами Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, відповідно до п. 2.1 якого Первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів. В п. 2.4 Положення № 88 зазначені обов`язкові реквізити первинних документів, якими є: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто, приписами норм чинного законодавства передбачено, що до документів первинного бухгалтерського обліку відносяться не тільки розрахункові та платіжні документи, але будь-які інші документи, що фіксують та підтверджують господарські операції, а саме: договори, накладні (прибуткові, видаткові, товарно-транспортні), акти виконаних робіт (наданих послуг), накази, журнали, бухгалтерські книги тощо.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

З наданих первинних документів вбачається, що за 2015-2017 роки ФОП ОСОБА_1 , отримано збиток у сумі -45753,96,00 грн., а саме сума доходу/збитку позивача за 2015 рік складає за січень -1955,96 грн., лютий -89,16 грн., березень - 237,46 грн., квітень -2403,25 грн., травень -3393,71 грн., червень -4101,46 грн., липень -3583,68 грн., серпень -5098,57 грн., вересень -4622,06 грн., жовтень -18,40 грн., листопад -36,33 грн., грудень -3501,23 грн.; за 2016 рік: січень -51,02 грн., лютий -7421,57 грн., березень -23,34 грн., квітень -48,83грн., травень -30,60 грн., червень -3640,14 грн., липень -752,08 грн., серпень -38,98 грн., вересень -203,32 грн., жовтень -114,66 грн., листопад -1488,90грн., грудень 70,52 грн.; за 2017 рік: січень -100,00 грн., лютий -111,04 грн., березень 76,67 грн., квітень -27,31 грн., травень -512,83 грн., червень -100,67 грн., липень -59,97 грн., серпень -22,55 грн., вересень -428,91 грн., жовтень -138,61 грн., листопад -167,67 грн., грудень -1082,50 грн..

На думку відповідача, позивач відніс до витрат 2015-2017 років суми, що вже відносились ним до витрат у минулих періодах. Суд зазначає, що такі висновки не відповідають фактичним обставинам справи та не приймаються судом у зв`язку з наступним.

Положеннями ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, відповідач всупереч вимог Кодексу адміністративного судочинства України не надав належних та допустимих доказів, які б підтверджували вказані обставини, а висновки податкового органу ґрунтуються лише на припущеннях, що є недопустимим.

В 1976 році у справі "Енгель та інші проти Нідерландів" Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що для цілей Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, поняття "кримінальне обвинувачення" має автономне значення, а не обмежується лише кваліфікацією "криміналу" згідно з національним законодавством.

ЄСПЛ встановив свої критерії для визначення поняття "кримінальне обвинувачення", а саме:

критерій національного права. Тобто, чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами відповідної держави. Цей критерій є "не більше ніж відправною точкою", а отримані таким чином відомості мають лише формальну цінність;

критерій кола адресатів. Якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне;

критерій мети та тяжкості наслідків. У випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину.

Такі критерії отримали назву "Критерії Енгеля" і наразі широко застосовуються в практиці ЄСПЛ. Фактично, з огляду на "Критерії Енгеля" значна частина податкових нарахувань та штрафів в Україні кваліфікується як кримінальне обвинувачення проти платника.

Європейським судом з прав людини у рішенні від 23 липня 2002 року "Справа "Компанія "Вестберґатаксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" зазначено, що загальний характер правових норм, які регулюють питання податкових штрафів, та мета стягнення, яке має водночас і запобіжний, і каральний характер, з достатньою очевидністю вказують на те, що для цілей статті 6 Конвенції заявники обвинувачувалися в кримінальному правопорушенні.

Отже, у справі "Компанія "Вестберґатаксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" було застосовано третій критерій тесту Енгеля для визначення випадків, коли йдеться про кримінальне обвинувачення, у розумінні Конвенції, а саме критерій правових наслідків для адресата.

Таким чином Європейський суд з прав людини розцінює податкові правопорушення, як різновид кримінального обвинувачення для цілей застосування Конвенції, тому на юридичних осіб розповсюджуються гарантії кримінального аспекту ст. 6 Конвенції, а саме презумпція невинуватості та належності доказів.

В сукупності зі встановленими обставинами та позицією ЄСПЛ щодо належності доказів, суд приходить до висновку про скасування податкового повідомлення-рішення від 09.08.2018 року № 5 про донарахування податку на доходи фізичних осіб на суму 94419,41 грн., оскільки податковим органом не надано належних доказів вчинення податкового порушення, а висновки акту ґрунтуються лише на припущеннях.

Що стосується податкового повідомлення-рішення від 09.08.2018 року № 5 про донарахування військового збору на суму 8090,77 грн. та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 09.08.2018 року № 5 про донарахування штрафних санкцій по єдиному соціальному внеску у сумі 29978,71 гривень, то зазначені вимоги є похідними, а тому також підлягають скасуванню.

Що стосується вимоги щодо визнання неправомірними дії ГУ ДФС у Харківській області по проведенню документальної планової перевірки СО ОСОБА_1 , з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо обчислення та сплати ПДВ за період з 01.01.2015 року по 31.05.2015 року, за результатами якої було складено акт перевірки від 24.07.2018 року № 3015/20-40-13-15-07/, то суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 185.1. статті 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю, постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Згідно з п. 187.1. ст. 187 ПК України встановлено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п. 198.2. статті 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно з п. 102.1. ст.. 102 ПК України встановлено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Положеннями п. 54.3. ст. 54 ПК України передбачено, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Як свідчать фактичні обставини справи, контролюючим органом проведено нарахування з податку на додану вартість з порушенням вимог п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України, а саме : поза межами 1095 днів (січень та квітень 2015 року).

Відповідачем у судовому засіданні даний факт не заперечувався.

Таким чином, вимога про визнання неправомірними дії ГУ ДФС у Харківській області по проведенню документальної планової перевірки СО ОСОБА_1 , з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо обчислення та сплати ПДВ за період з 01.01.2015 року по 31.05.2015 року, за результатами якої було складено акт перевірки від 24.07.2018 року №3015/20-40-13-15-07/ підлягає задоволенню.

Що стосується вимоги про сплату боргу від 09.08.2018 року № 5 про сплату єдиного соціального внеску у сумі 117276,30 грн.; вимога про сплату боргу (недоїмки) від 04.12.2018 року № Ф-5081-57 на загальну суму 146885,23 грн., то суд зазначає, що зазначені вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Податковий борг згідно п. п. 14.1.175. п. 14.1 ст. 14 ПК України - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Пунктом 57.3. ст. 57 ПК України передбачено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Згідно з п. 54.5. ст. 54 ПК України зазначено, що якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до п. 56.1 ст. 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

За приписами п. п. 56.17.5 п. 56.17 ст. 56 ПК України день закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Позивач у встановлений чинним законодавством строк звернувся до суду для оскарження податкових повідомлень рішень, винесених на підставі акту перевірки від 24.07.2018 року № 3015/20-40-13-15-07/.

Таким чином суми, по яким винесені податкові вимоги є не узгодженими.

З урахуванням наведеного, суд приходиться до висновку про необхідність повного задоволення позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України зазначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 13, 14, 139, 241, 243, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (, 61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46) про визнання неправомірними дії, скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги і рішення - задовольнити в повному обсязі.

Визнати неправомірними дії Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області по проведенню документальної планової перевірки Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо обчислення та сплати ПДВ за період з 01.01.2015 року по 31.05.2015 року, за результатами якої було складено акт перевірки від 24.07.2018 року № 3015/20-40-13-15-07/.

Скасувати податкове повідомлення-рішення від 09.08.2018 року № 5, податкове повідомлення-рішення від 09.08.2018 року № 5, вимогу про сплату боргу від 09.08.2018 року № 5, рішення про застосування штрафних санкцій від 09.08.2018 року № 5, вимогу про сплату боргу від 04.12.2018 року № Ф-5081-57.

Стягнути на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) сплачену суму судового збору в розмірі 5728 (п`ять тисяч сімсот двадцять вісім) гривень 47 копійок, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (, 61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 03 липня 2019 року.

Суддя Ю.О. Супрун