Справа № 1840/3724/18
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2019-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2019 р.Справа № 1840/3724/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Любчич Л.В. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 03.12.2018 року, головуючий суддя І інстанції: М.М. Шаповал, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021 по справі № 1840/3724/18

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

до Державної служби України з безпеки на транспорті

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 03.12.2018 року у задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови відмовлено.

Позивач, не погодившись з даним рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що приймаючи зазначене рішення суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з`ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги матеріального та процесуального права. Крім того, позивач просив розгляд справи провести за його відсутності.

На підставі частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 23.04.2018 уповноваженою посадовою особою Управління Укртрансбезпеки у Сумській області прийнято постанову № 016327 про застосування до ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу в розмірі 1700 грн. за порушення вимог статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" (а.с. 11).

Згідно з копією акту № 027154 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом (а.с. 12) порушення законодавства полягає в тому, що 14.03.2018 під час перевезення вантажів автомобілем марки "DAF" реєстраційний номер " НОМЕР_1 ", що належить згідно договору оренди ОСОБА_1 , водій цієї автомашини ОСОБА_2 для здійснення контролю за додержанням вимог режиму праці та відпочинку не надав для перевірки, яка була здійснена відповідачем 14.03.2018 в м. Ромни Сумської області, протокол про перевірку і адаптацію тахографа до цього транспортного засобу або індивідуально контрольну книгу водія, які повинні знаходитися у водія. Не погодившись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 21.11.2018 замінено відповідача у справі - Управління Укртрансбезпеки у Сумській області на Державну службу України з безпеки на транспорті (01135, м. Київ, проспект Перемоги, 14).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що прийнята 23.04.2018 уповноваженою посадовою особою Управління Укртрансбезпеки у Сумській області постанова № 016327 про застосування до ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу в розмірі 1700 грн. за порушення вимог статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" є правомірною.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень врегульовано положеннями Закону України «Про автомобільний транспорт» №2344-ІІІ від 05.04.2001.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про автомобільний транспорт» законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, законів України «Про транспорт», «Про дорожній рух», чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.

Згідно з ст. 6 Закону України «Про автомобільний транспорт», зокрема, встановлено, що реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Нормативно-правові акти центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, прийняті в межах його компетенції, обов`язкові до виконання на території України.

Державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Згідно із пунктами 3, 21, 27 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 (далі - Порядок № 1567 в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), Укртрансінспекція, її територіальні органи - управління в Автономній Республіці Крим, обласні, Київське та Севастопольське міські, районні управління є органом державного контролю на автомобільному транспорті. Державний контроль здійснюється посадовими особами органу шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок. При виявленні порушення законодавства складається акт, на підставі якого керівник органу державного контролю виносить постанову про застосування фінансових санкцій, що є обов`язковою для виконання.

Відповідно до пункту 1 Положення «Про Державну службу України з безпеки на транспорті», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року за № 103, Державна служба України з безпеки на транспорті (далі - Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Укртрансбезпека у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України. Основними завданнями Укртрансбезпеки є:

1) реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування, міському електричному, залізничному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті;

2) внесення на розгляд Міністра інфраструктури пропозицій щодо забезпечення формування державної політики з питань безпеки на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті;

3) здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті;

4) надання у передбачених законом випадках адміністративних послуг у сфері автомобільного, міського електричного, залізничного, морського та річкового транспорту.

Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань:

- здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті, підготовку пропозицій щодо їх удосконалення, а також законодавства про судноплавство на суднах, у морських і річкових портах, територіальних та внутрішніх водах, на внутрішніх водних шляхах України;

- здійснює контроль за додержанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення пасажирів на міжобласних автобусних маршрутах;

- здійснює передбачений законодавством контроль за міжнародними перевезеннями пасажирів і вантажів автомобільним транспортом на території України;

- здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування;

- здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю;

- здійснює інші повноваження, визначені законом.

Згідно з п. 1 Положення Укртрансбезпека є центральним органом влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Відповідно до п. 8 Положення, Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 26.06.2015 № 592 «Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті» утворені територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком 3.

Частиною 2 статті 29 Закону України "Про дорожній рух" передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається в порядку встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, і за плату, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 3, 4 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 (далі - Порядок № 1567), державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Пунктом 15 Порядку №1567 вказано виключний перелік питань, що перевіряється контролюючими особами під час здійснення рейдової перевірки, зокрема, в частині виконання внутрішніх вантажних перевезень перевіряється наявність визначених ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму (п.20 Порядку №1567).

У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Отже, кожне виявлене порушення фіксується у акті, а вимога до суб`єкта владних повноважень складати по кожному виявленому порушенню окремий акт відсутня.

Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акту) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності) (п. 21 Порядку №1567).

У разі відмови уповноваженої особи суб`єкта господарювання або водія від підписання акта перевірки суб`єкта господарювання або акту перевірки транспортного засобу посадові особи, що провели перевірку, роблять про це запис (п. 22 Порядку №1567).

Приписами ч. 2 ст.2 Закону України «Про транспорт» визначено, що нормативні акти, які визначають умови перевезень, порядок використання засобів транспорту, шляхів сполучення, організації безпеки руху, охорони громадського порядку, пожежної безпеки, санітарні та екологічні вимоги, що діють на транспорті, є обов`язковими для власників транспорту і громадян, які користуються послугами транспорту та шляхами сполучення.

Статтею 18 Закону № 2344-III визначено, що з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Статтею 48 Закону № 2344-III передбачено перелік обов`язкових документів на підставі яких виконуються вантажні перевезення, а саме документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Таким чином, перелік документів згідно ст. 48 Закону № 2344-III не є вичерпним.

З матеріалів справи вбачається, що 14.03.2018 року під час проведення рейдової перевірки, проведеної в м. Ромни старшими державними інспекторами Управління Укртрансбезпеки у Сумській області було перевірено транспортний засіб ВАР р/н НОМЕР_1 , яким здійснювалися перевезення вантажів на договірних умовах, згідно товарно-транспортної накладної від 13.03.2018 № 18/3.

Водій транспортного засобу ОСОБА_2 для здійснення контролю за додержанням вимог режиму праці та відпочинку не надав старшим державним інспекторам протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу або індивідуальну контрольну книгу водія, які відповідно до ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», п. 3.3 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 р. № 385 та п.6.3 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 року № 340, повинна знаходитися у водія і надаватися для перевірки інспектуючим особам.

В зв`язку з виявленням вищезазначеного порушення, виконуючи функції покладені на них Державою, старшими державними інспекторами було складено Акт № 027154 від 14.03.2018 року, який відповідно до п. 21 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 року № 1567, складається в одному примірнику.

Водій транспортного засобу зі змістом акту був ознайомлений, про що свідчить його підпис та запис у Акті «ознайомлений».

Згідно з п. 26 Порядку № 1567, повідомленням від 02.04.2018 р. № 333, направленим рекомендованим листом із повідомленням, позивача було повідомлено про розгляд справи 23.04.2018 року (а.с.29).

Повідомлення було отримано позивачем 11.04.2018 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.30).

23.04.2018року позивач не з`явився на розгляд справи щодо акту № 027154 від 14.03.2018 року. Враховуючи вимоги пункту 27 Порядку № 1567, справу розглянуто та за результатами розгляду, було винесено Постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №016327 від 23.04.2018 року за порушення ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» та застосовано штраф у розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Колегія суддів вважає, що відповідачем дотримано процедуру виклику та розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Під час розгляду справи про порушення автотранспортного законодавства в Управлінні Укртрансбезпеки у Сумській області, а також до суду індивідуальна контрольна книга водія не була надано позивачем.

За змістом п. 6.1 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 року № 340 (далі - Положення № 340) автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Відповідно до товарно-транспортної накладної від 14.03.2018р. маса вантажу, а саме насіння соняшника, перевищує 3,5 тони (а.с.28).

Відповідно до п. 6.3 Положення № 340 водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3).

Оскільки, позивач здійснював перевезення вантажів 14.03.2018 року автомобілем з повною масою понад 3,5 тонни, то відсутність у водія заповненої тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картки водія чи роздруківки даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом є правовою підставою для застосування адміністративного-господарського штрафу, передбаченого абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Посилання позивача на підпункт 4 пункту 5 наказу Міністерства транспорту та зв`язку України № 340 від 07 червня 2010 року, як на підставу протиправності проведеної перевірки суд відхиляє, оскільки він стосується перевірок щодо наявності встановлених тахографів.

В даному випадку перевірка стосувалась інших питань, в тому числі щодо наявності у перевізника та водія всіх передбачених законодавством документів.

Твердження скаржника про те, що судом першої інстанції безпідставно замінено первісного відповідача ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи.

Приймаючи ухвалу від 21.11.2018 р., якою було замінено первісного відповідача Управління Укртрансбезпеки у Сумській області на Державну службу України з безпеки на транспорті, суд першої інстанції виходив з того, що Управління Укртрансбезпеки у Сумській області є територіальним органом Державної служби України з безпеки на транспорті. У випадку задоволення позовних вимог, особа під час звернення із судовим наказом або виконавчим листом до органів Казначейства про примусове стягнення коштів з Управління Укртрансбезпеки у Сумській області, отримає вмотивовану відмову, у зв`язку із відсутністю такої організації у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань, а також через відсутність відповідних рахунків, з яких за можливо стягнути кошти. Наведені висновки не вплинули на правильність вирішення судом першої інстанції спору по суті, а тому підстави для скасування судового рішення з цих підстав відсутня.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 4 ст. 241, ч. 3 ст. 243, ст.ст. 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 03.12.2018 року по справі № 1840/3724/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді Л.В. Любчич О.В. Присяжнюк
Повний текст постанови складений та підписаний: 04.07.2019 року