Справа № 522/19971/16-а
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2019-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2019 р.м. ОдесаСправа № 522/19971/16-а

Категорія:6.2 Головуючий в 1 інстанції: Домусчі Л.В. рішення суду першої інстанції прийнято у м. Одеса 16 січня 2019 року о 18:11 год.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Яковлєва О.В.,

суддів Градовського Ю.М., Крусяна А.В.,

при секретарі Голобородько Д.В.,

за участі сторін:

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника апелянта ТОВ «Сан Марин» Лисевича С.В.,

представника апелянта ОМР ОСОБА_2 ,

представника апелянта ВК ОМР Вінюкова В.М.,

представника третьої особи МО України Доброва Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Сан Марин», Одеської міської ради та Виконавчого комітету Одеської міської ради на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 січня 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_3 до Одеської міської ради, Виконавчого комітету Одеської міської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Міністерства оборони України, Товариства з обмеженою відповідальністю «Сан Марин», про визнання протиправною бездіяльності, визнання противоправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Одеській міській раді, Виконавчому комітету Одеської міської ради, а саме: визнання протиправною бездіяльність щодо оприлюднення і публікації, не пізніше ніж за 20 робочих днів до дня проведення пленарного засідання сесії міської ради 30 червня 2016 року проекту рішення Одеської міської ради VII скликання «Про надання дозволу ТОВ «Сан Марин» на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 2,6500 га, за адресою: АДРЕСА_1 . Одеса, Миколаївська дорога, АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , 166, для експлуатації та обслуговування оздоровчо-спортивної бази»; визнання протиправним та скасування рішення Одеської міської ради № 942-VII від 30 червня 2016 року «Про надання дозволу ТОВ «Сан Марин» на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 2,6500 га, за адресою: АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , для експлуатації та обслуговування оздоровчо-спортивної бази».

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16 січня 2019 року задоволено адміністративний позов,

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням Товариством з обмеженою відповідальністю «Сан Марин», Одеською міською радою та Виконавчим комітетом Одеської міської ради подано апеляційні скарги з яких вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просять скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги ТОВ «Сан Марин» обґрунтовано тим, що оскаржуване рішення Одеської міської ради не порушує прав позивача, так як він не є власником нерухомості на бажаній ТОВ «Сан Марин» земельній ділянці.

При цьому, ТОВ «Сан Марин» вважає, що воно є законним власником об`єктів нерухомості на спірній земельній ділянці, а тому має право на отримання відповідного дозволу на виготовлення проекту землеустрою.

В свою чергу, вимоги апеляційної скарги Одеської міської ради та Виконавчого комітету Одеської міської ради обґрунтовано тим, що у Виконавчого комітету Одеської міської ради відсутній обов`язок щодо оприлюднення проекту спірного рішення Одеської міської ради.

При цьому, апелянтами надано докази опублікування проекту оскаржуваного рішення на сайті Одеської міської ради.

Також, апелянтами зазначається, що Міністерством оборони України не надано доказів, що підтверджують наявність у нього права власності на спірну земельну ділянку.

Крім того, апелянти вважають, що оскаржуване рішення Одеської міської ради є актом індивідуальної дії прийнятим відносно ТОВ «Сан Марин», а тому воно не порушує будь-яких прав та інтересів позивача у межах спірних правовідносин.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а провадження закриттю, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на момент подачі позову за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на дачні будівлі, що знаходяться в АДРЕСА_2 та АДРЕСА_2 «в».

На підставі заяви позивача від 02 червня 2011 року на ім`я Одеського міського голови Костусєва А. про надання згоди на розробку проекту відводу землі для обслуговування дачних будинків в розмірі 0,027 га, рішенням Одеської міської ради від 22 листопада 2011 року № 1526-VI «Про надання дозволу громадянам на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у м. Одесі» надано ОСОБА_3 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва.

Згідно викопіювання з чергового кадастрового плану земельної ділянки ОСОБА_3 пл. 0,0227 га. в АДРЕСА_2 та АДРЕСА_2 « АДРЕСА_6 », затвердженого начальником ГУ ДЕРЖКОМЗЕМУ у м. Одесі та Одеським відділенням УКРГЕОІНФОРМ визначений кадастровий номер НОМЕР_1 009:0054.

Також згідно матеріалів справи, вбачається що 08 квітня 2004 року між ВАТ «Одеський завод радіально-свердлильних станків» та ТОВ «Сан Марин» укладено договір купівлі-продажу будівлі бази відпочинку «Лузанівка», що знаходиться в АДРЕСА_5 , загальною площею 895,8 кв.м., розташованих на земельній ділянці 3655 кв.м., за яким ТОВ «Сан Марин» набув право власності на зазначені будівлі.

Крім того, 13 грудня 2007 року між МПП «Торговий комплекс «Світанок» та ТОВ «Сан Марин» укладено договір купівлі-продажу нежитлової будівлі літ. «А», загальною площею 80.3 кв.м. та огорожі, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 на земельній ділянці пл. 909 кв.м., за яким ТОВ «Сан Марин» набув право власності на вказані будівлі.

Також, 03 серпня 2009 року між Концерн «Військторгсервіс» та ТОВ «Сан Марин» укладений договір купівлі-продажу нежитлових будівель, які розміщуються за адресою: АДРЕСА_2 , та складаються в цілому з нежитлових будівель літ. «А», «В», «Г», «Ж», «М», «З», «И», «К», «Л», загальною площею 2332 кв.м., що розташовані на земельній ділянці площею 19995,0 кв.м.

Крім того, 22 жовтня 2009 року зареєстровано право власності на зазначені об`єкти нерухомості - нежитлові будівлі за ТОВ «Сан Марин», що підтверджується витягом КП «ОМБТІ та РОН» від 22 жовтня 2009 року № 24215965. При цьому з договору купівлі-продажу вбачається про відчуження лише нежитлових будівель, без зазначення прав щодо земельної ділянки.

При цьому, 09 червня 2016 року директор ТОВ «Сан Марин» ОСОБА_4 звернулася на ім`я Одеського міського голови Труханова Г.Л. із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду строком на 50 років для обслуговування та експлуатації оздоровчо-спортивної бази, орієнтовною площею 2,65 га, розташованої за адресами: АДРЕСА_2 164, 166.

Рішенням Одеської міської ради від 30 червня 2016 року № 942-VII «Про надання дозволу ТОВ «Сан Марин» на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 2,6500 га, за адресою: АДРЕСА_7 . Миколаївська дорога, 162, 164, 166 для експлуатації та обслуговування оздоровчо-спортивної бази» надано дозвіл ТОВ «Сан Марин» на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 2,6500 га за адресою: АДРЕСА_8 , для експлуатації та обслуговування оздоровчо-спортивної бази.

Не погоджуючись з рішенням Одеської міської ради позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок про поширення на спірні правовідносини юрисдикції адміністративних судів, з чим не погоджується судова колегія, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 2 ЗК України, земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.

Згідно ч. 1 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ЗК України, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Частиною 2 вказаної статті встановлено, що 2. Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною 3 вказаної статті встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Між тим, Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 4 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

При цьому, згідно п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України, публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

В свою чергу, згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Колегією суддів встановлено, що у межах спірних правовідносин позивачем оскаржено рішення міської ради про надання дозволу ТОВ «Сан Марин» на розробку проекту землеустрою щодо відведення у користування земельної ділянки, орієнтовною площею 2,6500 га, за адресою: АДРЕСА_8 .

Крім того, позивачем оскаржено бездіяльність виконавчого комітету ради щодо недотримання процедури прийняття оскаржуваного рішення радою.

Між тим, у поданому позивачем адміністративному позові зазначено, що належне йому нерухоме майно та земельна ділянка під ним знаходиться по сусідству з базою відпочинку, належною ТОВ «Сан Марин».

При цьому, позивачем зазначається, що наданий третій особі дозвіл на виготовлення проекту землеустрою охоплює землі, що відводяться під нерухоме майно позивача, порушує пожежні та санітарні норми, а також перекриває прохід до моря.

В свою чергу, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, положеннями КАС України гарантовано право судового захисту кожній особі, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється суб`єктом владних повноважень.

Проте, в контексті наведених приписів КАС України має значення не лише суб`єктивне уявлення особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту, але обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

Тому, рішення суб`єкта владних повноважень може вважатись таким, що порушує права і свободи особи, лише в тому разі, якщо таке рішення є юридично значимими, тобто таким, що має безпосередній вплив на суб`єктивні права та обов`язки особи.

Між тим, з аналізу вищевикладених положень ЗК України вбачається, що надання особі дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є лише одним з етапів розгляду її заяви про одержання у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності та не гарантує її одержання.

В свою чергу, колегія суддів вважає, що сам факт прийняття рішення суб`єктом владних повноважень про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, як і процедура його прийняття, не порушує прав та законних інтересів позивача у спірних правовідносинах, оскільки не встановлює обмежень щодо реалізації позивачем своїх прав у земельних, або майнових правовідносинах.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що обов`язковою умовою віднесення спору до категорії публічно-правових спорів є участь в ньому суб`єкта владних повноважень, а також оскарження його рішень, дій чи бездіяльності.

Так, спір набуває ознак публічно-правового не лише за умови наявності серед учасників спору суб`єкта владних повноважень чи його посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих правовідносинах владних управлінських функцій.

В даному випадку, у межах даної справи позивач не бажає отримати у власність земельну ділянку, що й третя особа, а як наслідок не зазначає про порушення порядку черговості, або пріоритетності надання спірної земельної ділянки у користування третій особі.

В свою чергу, обґрунтовуючи свої позовні вимоги та окреслюючи предмет спору у справі позивач зазначає про порушення вже наявних у нього цивільних прав, як власника нерухомого майна (дачного будинку), який має право на володіння земельною ділянкою під ним, необхідною для безпечного обслуговування і використання такого майна.

Крім того, наявність між позивачем та ТОВ «Сан Марин» спору про цивільні права підтверджується наданими позивачем поясненнями, встановленими фактами оскарження ТОВ «Сан Марин» права власності позивача на відповідне нерухоме майно, а також наявністю кримінальних проваджень, пов`язаних із спірними правовідносинами.

Також, варто зазначити, що у межах спірних правовідносин право власності на спірну земельну ділянку, відповідно до наявних у нього документів, заявляє Міністерство оборони України, яке не є позивачем у даній справі.

Внаслідок чого, враховуючи встановлений факт оскарження позивачем рішення міської ради, що не порушує його прав у межах публічно-правових відносин в розумінні положень КАС України, а також встановлений факт наявності цивільного спору між позивачем, як власником нерухомого майна, та ТОВ «Сан Марин», колегія суддів вважає, що відповідний спір не може розглядатись за правилами адміністративного судочинства.

В даному випадку, вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року (справа № 307/2765/15-ц), а також постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року (справа № 461/1221/16).

При цьому, з аналогічних підстав колегія суддів вважає, що оскарження бездіяльності виконавчого комітету з оприлюднення проекту оскаржуваного рішення, що на думку позивача порушила процедуру прийняття відповідного рішення, також спрямоване на захист цивільних прав позивача.

В свою чергу, згідно ч. 2 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 КАС України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене судова колегія вважає, що судом першої інстанції при вирішенні справи допущено порушення норм процесуального права, що призвело до невірного вирішення справи та є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження по справі.

Керуючись ст.ст. 238, 308, 310, 315, 319, 321, 321, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Сан Марин», Одеської міської ради та Виконавчого комітету Одеської міської ради задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 січня 2019 року скасувати та закрити провадження у справі, згідно п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Роз`яснити позивачу, що вирішення даного спору має здійснюватись за правилами цивільного судочинства.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів після складання повного судового рішення, відповідно до вимог ст. 243 КАС України.

Повний текст судового рішення складено 02 липня 2019 року.

Головуючий: О.В. Яковлєв

Судді: Ю.М. Градовський

А.В. Крусян