Справа № 826/9785/15
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2019-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

02 липня 2019 року

Київ

справа №826/9785/15

адміністративне провадження №К/9901/37017/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого Тацій Л.В.,

суддів: Рибачука А.І., Стеценка С.Г., -

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 серпня 2015 року (ухвалену судом у складі судді Мазур А.С.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2017 року (прийняту судом у складі: головуючого судді Аліменка В.О., суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.) у справі за позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» (далі - Уповноважена особа Фонду, Банк відповідно), Фонду, третя особа - Банк, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив: витребувати в Уповноваженої особи Фонду наказ від 18 листопада 2014 року № 6 «Про визнання нікчемними трансакцій та правочинів» разом з додатком - Переліком конкретних правочинів, які було визнано недійсними вказаним наказом; визнати протиправним та скасувати рішення Уповноваженої особи Фонду про визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) від 04 липня 2014 року № 44214, укладеного між ОСОБА_1 та Банком, оформлене наказом від 18 листопада 2014 року № 6 (згідно з переліком); зобов`язати Уповноважену особу Фонду подати до Фонду додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в Банку за рахунок Фонду; зобов`язати Фонд включити ОСОБА_1 до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в Банку за рахунок Фонду.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Окружний адміністративний суд міста Києва постановою від 12 серпня 2015 року позов задовольнив.

Визнав протиправним та скасував наказ Уповноваженої особи Фонду від 18 листопада 2014 № 6 "Про визнання нікчемними транзакцій та правочинів" в частині визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) № 44214 від 04 липня 2014 року, укладеного між ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) та Банком (далі - Договір банківського вкладу). Зобов`язав Уповноважену особу Фонду подати до Фонду додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в Банку за рахунок Фонду. Зобов`язав Фонд включити ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в Банку за рахунок Фонду.

Київський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 21 березня 2017 року рішення суду першої інстанції залишив без змін.

Суд першої інстанції, з рішенням якого погодився і апеляційний суд, виходив із того, що Уповноваженою особою Фонду не визначено конкретної підстави нікчемності правочину неплатоспроможного банку, що передбачена у частині третій статті 38 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VІ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 4452-VІ), та не наведено того, що договір банківського вкладу (депозиту) № 44214 від 04 липня 2014 року має ознаки нікчемного правочину, наприклад: у зв`язку із укладанням вказаного договору третя особа (Банк) стала неплатоспроможною або позивач та Банк є пов`язаними особами і укладений між ними договір не відповідає вимогам законодавства. Не прийняв суд до уваги доводи Уповноваженої особи Фонду про нікчемність Договору банківського вкладу, у зв`язку з тим, що кошти на ім`я позивача надійшли начебто внаслідок "розбивки" великого вкладу іншого клієнта з метою створення в майбутньому штучного зобов`язання Фонду на відшкодування грошових коштів за рахунок держави, оскільки наявними у матеріалах справи доказами зазначене не доведено.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

25 липня 2017 року Фонд звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, у якій просить рішення судів попередніх інстанції скасувати та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У скарзі посилається на те, що, оскільки позивача не було включено Уповноваженою особою Фонду до переліку вкладників, Фонд не мав правових підстав здійснювати відповідні процедури по включенню його (позивача) до Загального реєстру вкладників та виплаті відшкодування. Отже, позовні вимоги заявлені до Фонду є передчасними.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 27 липня 2017 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою Фонду.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». З цієї дати набула чинності нова редакція Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Згідно з підпунктом 4 пункту 1 Перехідних положень КАС касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

На виконання вимог підпункту 7 пункту 1 Перехідних положень справа була передана до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

Відповідно до повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 червня 2019 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Тацій Л.В., судді: Рибачук А.І., Стеценко С.Г., справу передано головуючому судді.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Між ОСОБА_1 (вкладник) та Банком укладено договір банківського вкладу (депозиту) № 44214 від 04 липня 2014 року, згідно з яким банк приймає від вкладника на вкладний (депозитний) рахунок грошові кошти в сумі 190 000,00 грн у тимчасове строкове користування на строк до 04 жовтня 2014 року та зобов`язується сплачувати проценти за його користування.

Факт внесення грошових коштів на депозитний рахунок підтверджується квитанцією від 10 липня 2014 року №.58524.1265.373.

На підставі постанови Правління Національного банку України (далі - НБУ) від 14 серпня 2014 року № 491 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 14 серпня 2014 року № 69 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ», згідно з яким з 15 серпня 2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» Гончарова С.І.

Постановою Правління НБУ від 10 листопада 2014 року № 717 постановлено відкликати банківську ліцензію та ліквідувати Банк.

13 листопада 2014 року на підставі вказаної постанови виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення № 119, згідно з яким розпочато процедуру ліквідації Банку з відшкодуванням з боку Фонду коштів за вкладами фізичних осіб відповідно до плану врегулювання з 13 листопада 2014 року та призначено ОСОБА_2 . Уповноваженою особою Фонду строком на 1 рік з 13 листопада 2014 року по 12 листопада 2015 року.

Уповноважена особа Фонду наказом від 18 листопада 2014 року № 6, керуючись пунктом 6 частини другої статті 37, частинами другою та третьою статті 38 Закону № 4452-VІ та висновками комісії з визнання нікчемними правочинів (договорів) банківських вкладів (депозитів), враховуючи рішення виконавчої дирекції Фонду (виписка з протоколу засідання виконавчої дирекції № 237/14 від 18 листопада 2014 року), визнано нікчемними трансакції та правочини згідно з переліком та, зокрема, зазначеного вище договору банківського вкладу (депозиту).

Уповноважена особа Фонду листом повідомила позивача про визнання нікчемним Договору банківського вкладу, який було укладено між ним (позивачем) та Банком.

Не погоджуючись із такими діями відповідачів, ОСОБА_1 звернувся до суду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Верховний Суд раніше сформулював правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах. Зокрема, у постанові від 04 липня 2018 року (справа № 826/1476/15) виснував, що перелік передбачених частиною третьою статті 38 Закону № 4452-VI підстав, за яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, є виключним. Положення статті 228 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) не можуть бути застосовані комісією банку чи уповноваженою особою Фонду при вирішенні питання про віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у частині третій статті 38 Закону № 4452-VI.

У цьому рішенні суд зазначив також, що поняття «подрібнення вкладів», «розбивка вкладів», вжиті у судових рішеннях, не є правовими. Фактично під «подрібненням» чи «розбивкою» розуміється перерахування коштів з рахунку однієї фізичної особи на рахунок іншої.

Якщо внаслідок проведених операцій Фонду, а не банку, завдані збитки (штучно збільшена сума гарантованих державною виплат), то стаття 38 Закону № 4452-VI не може бути застосована, а Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі статті 228 ЦК. Лише за наявності рішення суду можна застосовувати до позивача будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею.

Згідно з положеннями статей 37, 38 Закону № 4452-VI Фонд або його уповноважена особа наділені повноваженнями щодо виявлення факту нікчемності правочинів, тобто мають право здійснити перевірку таких правочинів стосовно їх нікчемності, прийняти відповідне рішення про виявлення факту нікчемності правочину і повідомити про це сторони правочину, а також вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності правочинів.

При цьому при виявленні нікчемних правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу банку, підписаного уповноваженою особою Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (частини другої статті 215 ЦК та частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI) незалежно від того, чи була проведена передбачена частиною другою статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і виданий згаданий наказ. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ банку не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом банку, який підписала уповноважена особа Фонду як особа, що здійснює повноваження органу управління банку.

У постанові від 04 липня 2018 року (справа № 819/353/16) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що встановлена правова природа згаданого наказу унеможливлює здійснення судового розгляду щодо визнання його недійсним, а тому позовні вимоги про визнання протиправним та скасування оскаржуваного наказу уповноваженої особи Фонду у частині визнання правочину за договором банківського вкладу (депозиту), укладеного між банком та позивачем, нікчемним, не можуть бути розглянуті в судовому порядку (у тому числі в господарських судах). За таких обставин, провадження у справі в цій частині підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 157 КАС, у редакції чинній до 15 грудня 2017 року). На сьогодні аналогічна норма міститься у пункті 1 частини першої статті 238 КАС.

У постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 802/351/16-а Велика Палата Верховного Суду за подібних до встановлених у справі, що розглядається, обставин, проте щодо публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк»), зазначила, що відповідно до умов договору банківського вкладу (депозиту) на відповідному банківському рахунку розміщено 8000 доларів США строком до 22 січня 2016 року, що підтверджується платіжним дорученням.

Укладення зазначеного договору й зарахування коштів на рахунок відбулись до початку віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних та запровадження тимчасової адміністрації.

Отже, вклад розміщено на рахунку ПАТ «Дельта Банк» до запровадження тимчасової адміністрації, а тому позивач підпадає під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом на підставі статті 26 Закону № 4452-VI. При цьому, відповідач не навів правових підстав для невключення позивача до переліку вкладників ПАТ «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, відповідно до приписів Закону № 4452-VI.

Велика Палата Верховного Суду погодилася з позицією судів попередніх інстанцій, які дійшли висновку, що позивач є особою, яка набула право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, і неподання інформації про позивача, як вкладника банку, до переліку протягом трьох днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії дає підстави для зобов`язання Уповноваженої особи Фонду подати до Фонду додаткову інформацію щодо позивача, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду.

Ці висновки Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норм права, ухвалені за результатами розгляду справ, фактичні обставини яких є певним чином подібними до фактичних обставин, встановлених у справі, що розглядається, - спір у справі, що розглядається, також стосується правомірності дій Уповноваженої особи Фонду щодо відмови включити позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та визнання договору банківського вкладу (депозиту) нікчемним, при цьому, судами встановлено, що укладення договору банківського вкладу (депозиту) та зарахування коштів на рахунок Банку відбулись до початку віднесення Банку до категорії неплатоспроможних та запровадження тимчасової адміністрації (14 та 15 серпня 2014 року відповідно), тому колегія суддів у вимірі фактичних обставин цієї справи вважає, що суд першої інстанції, з рішенням якого погодився і суд апеляційної інстанції, обґрунтовано зобов`язав Уповноважену особу Фонду включити позивача до переліку вкладників Банку та подати до Фонду додаткову інформацію щодо позивача як вкладника, який має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, проте у частині задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу Уповноваженої особи Фонду про визнання нікчемним Договору банківського вкладу рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню, а справа в цій частині - закриттю.

Що ж стосується позовних вимог про зобов`язання Фонду включити позивача до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у Банку за рахунок Фонду, слід зазначити таке.

Відповідно до статті 27 Закону № 4452-VІ уповноважена особа складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників.

Отже, враховуючи те, що затвердженню виконавчою дирекцією Фонду реєстру вкладників передує надання уповноваженою особою Фонду переліку вкладників, позовні вимоги до Фонду є передчасними, оскільки відсутній спір між позивачем та Фондом.

Вказана правова позиція викладена і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 814/4091/15.

За наведених обставин, рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині зобов`язання Фонду включити позивача до Загального реєстру вкладників Банку, які маються право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, також підлягають скасуванню.

У решті рішення судів попередніх інстанцій стосовно задоволення вимог про зобов`язання Уповноваженої особи Фонду подати додаткову інформацію про позивача як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами у Банку за рахунок Фонду, слід залишити без змін.

Керуючись статтями 238, 341, 345, 349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

постановив:

Касаційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 серпня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2017 року у частині визнання протиправним та скасування наказу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» Гончарова Сергія Івановича від 18 листопада 2014 року № 6 «Про визнання нікчемними транзакцій та правочинів» у частині визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) № 44214 від 04 липня 2014 року, укладеного між ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Український фінансовий світ», скасувати, а справу в цій частині - закрити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 серпня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2017 року у частині зобов`язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Український фінансовий світ» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

У решті рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.В. Тацій

Судді: А.І. Рибачук

С.Г. Стеценко