Справа № 560/415/19
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2019-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/415/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Матущак В.В.

Суддя-доповідач - Курко О. П.

03 липня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Совгири Д. І. Боровицького О. А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 березня 2019 року (повний текст якого складено 25 березня 2019 року у м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 березня 2019 року позов задоволено, а саме: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 наступні періоди роботи: 1) 01.07.1986 - 14.07.1986 та 15.03.1992 - 31.03.1992 - роботу в Нігинському сільпо; 2) 01.01.2004 - 24.08.2007 - роботу у сільськогосподарському приватному підприємстві "КАМО"; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити з 15.11.2018 ОСОБА_1 пенсію за віком та здійснити відповідні виплати.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. Так, апелянтом зазначено, що до страхового стажу позивача не враховані періоди роботи з 01.07.1986 по 14.07.1986 та з 15.03.1992 по 31.03.1992 в Нігинському сільпо, оскільки згідно довідки від 23.08.2018 №Б-976/04-03 Кам`янець-Подільського районного трудового архіву розпорядження з особового складу Нігинського сільпо на зберігання в районний трудовий архів не надходили, підтвердити період роботи ОСОБА_1 (прийом - звільнення) за 1986-1992 рр. неможливо. При цьому зарахування періоду роботи позивачки здійснювалося на підставі архівної довідки про заробітну плату від 23.08.2018 №Б-976/04-03 як згідно вимог абзацу 3 пункту 4.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Також до страхового стажу не враховано період роботи з 01.01.2004 по 24.08.2007 у СГПП "Камо", оскільки відомості про нараховану заробітну плату та сплата страхових внесків за цей період відсутні.

Крім того, згідно паспорту, позивач " ОСОБА_1 " (російською - ОСОБА_2 ), у трудовій книжці зазначено російською " ОСОБА_3 ", тому підстави для зарахування страхового стажу згідно трудової книжки відсутні.

Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що відповідно до наявної в матеріалах справи трудової книжки серії НОМЕР_1 , трудовий стаж ОСОБА_1 складає:

01.09.1977 - 30.06.1979 - навчання в Шепетівському сільськогосподарському технікумі;

01.07.1979 - 25.06.1981 - робота в колгоспі в с. Голосків:

26.06.1981 - 20.12.1983 - догляд за дитиною до 3-х років;

21.12.1983 - 20.08.1984 - робота на учхозі;

09.06.1984 - 01.07.1986 - робота в Оринінському сільпо продавцем;

01.07.1986 - 04.06.1993 - робота в Нігинському сільпо, а потім в Оринінському сільпо;

01.07.1996 - 30.04.1998 - роботу в Ощадбанку;

31.07.1998 - 04.08.1998 - отримувала допомогу по безробіттю;

05.08.1998 - 24.08.2007 - робота в господарстві ГІДАТУ, а потім була переведена в ДСП "Заліснянське", пізніше в СТОВ "Золота Нива", а потім до СПП "Камо";

27.12.2007 - 20.12.2008 - отримувала допомогу по безробіттю;

10.05.2014 - 11.07.2014 - робота медичною сестрою в центрі "Довголіття.

15.11.2018 позивач звернулася до відповідача із заявою про призначення їй пенсії за віком.

Однак, Рішенням головного управління ПФУ в Хмельницькій області від 27.12.2018 № 954 ОСОБА_1 відмовлено у призначені пенсії за віком згідно статті 26 Закону 1058-XV у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 25 років. Згідно наданих документів страховий стаж ОСОБА_1 становить 24 роки 11 днів.

До страхового стажу не були враховані періоди роботи:

- з 01.07.1986 по 14.07.1986 та з 15.03.1992 по 31.03.1992 в Нігинському сільпо, оскільки згідно довідки від 23.08.2018 № Б-976/04-03 Кам`янець-Подільського районного трудового архіву розпорядження з особового складу Нігинського сільпо на зберігання в районний трудовий архів не надходили, підтвердити період роботи ОСОБА_1 (прийом - звільнення) за 1986-1992 неможливо. При цьому зарахування періоду роботи позивачки здійснювалося на підставі архівної довідки про заробітну плату від 23.08.2018 № Б-976/04-03 як згідно вимог абзацу 3 пункту 4.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

- з 01.01.2004 по 24.08.2007 у сільськогосподарському приватному підприємстві "Камо", оскільки відомості про нараховану заробітну плату та сплата страхових внесків за цей період відсутні.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області вказано, що право на пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону 1058-XV, при наявному страховому стажі ОСОБА_1 набуде при досягненні 63 - річного віку, тобто з 18.03.2023.

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернулась з позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не довів правомірності своїх дій щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи: з 01.07.1986 по 14.07.1986 та з 15.03.1992 по 31.03.1992 - роботу в Нігинському сільпо; з 01.01.2004 по 24.08.2007 - роботу у сільськогосподарському приватному підприємстві "КАМО", а відповідно і відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-ІV) передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Так, згідно статті 26 Закону №1058-ІV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років та за наявності страхового стажу у період з 01.01.2018 по 31.12.2018 не менше 25 років. Пенсійний вік жінок, які народилися до 01.04.1961, підвищується поступово, зокрема, жінки, які народилися у період з 1 жовтня 1959 по 31 березня 1960 мають право на пенсію після досягнення віку 58 років 6 місяців.

Відповідно до пункту 1 частини 1 та частини 3 статті 24 Закону №1058-ІV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Вказаною статтею визначено порядок обчислення страхового стажу, а саме: періоди трудової діяльності, що враховувалися для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом (по 31.12.2003), зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (на підставі трудової книжки, диплому про період стаціонарного навчання, військового квитка та інших документів, які підтверджують періоди роботи), а з 01.01.2004 - згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу, що містяться в системі персоніфікованого обліку пропорційно до сплати страхових внесків.

Згідно статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховуються, зокрема, час навчання у вищих середніх учбових закладах та час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.

Крім того, статтею 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено врахування до стажу періоду роботи на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві (не мав встановленого мінімуму виходів чи не виробив мінімуму трудоднів), враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Порядком підтвердження трудового стажу для призначення пенсій за відсутністю трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок), встановлено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати; посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Як визначено законодавством, основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати; посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Як вбачається з матеріалів справи, періоди роботи ОСОБА_1 з 01.07.1986-14.07.1986 та 15.03.1992-31.03.1992 в Нігинському сільпо підтверджуються належними записами трудової книжки позивача. А відтак, відмова відповідача у врахуванні вказаних періодів роботи ОСОБА_1 є неправомірною.

Окрім того, згідно статті 1 Закону №1058-ІV, страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та зазначені у статті 11 Закону №1058-ІV, сплачуються їх роботодавцями та безпосередньо застрахованими особами.

Порядок обчислення та сплати страхових внесків встановлено у частині 1 статті 20 Закону №1058-ІV, якою передбачено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Відповідно до ч. 12 ст. 20 цього Закону, страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Таким чином, страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

При цьому, у частині 10 статті 20 Закону №1058-ІV, вказано, що якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до положень статті 106 Закону № 1058-XV, відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Тобто, за змістом вищезазначених норм вбачається, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Отже, обов`язок щодо сплати єдиного внеску покладено саме на СГПП "Камо", який здійснив нарахування цього внеску та утримання його із заробітної плати позивача.

Судова колегія вважає, що фактично, внаслідок невиконання СГПП "Камо" обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України, позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а та від 01.11.2018 у справі 199/1852/15-а.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що наявність заборгованості СГПП "Камо" перед Пенсійним фондом України по страховим внескам не може бути підставою для відмови у зарахуванні періоду роботи позивача до страхового стажу, оскільки відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, в якому працює застрахована особа.

Посилання апелянта на те, що згідно паспорту, позивач " ОСОБА_1 " (російською - ОСОБА_2 ), у трудовій книжці зазначено російською " ОСОБА_3 ", тому підстави для зарахування страхового стажу згідно трудової книжки відсутні, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги.

Суд вважає, що вказане твердження відповідача є абсолютно необґрунтованим, оскільки трудова книжка серії НОМЕР_1 , а також індивідуальна відомість про застраховану особу підтверджують не тільки факт трудової діяльності ОСОБА_1 , а також факт нарахування ОСОБА_1 заробітної плати, в т.ч. за період з 01.01.2004 по 24.08.2007 - роботу у сільськогосподарському приватному підприємстві "Камо".

Разом з тим, не зарахування пенсійним органом позивачу вказаного вище періоду з підстав не відповідності прізвища позивачки " ОСОБА_1 " прізвищу , зазначеному у трудовій книжці серії НОМЕР_1 " ОСОБА_3 ", повністю суперечить зарахуванням до стажу роботи пенсійним органом інших періодів трудової діяльності ОСОБА_1 згідно цієї ж трудової книжки серії НОМЕР_1 .

Суд зазначає, що рішення Головного управління ПФУ у Хмельницькій області, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії через відсутність трудового стажу, порушує права позивача, оскільки позивач має право на соціальний захист, проте внаслідок відмови в призначенні позивачу пенсії через відсутність трудового стажу, позивач позбавлений такого права.

Враховуючи наведене колегія суддів вважає, що відповідач не довів правомірності своїх дій щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи: з 01.07.1986 по 14.07.1986 та з 15.03.1992 по 31.03.1992 - роботу в Нігинському сільпо; з 01.01.2004 по 24.08.2007 - роботу у сільськогосподарському приватному підприємстві "КАМО", а відповідно і відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 березня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 04 липня 2019 року.

Головуючий Курко О. П.

Судді Совгира Д. І. Боровицький О. А.