Справа № 200/3277/19-а
Суддя: Желєзний І.В.
Дата ухвалення: 2019-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

02 липня 2019 року

Київ

справа №200/3277/19-а

адміністративне провадження №К/9901/17722/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Желєзного І.В.,

суддів: Саприкіної І.В., Чиркіна С.М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 квітня 2019 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2019 року

у справі №200/3277/19-а

за позовом ОСОБА_1

до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України,

третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Донецькій області

про визнання бездіяльності незаконною та зобов`язання вчинити певні дії

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Донецькій області, в якому , з урахуванням заяви про збільшення та уточнення позовних вимог, просив: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання відповіді на її звернення від 08 січня 2019 року; визнати протиправними дії відповідача щодо припинення виплати пенсії; стягнути з відповідача на її користь заборгованість з виплати пенсії за квітень-червень 2016 року у розмірі 3 480, 00 грн., за серпень 2018 року - лютий 2019 року у розмірі 10 164, 00 грн., а разом 13 644, 00 грн.; стягнути з відповідача на її користь суму компенсації втрати частини доходів, у звязку з порушенням строків їх виплати в розмірі 1 495, 75 грн.; стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду за ненадання відповіді на звернення від 08 січня 2019 року у розмірі 3 000, 00 грн., за протиправне припинення виплати пенсії з у розмірі 7 000, 00 грн).

Справу розглянуто в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 09 квітня 2019 року, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2019 року, адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо ненадання відповіді на звернення позивача від 08 січня 2019 року. Визнано протиправними дії Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо припинення виплати пенсії позивачу за період квітень 2016 року - червень 2016 року та за серпень 2018 року - лютий 2019 року. Зобов`язано Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області виплатити заборгованість з пенсії позивачу за період квітень 2016 року - червень 2016 року та за серпень 2018 року - лютий 2019 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено

21 червня 2019 року позивачем направлено до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 квітня 2019 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2019 року у справі №200/3277/19-а.

Предметом розгляду цієї справи є оскарження фізичною особою дій (бездіяльність) суб`єкта владних повноважень, якими порушено права позивача на пенсійне забеспечення та відшкодування моральної шкоди (похідна вимога).

Частиною 3 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно з п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Аналіз наведених норм в контексті правовідносин, що є предметом дослідження, свідчить про те, що в даному випадку оскаржуються рішення суду, постановлене в справі незначної складності.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Тлумачення положень вказаних норм у їхньому взаємозв`язку дає змогу дійти висновку, що процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах незначної складності тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах "а", "б", "в" та "г" п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України. Водночас обов`язок доведення наявності таких виняткових обставин покладається на особу, яка звертається до суду з касаційною скаргою.

Вказані критерії прийнятності касаційної скарги встановлені задля можливості забезпечення Верховним Судом ключової мети касаційного перегляду - виправлення судових помилок та усунення недоліків судочинства, що призвели до порушення прав учасників справи. Тож касаційний перегляд за своєю сутністю має екстраординарний характер і спрямований на забезпечення основоположних гарантій справедливого судового розгляду, які становлять зміст конституційного принципу верховенства права.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст.333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Обґрунтовані посилання на існування обставин, передбачених підпунктами "а"-"г" п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, у касаційній скарзі відсутні та такі обставини не вбачаються з поданих матеріалів касаційної скарги.

Вищенаведене дає підстави вважати, що за поданою касаційною скаргою оскаржується судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до ч."с" ст. 7 цієї Рекомендації скарги в суд третьої інстанції повинні подаватися в першу чергу у рамках таких справ, які заслуговують третього судового розгляду, наприклад справи, які будуть розвивати право або які будуть сприяти однаковості тлумаченню закону. Їх коло може бути також обмежене скаргами по тих справах, які стосуються питань права, які мають значення для всього суспільства в цілому. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування того, чому її справа буде сприяти досягненню таких цілей. Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до ст. 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями, сформованими Європейським судом з прав людини у справах Levages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) 19 грудня 1997 року, згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Аналогічні правові позиції викладені в ухвалах Верховного Суду у справі №0940/1790/18 від 14 травня 2019 року, у справі № 560/4522/18 від 20 червня 2019 року, у справі №0940/2269/18 від 14 червня 2019 року.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 328, 333 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 квітня 2019 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2019 року у справі №200/3277/19-а за позовом ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Донецькій області про визнання бездіяльності незаконною та зобов`язання вчинити певні дії.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І.В. Желєзний

Судді І.В. Саприкіна

С.М. Чиркін