Справа № 440/4318/18
Суддя: Калитка О.М.
Дата ухвалення: 2019-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2019 р.Справа № 440/4318/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калитки О. М.,

Суддів: Мельнікової Л.В. , Кононенко З.О. ,

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

за участю представника відповідача Пасько Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 06.03.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Н.Ю. Алєксєєва, місце складання м. Полтава, повний текст складено 06.03.19 року по справі № 440/4318/18

за позовом ОСОБА_2

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 06.02.2019 у справі № 440/4318/18 адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в частині перерахунку пенсії ОСОБА_2 зі зменшенням відсоткового розміру пенсії з 80 % на 70%. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області перерахувати та виплатити ОСОБА_2 пенсію з 01 січня 2016 року в розмірі 80 відсотків відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням проведених виплат. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області перерахувати та виплатити ОСОБА_2 пенсію з 20 грудня 2016 року в розмірі 80 відсотків відповідних сум грошового забезпечення без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням проведених виплат. Рішення допущено до негайного виконання в частині присудження виплати пенсії в межах суми стягнення за один місяць. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

14.02.2019 представником позивача ОСОБА_1 подано клопотання, де просив ухвалити додаткове судове рішення, в якому стягнути судовий збір з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області за рахунок бюджетних асигнувань за кожну задоволену позовну вимогу немайнового характеру

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 06.03.2019 у справі № 440/4318/18 в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії відмовлено. У задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 про стягнення витрат за відрив від звичайних занять та добові у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Позивач не погодився із рішенням суду та подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що ухвалу суду першої інстанції прийнято з порушенням норм процесуального права, просив суд скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти додаткове рішення, яким задовольнити заяву про ухвалення додаткового судового рішення.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав.

Представник відповідача в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши ухвалу суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач та представник позивача із заявами такого змісту не зверталися, документів, які б підтверджували понесені ними витрати не подавали, відповідно суд, ухвалюючи рішення у справі, не мав підстав та обов`язку вирішувати ці питання, як і призначати судове засідання для їх вирішення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За частиною першою статті 135 КАС витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони.

Згідно з частиною другою, третьою статті 135 КАС стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, та її законному представнику сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно до розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно до розміру мінімальної заробітної плати.

Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх законних представників, що пов`язані із прибуттям до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 135 КАС України, підставою для компенсації у зв`язку з відривом від звичайних занять, є ухвалення судового рішення на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень.

За змістом статті 244 КАС, одним із питань, які вирішує суд при ухваленні рішення, є те, як розподілити між сторонами судові витрати (пункт 5 частини першої статті 244 КАС).

Так, на дату ухвалення рішення у цій адміністративній справі вимога про стягнення з відповідача понесених судових витрат позивачем та представником позивача не заявлялася.

Як слідує зі змісту рішення від 06.02.2019, судом вирішувалося питання щодо розподілу судових витрат з ініціативи суду. Так, судовим рішенням суд зазначив про відсутність підстав для розподілу судових витрат.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що клопотання позивача про відшкодування витрат за відрив від звичайних занять та добові могло б бути предметом вирішення адміністративним судом під час ухвалення рішення в цій справі, якби його заявили в межах розгляду справи, але до того, як суд ухвалить рішення.

Натомість колегія суддів вказує, що відповідно до ч. 1, 2 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Пунктом 1 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що за подання адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, судовий збір сплачується у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" установлено у 2018 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: у місячному розмірі: з 1 січня - 1 762,00 грн.

Таким чином, в даному випадку розмір ставки судового збору за подання адміністративного позову немайнового характеру складає 704 грн. 80 коп.

Пільги щодо сплати судового збору визначені ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Разом з тим, в даному випадку відповідача не звільнено від сплати судових витрат.

Відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, у разі задоволення позовних вимог особи, яку звільнено від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача на користь держави.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справ

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення

Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів, приходить до висновку, що ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 06.03.2019 у справі № 440/4318/18 прийнято з помилковим застосуванням норм процесуального права та підлягає частковому скасуванню з ухваленням додаткового рішення про стягнення судових витрат зі сплати судового збору з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 06.03.2019 року по справі № 440/4318/18 скасувати в частині відмови в задоволенні заяви про стягнення судових витрат зі сплати судового збору з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. на користь держави.

В іншій частині ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 06.03.2019 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)О.М. Калитка
Судді(підпис) (підпис) Л.В. Мельнікова
Повний текст постанови складено 04.07.2019 року