Справа № 280/4854/18
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2019-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 червня 2019 року м. Дніпросправа № 280/4854/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач),

суддів: Білак С.В., Шальєвої В.А.,

за участю секретаря судового засідання Лащенко Р.В.,

за участю сторін (представників): адвокат позивача ОСОБА_1 , представник відповідача Лисий А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14 березня 2019 року (суддя 1-ї інстанції Новікова І.В.) у справі №280/4854/18 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 звернулась до суду із адміністративним позов до Головного управління ДФС у Запорізькій області, в якому просила с визнати протиправними та скасувати: податкові повідомлення - рішення від 25.07.2018 № та №; вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 25.07.2018 №Ф-; рішення від 25.07.2018 № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Позовні вимоги обґрунтовані незгодою з прийнятими відповідачем за результатами перевірки рішень, оскільки висновки відповідача щодо порушення формування витрат, що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб, з підстав відсутності первинних документів, не відповідає дійсності, оскільки під час проведення перевірки позивачем на запит було надано всі первинні документи, якими підтверджується факт використання та списання пального та запчастин.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 14 березня 2019 року у задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивачем подано апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В апеляційній скарзі зазначає зокрема, що позивачем надавались до перевірки реєстр товарно-транспортних накладних, видаткові накладні та платіжні доручення на придбання запчастин на автотранспорт, акти виконаних робіт. Крім того, контрагент позивача надавав лист про виконання господарських операцій з перевезення продукції позивачем, а тому висновки відповідача, з якими погодився суд першої інстанції щодо не доведеності реальності здійснення господарських операцій не відповідає дійсності. Також позивачем як до перевірки так і суду були надані видаткові накладні, платіжні доручення, акти виконаних робіт щодо придбання автозапчастин та їх встановлення. Проте суд першої інстанції прийняв доводи відповідача та не надав належної оцінки доводам та доказам позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги. Відзив аналогічний доводам відзиву на позов.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Представник відповідача що задоволення скарги заперечив.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що податковим органом у період з 14.05.2018 по 04.06.2018 проведено документальну планову невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_2 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 по 31.12.2017, за результатами якої складено Акт від 11.06.2018 №434/08-01-13-05/.

Перевіркою встановлено порушення позивачем:

п.177.2, пп.177.4.1 п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за 2016-2017 року на суму 624740,91 грн., у т.ч. за 2016 рік на суму 346594,41 грн., за 2017 рік на суму 278149,50 грн.;

пп.164.1.3 п.164.1 ст.164, підпункт 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 Податкового кодексу України, а саме заниження суми утриманого військового збору з суми чистого оподатковуваного доходу за 2016-2017 на загальну суму - 52062,00 грн., в т.ч. за 2016 рік - 28882,87 грн., за 2017 рік - 23179,13 грн.;

п.2 ч.1 ст.7, п.5 ст.8, п.8 ст.9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", а саме заниження сум єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу за 2016-2017 роки на загальну суму 188529,12 грн., у т.ч. за 2016 рік на суму 87278,68 грн., за 2017 рік на суму 101250,44 грн.;

пп."в" п.176.1 ст.176 Податкового кодексу України, встановлено перекручення даних наданих в деклараціях за 2015-2017 року, а саме завищення валових витрат в 2015-2017 роках.

За результатами перевірки контролюючим органом прийнято:

податкове повідомлення - рішення № від 25.07.2018, яким було збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особи за результатами річного декларування на суму 780929,89 грн., в тому числі 624743,91 грн. за основним платежем та 156185,98 грн. за штрафними санкціями;

податкове повідомлення - рішення № від 25.07.2018, яким було збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору, що сплачуються фізичними особи за результатами річного декларування на суму 65077,50 грн., в тому числі 52062,00 грн. за основним платежем та 13015,50 грн. за штрафними санкціями;

вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 25.07.2018, зі сплати єдиного внеску у розмірі 188529,12 грн.;

рішення № від 25.07.2018 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску за яким нараховано штрафні санкції у розмірі 27580,78 грн.

Правомірність та обґрунтованість вказаних рішень відповідача є предметом спору, який передано на вирішення суду.

Вирішуючи спірні відносини між сторонами та відмовляючи у задоволені позову повністю, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що спірні рішення відповідача прийняті правомірно. Позивач в свою чергу не спростував висновки та доводи відповідача та не надав як до перевірки та і суду первинні документи, що б підтверджували використання у господарській діяльності транспортних засобів на підтвердження використання палива - бензин, не надано ТТН на підтвердження використання палива у використаній кількості, не надано актів списання пального у тому числі і поднормованого, спасання придбаних автозапчастин. Оскільки не було надано таких документів, не можливо було визначити обрахування маршруту та можливість використання такої кількості палива та використання придбаних автозапчастин.

Колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п.177.4 ст. 177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать: витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат;

витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);

обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством;

суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом;

інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 16.07.99 N 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Тобто, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Господарські операції мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень.

Разом з тим відповідно до принципу змагальності суб`єкт господарювання зобов`язаний заперечувати проти доводів суб`єкта владних повноважень.

Так, перевіркою податковим органом правильності визначення документально підтверджених витрат було встановлено порушення п.177.4 ст. 177 ПК України внаслідок необгрунтьваного включення (завищення витрат) в сумі 1897780,80грн, не підтверджено первинними документами (списання палива та придбання автозапчастин), не надання до перевірки обґрунтованості списання пального в кількості (оскільки відсутні ТТН або подорожні листи, списання саме такого палива, з урахуванням авто (з урахуванням їх типу пального) , що орендується та, підтвердження використання такого транспорту в господарській діяльності, первинних документів на використання запчастин.

Судом встановлено, що відповідно до акту перевірки позивач здійснювала вантажні перевезення хлібу згідно договору з ТДВ "Оріхівський хлібокомбінат".

Як до перевавірки так і суду позивачем на підтвердження виконання умов договорів з ТДВ "Оріхівський хлібокомбінат", та правомірність формування витрат та списань палива, надано акти здачі-прийняття робіт транспортно-експедиційних послуг (а.с.77-93, т.1), акти виконаних робіт та додатки до них, рахунки вартості перевезення, звіти про рух паливно-мастильних матеріалів (а.с.93-135, т.1). Також надано, видаткові накладні на придбання запчастин до транспортних засобів, платіжні доручення на підтвердження оплати таких запчастин, акту прийому-передачі виконаних робіт (а.с.166-250, т.1, а.с.1-149, т.2).

Проте позивачем, як суб`єктом господарювання здійснювались господарські операції з перевезення вантажів, у зв`язку з чим до складу витрат включались кошти на пальне, а також операції з ремонту транспортних засобів залучених для здійснення таких господарських операцій.

Проте судом встановлено, що позивачем а ні до перевірки, а ні суду не було надано товарно-транспортних накладних або подорожніх листів які б засвідчували факт здійснення господарських операцій з перевезення вантажу з ПАТ "Оріхівський хлібокомбінат" саме автотранспортом позивача, а також могли б бути підставою для списання паливно-мастильних матеріалів, врахувати кількість його витрат з урахуванням кілометражу.

В суді апеляційної інстанції адвокат позивача не спростовував ту обставину, що безпосередньо ТТН не були надані до перевірки та не надані суду. Послався на великий їх об`єм. Зазначає, що перевіряючим було надано згруповані таблиці у вигляді реєстру додатка до акту виконаних робіт. Також надано у тому числі і суду апеляційної інстанції лист ТДВ "Оріхівський хлібокомбінат", про те, що ТТН оформлювались проте їх обсяг складає близько 55тис. листів.

Проте колегія суддів, погоджується з висновками суду першої інстанції, що такий облік, на яким посилається позивач та був наданий перевіряючим може мати місце, проте не може підміняти обов`язок оформлення та зберігання саме первинних документів, відповідно до приписів чинного законодавства України.

Крім того, на вимогу контролюючого органу, з урахуванням приписів ст.ст. 44, 85 ПК України, суб`єкт господарювання зобов`язаний надати документи, що пов`язані з предметом перевірки, а не зазначати про великий обсяг первинних документів.

Крім того, лист контрагента про засвідчення укладання документів при здійсненні господарських операцій не є доказом про наявність таких.

Для списання паливно-мастильних матеріалів важливо, щоб саме первинний документ (товарно-транспортна накладна, подорожній лист) містив необхідні дані, що характеризують господарську операцію - роботу автомобіля та витрату ним паливно-мастильних матеріалів.

Платник податку має право враховувати витрати на придбання паливно-мастильних матеріалів на підставі первинних документів у межах установлених чи самостійно розрахованих норм витрачання палива.

Проте, позивачем до матеріалів справи не надано первинних документів, в розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", в яких було б належним чином відображено обсяги витрачених паливно-мастильних операцій, операції по яким такі паливно-мастильні операції витрачені, а також не надано первинних документів, якими б підтверджувались обсяги перевезень відповідно до кількості списаного пального.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що списання пального без наявності належним чином оформлених товарно-транспортних накладних (подорожніх листів), які для даної категорії операцій є основним документом, є необґрунтованим.

Щодо безпідставність включення до складу валових витрат на придбання запчастин.

Позивачем до матеріалів справи надано видаткові накладі на платіжні доручення, якими підтверджує факт придбання запчастин від ТОВ "ГАЗ Запчастина" та акти прийому-передачі виконаних робі по їх заміні.

Проте, оскільки позивачем не було надано ТТН на підтвердження здійснення господарської операції певним автотранспортом, який використовується позивачем у господарських операціях, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідно неможливо встановити факт встановлення запчастин на транспортні засоби саме ті, що використовувались в господарській діяльності позивача.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 25.07.2018 р. № Ф-, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 25.07.2018 р. № , податкового повідомлення-рішення від 25.07.2018 р. № про збільшення позивачу суми грошового зобов`язання з військового збору суд зазначає такі рішення прийняті з урахуванням збільшення грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осів , а оскільки колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо правомірності податкового повідомлення-рішення № від 25.07.2018 року про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, такі рішення також не підлягають скасуванню.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості оскаржених рішень відповідача.

Враховуючи викладене, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, рішення прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись статтями 241-245, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Слободнюк Олени Михайлівни Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14 березня 2019 року у справі №280/4854/18 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 01 липня 2019 р.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя С.В. Білак

суддя В.А. Шальєва