Справа № 712/6919/19
Суддя: Марцішевська О. М.
Дата ухвалення: 2019-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Рішення

Іменем України

Справа № 712/6919/19

Провадження № 2-а/712/199/19

05 липня 2019 року

Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

Головуючого - судді Марцішевської О.М.,

при секретарі - Олефіренко В.В.

представників позивача Назаренко В.В., Конопатського С.О.

представника відповідача адовоката Руденка О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за адміністративним позовом Придніпровського районного відділу у м.Черкаси УДМС України в Черкаській області до громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 про примусове видворення за межі території України,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Придніпровський райвідділ у м.Черкаси УДМС України в Черкаській області (18000,м.Черкаси, вул.Байди Вишневецького, 32а) 22 травня 2019 року звернувся до суду з позовною заявою до відповідача громадянина Азербайджану ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про примусове видворення за межі території України.

В обгрунтування вимог позивач зазначає, що 21.05.2019р. виявлено факт порушення відповідачем законодавста в міграційній сфері. 21.05.2019р. відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.203 КУпАП у зв`язку з закінченням терміну перебування. Перевіркою встановлено, що 13.02.2015р. відносно відповідача було прийнято рішення про примусове повернення з України. Після виконання вказаного рішення відповідач прибув в Україну 08.04.2016 року. 28.07.2016р. відносно відповідача вдруге було прийняте рішення про примусове повернення з України. Вказане рішення відповідач не виконав, за даними автоматизованої системи відомості щодо перетинання кордону відповідача після 2015 року відсутні. Підставою примусового видворення іноземця є ухилення від виконання рішення компетентного органу про примусове повернення. Просить примусово видворити громадянина Республіки Азейбарджан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі України.

31.05.2019р. представником відповідача адвокатом Руденком О.І. поданий відзив на позов, в якому просить відмовити у позові, вказуючи, що посилання позивача щодо відсутності перетину кордону відповідачем 28.06.2016р. ґрунтуються на даних автоматизованої бази, що не є достовірним доказом. Оскільки доступ до такої бази наявний у позивача та витяг завірений службовою особою позивача, вказані обставини дають підстави обґрунтовано сумніватись в достовірності такого доказу. Окрім цього позивач не взяв до уваги наявність у позивача боргових зобов`язань та наявність сім`ї і неповнолітньої дитини у відповідача.

В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги з викладених у позові підстав.

Представник відповідача заперечував по суті позову з підстав, викладених у відзиві, просив відмовити у позові.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що 21.05.2019р. виявлено факт порушення відповідачем законодавста в міграційній сфері.

21.05.2019р. відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.203 КУпАП у зв`язку з закінченням терміну перебування та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Перевіркою встановлено, що 13.02.2015р. відносно відповідача було прийнято рішення про примусове повернення з України, про що свідчить штамп в паспорті іноземця. Згідно з даними Адміністрації прикордонної служби відповідач 13.02.2015 року вибув з території України.

28.07.2016р. відносно відповідача вдруге було прийняте рішення про примусове повернення з України у строк до 27.08.2016р.. Вказаним рішенням встановлено, що відповідач прибув в Україну 08.04.2016 року, де проживав у м.Черкаси та по закінченню терміну перебування за межі України не виїхав, чим грубо порушив правилами перебуванння іноземців на території України. Вказане рішення відповідач не виконав, хоча надав письмове зобов`язання від 28.07.2016р. про залишення території України не пізніше 27.08.2016 року.

Згідно частини 3 статті 3 розділу I Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Згідно частини 4 статті 4 Закону передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які відповідно до закону прибули в Україну для працевлаштування та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період роботи в Україні.

Абзацом 1 статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» встановлено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції.

В ході судового розгляду судом не встановлено наявності обставин, передбачених ст.ст. 30, 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», які забороняють примусове видворення відповідача.

Доводи представника відповідача про те, що наявність у позивача боргових зобов`язань та покази свідка ОСОБА_2 , договір позики від 20.08.2017р. суд вважає такими, що не обгрунтовують заперечення проти позову, оскільки взяті на себе зобов`язання за договором позики від 20.08.2017р. про повернення боргу до 20.08.2018р. відповідач взяв в супереч раніше взятому на себе зобов`язанню від 28.07.2016р. про залишення території України не пізніше 27.08.2016 року на виконання рішення про примусове повернення з України. Вказане рішення відповідачем не оскаржене та є чинним, а тому підлягає до виконанню.

Згідно з відомостями Державної прикордонної служби України від 01.06.2019 громадянин Республіки Азейбарджан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 28.07.2016 року по день отримання запиту не перетинав державного кордону України.

Що стосується доводів про наявність у відповідача неповнолітньої дитини, вказані доводи спростовані даними актового запису про народження ОСОБА_3 , батьком якого не зареєстрований відповідач.

Таким чином, суд вважає встановленим той факт, що іноземний громадянин знаходиться на території України незаконно, ухиляється від виїзду з України, законних підстав перебування його на території України судом не встановлено, у зв`язку з чим суд вважає заявлені позовні вимоги законними та обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

У відповідності до п.3 ч.2 ст.371 КАС України, рішення про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст. ст. 12, 241, 244, 257, 246, 288, 289, 371 КАС України, ст. ст. 4, 9, 16, 29, 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Примусово видворити громадянина Азербайджану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за межі території України.

Рішення в частині примусового видворення звернути до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На час апеляційного оскарження іноземці або особи без громадянства, у яких відсутні документи, що дають право на виїзд з України, продовжують утримуватися у спеціально обладнаних для цих цілей приміщеннях органів (підрозділів) охорони державного кордону чи Служби безпеки України або в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Головуючий: