Справа № 596/409/19
Суддя: Цвинтарна Т. М.
Дата ухвалення: 2019-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" липня 2019 р. Справа №596/409/19

Гусятинський районний суд Тернопільської області

в складі : головуючого судді Цвинтарної Т.М.

при секретарі Рудніцькій О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Гусятин справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління патрульної поліції в Тернопільській області, третя особа: поліцейський роти №3 батальйону управління патрульної поліції в Тернопільській області Петльована Василина Романівна про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеною позовною заявою до управління патрульної поліції в Тернопільській області, третя особа: поліцейський роти №3 батальйону управління патрульної поліції в Тернопільській області Петльована Василина Романівна та просить скасувати постанову поліцейського роти №3 батальйону управління патрульної поліції в Тернопільській області Петльованої В.Р. серії НК № 634741 від 23.02.2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 23.02.2019 року поліцейським було винесено постанову про накладання на нього адміністративного стягнення серії НК №634741 та накладено стягнення у виді штрафу, за те що він 23.02.2019 року о 09.00 год. в с. Кровінка, Теребовлянського району, Тернопільської області керував транспортним засобом ВМW 740IL, номерний знак НОМЕР_1 на 353 км. автодороги Доманове-Ковель-Чернівці-Тереблече, не виконав вимоги дорожньої розмітки 1.1, що розділяє потоки транспортних засобів, та скоїв адміністративне правопорушення. Позивач вважає, що він не порушував ПДР України. Він приблизно 10 км за с. Кровінка в напрямку на Тернопіль побачив, що позаду його автомобіля мигають поліцейські маячки і на вимогу поліції він прийняв в право і зупинився. До нього підійшла працівник поліції і сказала показати водійські права. Після чого вона йому висунула звинувачення про перетин суцільної лінії і не включених аварійних сигналів при зупинці. На запитання чому його зупинили не по місцю порушення, а десь за км 10 від скоєного правопорушення працівник поліції не зміг надати відповідь. На прохання показати відео фіксацію його порушень працівник поліції показав йому відео на якому транспортний засіб схожий на його рухався в колоні машин, а доказати не зміг, що це був саме його транспортний засіб (відео фіксація велася поліцейським автомобілем, який рухався позаду на великій відстані від правопорушника і номерний знак якого неможливо розпізнати), тому вважає, що доказів того, що він вчинив правопорушення недостатньо. Також зазначив, що припускає те, що поліцейський патруль не побачив аварійних сигналів включених на його машині, через сонце яке засліплювало їм вигляд сигнальних маячків.

В судове засідання позивач не з`явився, проте надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача управління патрульної поліції в Тернопільській області в судове засідання не з`явився, проте, 25.03.2019 року надіслав до суду відзив на позов, згідно якого просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, оскільки у відповідності до п. 9.9 б) ПДР України аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу працівника поліції. Ввімкнення аварійної світлової сигналізації у цьому випадку обумовлено тим, що така зупинка часто здійснюється в місцях, де вона не передбачена, тому сигналізація інформує інших водіїв про необхідність завчасного перестроювання. Як вбачається з матеріалів відеофіксації, що велася на підставі ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», на момент зупинки працівниками поліції аварійна світлова сигналізація на транспортному засобі позивача увімкнена не була. Також зазначає, що тими ж матеріалами відеофіксації спростовується твердження позивача про ненадання йому можливості скористатися правовою допомогою, оскільки такого клопотання позивач не заявляв, а покинув місце зупинки працівниками поліції, не дочекавшись винесення постанови. Розгляд справи просить проводити у відсутності їхнього представника.

Позивач 27.03.2019 року надав суду відповідь на відзив, у якій зазначив, що поліцейський повинен мати законне право зупинки транспортного засобу у чітко регламентованих випадках, передбачених статтею 35 Закону України Про Національну поліцію. В іншому випадку це буде порушенням прав громадян. Після того, як його зупинили працівники поліції, вони назвали йому причину зупинки, але довести те, що він порушив правила дорожнього руху довести не змогли і до адміністративної відповідальності його не притягували. В перші хвилини часу після зупинки автомобіля поліцейськими він розгубився аналізуючи ситуацію, яка склалася і не увімкнув аварійну світлову сигналізацію на автомобілі. За декілька хвилин коли він більш - менш зрозумів, що від нього хочуть, прийшов у нормальний стан та увімкнув на своєму автомобілі світлову сигналізацію.

Третя особа поліцейський роти №3 батальйону управління патрульної поліції в Тернопільській області Петльована В.Р. в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про день, час та місце слухання справи, про причини неявки не повідомила.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно постанови серії НК №634741 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесеної року поліцейським роти №3 батальйону управління патрульної поліції в Тернопільській області Петльованою В.Р., водій ОСОБА_1 23.02.2019 року на автодорозі М-19 Доманове-Ковель-Чернівці-Тереблече 353 км. керуючи транспортним засобом ВМW 740IL, номерний знак НОМЕР_1 не виконав вимог дорожньої розмітки 1.1 суцільна лінія, яка поділяє транспортні потоки, чим порушив вимоги ч.1 ст. 122 КУпАП. Крім того, при зупинці працівниками поліції не увімкнув аварійну сигналізацію, чим порушив вимоги ч.2 ст.122 КУпАП. Тобто, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122, ч.2 ст.122 КУпАП з врахуванням ст.36 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн..

Санкція ч.1 ст.122 КУпАП передбачає покарання за вчинене адміністративне правопорушення у виді штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (850 грн.) або 50 штрафних балів.

Санкція ч.2 ст.122 КУпАП передбачає покарання за вчинене адміністративне правопорушення у виді штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (425 грн.) або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст. 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Однак, як видно з оскаржуваної постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності з врахуванням ст.36 КУпАП і призначено покарання у виді штрафу в розмірі 425 грн., що не відповідає вимогам ст.36 КУпАП.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом (ч. 1 ст. 7 КУпАП).

Частина 1 ст. 9 КУпАП визначає поняття адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до розділу 34 ПДР лінії 1.1 та 1.3 перетинати забороняється. Якщо лінією 1.1 позначено місце стоянки, майданчик для паркування або край проїзної частини, суміжний з узбіччям, цю лінію перетинати дозволяється. (№ 111 від 11.02.2013). Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати лінію 1.1 для об`їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об`їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год.

Разом з тим, пп. б п. 9.9 ПДР України визначає, що аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Суд враховує доводи позивача з приводу того, що саме по собі порушення правил дорожнього руху в частині не вмикання аварійної світлової сигналізації у випадку зупинки на вимогу працівника поліції, у випадку доведеності такої обставини, не тягне за собою відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 122 КУпАП України, оскільки порушення має місце вже після припинення руху транспортного засобу, тоді як диспозиція ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Таким чином, у випадку доведеності вини особи у порушенні вимог п.п. б п. 9.9 розділу 9 ПДР відповідальність настає за ст. 125 КУпАП.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом при дослідженні копії постанови серії НК №634741 та відеозапису, на які як на доказ посилається відповідач, не встановлено факту скоєння ОСОБА_1 порушення розділу 34 п.1.1, розділу 9 п.9.9 (б) ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.122, ч.2 ст.122 КУпАП. Так відеозапис не містить запису безпосереднього порушення ОСОБА_1 ПДР, а саме, перетину суцільної горизонтальної лінії дорожньої розмітки, не увімкнення аварійної світлової сигналізації.

Крім того, відповідачем на вимогу суду не надано оригінал постанови серії НК № 634741 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесеної року поліцейським роти №3 батальйону управління патрульної поліції в Тернопільській області Петльованою В.Р. відносно ОСОБА_1 ..

На переконання суду системний аналіз вказаних вище норм чинного законодавства України та встановлених у ході розгляду обставин дає підстави вважати, що оспорюване рішення не у повній мірі відповідає вимогам закону, а відтак підлягає скасуванню.

Враховуючи, що відповідач не довів правомірність і законність постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №634741 від 23.02.2019 року, не спростував доводів позивача, викладених у його позові, не довів наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 та ч. 2 ст. 122 КУпАП, суд вважає позовні вимоги підставними і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 3ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. ст. 5, 6, 8, 9, 11, 13, 14, 77, 241-246, 250, 255, 286 КАС України,ст. 247 КУпАП, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову серії НК №634741 від 23.02.2019 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену поліцейським роти №3 батальйону управління патрульної поліції в Тернопільській області Петльованою Василиною Романівною за ч.1 ст. 122, ч.2 ст.122, ст.36 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 425 грн. та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Гусятинський районний суд Тернопільської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: підпис

З оригіналом вірно

Суддя Гусятинського районного суду Т.М. Цвинтарна