Справа № 440/4384/18
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2019-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

04 липня 2019 року

Київ

справа №440/4384/18

адміністративне провадження №К/9901/18004/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Білоуса О.В., Блажівської І.Л., Желтобрюх І.Л., перевіривши касаційну скаргу Державної фіскальної служби України на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22 січня 2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2019 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІГНІС ЮА» до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року ТОВ «ІГНІС ЮА» звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної фіскальної служби України, ГУ ДФС у Полтавській області в якому просило:

- визнати протиправними та скасувати рішення Комісії ГУ ДФС у Полтавській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації: від 8 листопада 2018 року №982848/42286602 про відмову у реєстрації податкової накладної від 31 жовтня 2018 року №1 в Єдиному реєстрі податкових накладних; від 9 листопада 2018 року №984310/42286602 про відмову у реєстрації податкової накладної від 31 жовтня 2018 року №2 в Єдиному реєстрі податкових накладних,

- зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні: від 31 жовтня 2018 року №1 на суму 107800 грн, у тому числі ПДВ 17966,67 грн - направленої на реєстрацію 2 листопада 2018 року, реєстраційний номер документа ; від 31 жовтня 2018 року №2 на суму 117570,60 грн, у тому числі ПДВ 19595,10 грн - направлена на реєстрацію 2 листопада 2018 року, реєстраційний номер документа .

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2018 року відкрито провадження у справі та встановлено, що ця справа є справою незначної складності, не підпадає під винятки, передбачені частиною четвертою статті 257 КАС України, а тому відповідно до пункту 10 частини шостої статті 12 цього ж Кодексу може бути розглянута за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 22 січня 2019 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2019 року, позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями судів попередніх інстанцій, 25 червня 2019 року відповідач звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з вказаною касаційною скаргою.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Згідно з частиною першою статті 328 КАС України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

У свою чергу, за змістом пункту 10 частини шостої статті 12 КАС України, для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з частиною четвертою статті 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах:

1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;

2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;

4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судом першої інстанції вказану справу віднесено до справ незначної складності, що в свою чергу підлягають розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність у цьому випадку обставин, наведених у підпунктах «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 328, 333 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою скаргу Державної фіскальної служби України на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22 січня 2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2019 року.

Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити скаржникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.В.Білоус

Судді Н.Є.Блажівська

І.Л.Желтобрюх