Справа № 9901/818/18
Суддя: Єресько Л.О.
Дата ухвалення: 2019-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

03 липня 2019 року

Київ

справа №9901/818/18

адміністративне провадження №Зі/9901/154/19

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Єресько Л.О., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Кравця Ростислава Юрійовича про відвід судді Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду Гончарової І.А. у справі №9901/818/18 за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та Вищої ради правосуддя,

УСТАНОВИВ:

На розгляді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Вищої ради правосуддя про визнання протиправними та скасування рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України №1257/ко-18 від 20.07.2018 та рішення Вищої ради правосуддя №2982/0/15-18 від 25.09.2018.

26.06.2019 представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Кравець Ростислав Юрійович шляхом поштового відправлення подав заяви про відвід суддів - Олендера І.Я., Бившевої Л.І., Гончарової І.А., Ханової Р.Ф., Хохуляка В.В., визначених для розгляду справи, з підстави, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відвід суддям Верховного Суду обґрунтовує покликаючись на пункт 4 частини першої статті 36 КАС України та на практику Європейського суду з прав людини, в якій висвітлено поняття "неупередженості" та "суду, встановленого законом", а також на положення пункту 3 частини десятої статті 94 Закону України "Про судоустрій і статус суддів". Вказує, що судді Верховного Суду не можуть відповідати принципам неупередженості, зокрема за об`єктивним критерієм, та принципам справедливості, оскільки призначення суддів відбулось за участі члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, який не відповідав вимогам Закону.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 01 липня 2019 року заява представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Кравця Ростислава Юрійовича про відвід судді Гончарової І.А. визнана не обґрунтованою. Зупинено провадження у справі №9901/818/18 до вирішення питання заявленого відводу в порядку частини 4 статті 40 КАС України.

Згідно частини 4 статті 40 КАС України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

02 липня 2019 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду заяви про відвід судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Гончарової І.А. визначено суддю Єресько Л.О.

Вирішуючи дану заяву, суддя виходить із такого.

Представник позивача як на підставу для відводу судді покликався на норми статті 36 КАС України.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу у разі якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи.

Згідно пункту 4 частини 1 статті 36 цього Кодексу суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України" зазначено, що "у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду". Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що "особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного". Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але "вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими".

Отже, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Розкриваючи зміст такого поняття як "неупрередженість" представник позивача, враховуючи, що жодна норма національного права не розкриває його зміст, звертається до практики Європейського Суду з прав людини, зокрема, у справі CASE OF GU?MUNDUR ANDRI ASTRA?SSON v. ICELAND (заява № 26374/18) від 12.03.2019, згідно яких: "...Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції , суд завжди повинен бути "встановленим законом". Цей вислів відображає принцип верховенства права, який притаманний системі захисту, встановленій Конвенцією та її протоколами. Як Суд вирішив раніше, суд, який не створений відповідно до вимог законодавця, обов`язково не матиме легітимності, необхідної в демократичному суспільстві для вирішення судових спорів" І далі: "...поняття "установа" у першому реченні пункту 1 статті 6 Конвенції охоплює, за своєю природою, процес призначення суддів у межах внутрішньої судової системи, який відповідно до принципу верховенства права повинен відповідно до принципу верховенства права повинен проводитися відповідно до чинних норм національного законодавства, що діяли на час розгляду справи...".

В даному випадку, на думку представника позивача, в процесі призначення суддів Верховного Суду у межах внутрішньої судової системи, не було дотримано верховенства права з точки зору дотримання вимог законодавства членом ВККС України Лукашем Т.В. під час здійснення ним повноважень члена ВККС України через не зупинення адвокатської діяльності, ставить під сумнів справедливість призначення суддів, рішення відносно яких прийнято в тому числі, за його участю.

З огляду на зазначене, представник позивача вважає, що суддя Верховного Суду Гончарова А.І. не може відповідати принципам неупередженості, зокрема за об`єктивним критерієм, та принципам справедливості, оскільки призначення судді відбулося за участю члена ВККС України, який не відповідає вимогам закону.

Оцінюючи вищенаведені доводи заявника, слід виходити із такого.

Відповідно до частини 1 статті 38 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддею Верховного Суду може бути особа, яка відповідає вимогам до кандидатів на посаду судді, за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердила здатність здійснювати правосуддя у Верховному Суді, та відповідає вимогам щодо стажу роботи, встановленим цією нормою.

Рішення про відповідність вимогам до кандидатів на посаду судді приймається колегіальним органом - Вищою кваліфікаційною комісією суддів України за результатами багаторівневої спеціальної процедури, визначеної законом.

Якщо за результатами проведення конкурсу на зайняття вакантної посади судді у Верховному Суді Вища кваліфікаційна комісія суддів України ухвалює рішення про внесення рекомендації Вищій раді правосуддя щодо призначення кандидата на посаду судді, така рекомендація разом із відповідними матеріалами направляється Вищій раді правосуддя для розгляду (частина 6 статті 81 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Вища рада правосуддя за своїм статусом є колегіальним, незалежним конституційним органом державної влади та суддівського врядування, який діє в Україні на постійній основі (частина 1 статті 1 Закону України "Про Вищу раду правосуддя").

Таким чином, судді Верховного Суду визначені за конкурсом та за процедурою, яка передбачена Законом України "Про судоустрій і статус суддів", на підставі рішень вищезазначених колегіальних органів.

Тому обставини, якими представник позивача обґрунтовує заяви про відвід суддів не викликають обґрунтованих сумнівів у неупрередженості або необ`єктивності суддів при розгляді справи.

За інстанційною юрисдикцією, судом першої інстанції для розгляду справ щодо оскарження рішень Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та Вищої ради правосуддя є Верховний Суд, іншого компетентного суду для розгляду такого роду позовних заяв немає.

Доводів про те, що суддя Гончарова І.А. проявляла особисту упередженість або необ`єктивність під час розгляду справи № 9901/818/18 заявником у заяві про відвід судді не наведено.

Інших підстав, визначених статтею 36 чи статтею 37 КАС України,, які б свідчили про особисту упередженість судді Гончарової І.А. або необ`єктивність під час розгляду справи № 9901/818/18 заявником також у заяві не наведено, а суддею не встановлено.

За таких обставин у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Кравця Ростислава Юрійовича про відвід судді Гончарової І.А. від участі у розгляді даної справи слід відмовити.

Керуючись статтями 36, 39, 40, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Кравця Ростислава Юрійовича про відвід судді Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду Гончарової І.А. у справі № 9901/818/18 за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та Вищої ради правосуддя.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

...........................

Л.О. Єресько,

Суддя Верховного Суду