Справа № 640/4190/19
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2019-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/4190/19 Суддя (судді) першої інстанції: Качур І.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Парінова А.Б.,

Беспалова О.О.,

за участю

секретаря судового засідання Кузьміної Ю.О.,

представника позивача Цімейка Б.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу громадської організації «Захист Українського народу» на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 квітня 2019 року (суддя Качур І.А.) у справі за адміністративним позовом громадської організації «Захист Українського народу» до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві про визнання протиправною бездіяльності,-

В С Т А Н О В И В:

Громадська організація «Захист Українського народу» звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не направлення на адресу позивача, приватного підприємства «Виробничо-Дистриб`юторська компанія» «Дім Вин «Скала», генерального директора приватного підприємства «Виробничо-Дистриб`юторська компанія» «Дім Вин «Скала» ОСОБА_2 копії постанови від 29.01.2019 про закриття кримінального провадження у кримінальному провадженні ЄРДР №0001162 від 11.12.2018;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не розгляду та не прийняття рішень за клопотаннями від 18.01.2019 №2дбр.кл (вх.№965/Ц/01-2/2019 від 18.01.2019), від 18.01.2019 №3дбр.кл (вх. №966/Ц/01-2/2019 від 18.01.2019), від 18.01.2019 №4дбр.кл (вх. №967/Ц/01-2-2019 від 18.01.2019) від 19.01.2019 №5дбр.кл (вх. №987/Ц/01-2/2019) від 21.01.2019, від 18.01.2019 №6дбр.кл (вх. №967/Ц/01-2/2019 від 21.01.2019) про визнання ОСОБА_2 . - голови громадської організації «Захист Українського народу», генерального директора приватного підприємства «Виробничо-Дистриб`юторська компанія» «Дім Вин «Скала» та приватного підприємства «Виробничо-Дистриб`юторська компанія» «Дім Вин «Скала» потерпілими, цивільними позивачами у кримінальному провадженні від 11.12.2018 ЄРДР №0001162, вчинення відповідних слідчих (розшукових) дій.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 квітня 2019 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, громадська організація «Захист Українського народу» подала апеляційну скаргу, з підстав порушення судом першої інстанції норм процесуального права, в якій просить скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 квітня 2019 року, а справу повернути до суду першої інстанції для розгляду по суті.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що за правилами Кримінального процесуального кодексу України відповідач зобов`язаний у певні процесуальні строки вчинити певні дії, в т.ч. слідчі (розшукові), а в разі не вчинення цих дій, позивач, за правилами Кримінального процесуального кодексу України має право звернутись до слідчого судді зі скаргою про зобов`язання вчинити ці дії, а за правилами Кодексу адміністративного судочинства України звернутися до суду з позовною заявою та оскаржити протиправні дії та бездіяльність відповідача, як суб`єкта владних повноважень, які він зобов`язаний був вчинити, але не вчинив.

Апелянт вказує, що зважаючи на наведене, відмова суду першої інстанції у відкритті провадження у даній справі позбавляє позивача права на захист порушених прав та законних інтересів , передбачених ст. 5 КАС України.

Від відповідача відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, думку представника позивача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції з позовної заяви встановлено, що позивач оскаржує бездіяльність відповідача у рамках кримінального провадження №0001162, та позов обґрунтовано тим, що відповідачем протиправно не направлено копії постанови про закриття кримінального провадження та не розглянуто клопотання сторони кримінального провадження.

Відмовляючи у відкритті провадження суд першої інстанції виходив з того, що процесуальні рішення, дії та бездіяльність суду і слідчих суддів, зокрема, можуть бути оскаржені у порядку, визначеному Кримінальним процесуальним кодексом України, а тому, зважаючи на суб`єктний склад сторін у справі і характер спірних правовідносин, розгляд даної справи не належить здійснювати у порядку адміністративного судочинства, а має здійснюватися у порядку, визначеному КПК України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступні обставини.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини. Розгляд справи судом, до юрисдикції якого її розгляд не відноситься, є порушенням положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо розгляду справи судом, встановленим законом.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

У ч. 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з п.п. 2, 7 ч. 1 ст. 4 КАС України публічно-правовий спір - це спір, в якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послу

Частино 1 та пунктом 1 частини 2 статті 19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

При цьому, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Публічно-правовий спір має свою особливість суб`єктного складу - участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для класифікації спору як публічно-правового. Однак сам по собі цей факт не дає підстав ототожнювати з публічно-правовим та відносити до справи адміністративної юрисдикції будь-який спір за участю суб`єкта владних повноважень.

Отже, до адміністративного суду можуть бути оскаржені виключно рішення, дії та бездіяльність суб`єкта владних повноважень, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності встановлено інший порядок судового провадження.

За висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 13 червня 2018 року (справа № 819/362/16), публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2018 року (справа № 826/27224/15) під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

В той же час, вичерпний перелік публічно-правових справ, на які не поширюється юрисдикція адміністративних судів, визначено ч. 2 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме справи: що віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України; які належить вирішувати в порядку кримінального судочинства; про накладення адміністративних стягнень; щодо відносин, які відповідно до закону, статуту (положення) об`єднання громадян віднесені до його внутрішньої діяльності або виключної компетенції.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що підставою для звернення з відповідним позовом є бездіяльність відповідача щодо не направлення на адресу позивача та приватного підприємства «Виробничо-Дистриб`юторська компанія» «Дім Вин «Скала», генерального директора приватного підприємства «Виробничо-Дистриб`юторська компанія» «Дім Вин «Скала» ОСОБА_2 копії постанови від 29.01.2019 про закриття кримінального провадження у кримінальному провадженні ЄРДР №0001162 від 11.12.2018; та щодо не розгляду та не прийняття рішень за клопотаннями про визнання ОСОБА_2 . - голови громадської організації «Захист Українського народу», генерального директора приватного підприємства «Виробничо-Дистриб`юторська компанія» «Дім Вин «Скала» та приватного підприємства «Виробничо-Дистриб`юторська компанія» «Дім Вин «Скала» потерпілими, цивільними позивачами у кримінальному провадженні від 11.12.2018 ЄРДР №0001162, вчинення відповідних слідчих (розшукових) дій.

Оскільки предмет і підстави позову (порушене право) зводяться до невиконання відповідачами вимог Кримінального процесуального кодексу України , про що власне і зазначає позивач в позовній заяві, даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства України.

Рішенням Конституційного суду України від 23.05.2001 № 6-рп/2001 визначено, що кримінальне судочинство визначається як врегульований нормами Кримінально-процесуального кодексу України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу - підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кримінального процесуального кодексу України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 Кримінального процесуального кодексу України кримінальне провадження на території України здійснюється з підстав та в порядку, передбачених цим Кодексом, незалежно від місця вчинення кримінального правопорушення. Процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості при розслідуванні кримінальної справи права оскаржити до суду окремі процесуальні дії чи бездіяльність слідчих, органів досудового розслідування, прокуратури. Але таке оскарження окремих процесуальних актів, дій чи бездіяльності слідчих, органів досудового розслідування, прокуратури до суду може здійснюватися у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України, оскільки діяльність посадових осіб має свої особливості, не належить до сфери управлінської діяльності і не може бути предметом оскарження в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 306 Кримінального процесуального кодексу України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318 - 380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

У зв`язку з викладеним колегія суддів приходить висновку, що позов підлягає вирішенню, відповідно до частини 1 статті 306 Кримінального процесуального кодексу України слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318 - 380 зазначеного Кодексу, оскільки направлення (не направлення) копії процесуального документу, розгляд та прийняття рішень, не прийняття відповідних рішень за клопотаннями про визнання потерпілими, слідчим здійснюється відповідно до КПК України.

З огляду на вищенаведене, слідчий при вчиненні вказаних дій чи бездіяльності не здійснює жодних владних управлінських функцій, оскарження б яких підпадало під юрисдикцію адміністративного суду, оскільки слідчим здійснюються саме владно-процесуальні функції, передбачені відповідними нормами КПК України.

Згідно із пунктом першим частини першої статті 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки даний позов не підсудний суду адміністративної юрисдикції, то у даному випадку слід відмовити у відкритті провадження.

Відтак, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного провадження та не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції винесена з дотриманням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування ухвали суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу громадської організації «Захист Українського народу» залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 04 липня 2019 року.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді А.Б. Парінов

О.О. Беспалов