Справа № 160/255/19
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2019-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 червня 2019 року м. Дніпросправа № 160/255/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Малиш Н.І., Шальєвої В.А., секретар судового засідання Новошицька О.О., за участю представника позивача Єпіфанова Ю.О., представника відповідача Воротниченко Н.Ф., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі

апеляційну скаргу

Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

на додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.03.2019 року в адміністративній справі №160/255/19 (головуючий суддя у 1 інстанції Коренев А.О., повний текст додаткового рішення складено 19.03.2019 року)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сталь"

до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

про визнання протиправним та скасування наказу,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сталь" звернулося з позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому просило визнати протиправним та скасувати наказ ГУ ДФС України у Дніпропетровській області від 13.12.2018 року №7150-п про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ Сталь.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.03.2019 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області № 7150-п від 13.12.2018 року про проведення документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Сталь". Стягнуто з Головного управління Державної фіскальної служби України у Дніпропетровській області (ЄДРПОУ-39394856) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сталь" (ЄДРПОУ-35394737) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 1921,00 грн.

11 березня 2019 року представником позивача подано заяву про винесення додаткового рішення у справі №160/255/19 щодо стягнення витрат на правничу допомогу.

Додатковим рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.03.2019 року заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Сталь" про винесення додаткового рішення задоволено. Стягнуто з Головного управління Державної фіскальної служби України у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сталь" витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) грн.

Не погодившись з додатковим рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволені заяви про винесення додаткового рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що надані платіжні доручення не містять інформації за які саме послуги було сплачено суму на 3000,00грн. та по якій справі. Також, адвокат як самозайнята особа повинна була надати докази відображення доходів отриманих від незалежної професійної діяльності.

Представник відповідача у судовому засіданні просив задовольнити апеляційну скаргу.

Представник позивача у судовому засіданні просив залишити додаткове рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 7 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Положеннями ч. 4 ст. 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як слідує з матеріалів справи, на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу в розмірі 3000 грн. позивачем надано Договір про надання правової допомоги від 02.10.2017 року, додаткову угоду №1 від 03 січня 2019 року до Договору про надання правової допомоги від 02.10.2017 року, акт прийому надання послуг до договору про надання правової допомоги від 02.10.2017 року, оригінал платіжного доручення від 15.03.2019 про сплату послуг відповідно до додаткової угоди №1 від 03 січня 2019 року до Договору про надання правової допомоги від 02.10.2017 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч. 6 ст. 134 КАС України встановлено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому відповідно до ч. 7 ст. 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу тільки за відповідним клопотанням іншої сторони.

Головне управління ДФС у Дніпропетровській області передбаченим ст. 134 КАС України правом не скористалось, відповідне клопотання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу не заявило.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про безпідставність посилань відповідача на не підтвердження документально витрат ТОВ СТАЛЬ на правову допомогу через те, що платіжне доручення № 030010 від 15.03.2019 року надано після ухвалення рішення Дніпропетровським окружним адміністративним судом, оскільки такі умови були визначені п. 4.3 додатковою угоду №1 від 03 січня 2019 року до Договору про надання правової допомоги від 02.10.2017 року.

Щодо посилань відповідача в апеляційній скарзі про те, що платіжні доручення не містять інформації за які саме послуги було сплачено суму на 3000,00грн. та по якій справі, колегія суддів зазначає наступне.

Так, в матеріалах справи міститься платіжне доручення №030010 від 15.03.2019р. на суму 3000,00грн. Призначення платежу: додаткова угода №1 від 03.01.2019 року до договору про надання правової допомоги від 02.10.2017 року.

Отже, вказаним платіжним доручено було сплачені послуги адвоката на підставі додаткової угоди №1 від 03 січня 2019 року до Договору про надання правової допомоги від 02.10.2017 року, які укладені з позивачем, а відтак у колегії суддів немає сумніву щодо іншого цільового призначення цих коштів та відповідних доказів не надано відповідачем.

Також, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що предметом спірних правовідносин є фактичне понесення витрат на правову допомогу та їх відшкодування відповідною стороною у справі, а облік отриманих доходів адвокатом та в подальшому його оподаткування не є предметом спору.

Аналогічний висновок висловив Верховний Суд в постанові від 01 жовтня 2018 року у справі №569/17904/17.

За таких обставин суд першої інстанції вірно задовольнив заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Сталь" про винесення додаткового рішення.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції повно з`ясовані обставин, що мають значення для справи, висновки, викладені у додатковому рішенні суду першої інстанції, відповідають обставинам справи, судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального права та норми процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції судового рішення.

Керуючись статтями 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.03.2019 року в адміністративній справі №160/255/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сталь" до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу залишити без задоволення.

Додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.03.2019 року в адміністративній справі №160/255/19 - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини постанови складені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 26 червня 2019 року, в повному обсязі постанова складена 03.07.2019 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя Н.І. Малиш

суддя В.А. Шальєва