Справа № 568/701/16-а
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2019-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

02 липня 2019 року№ 857/Н-5/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Сеника Р.П., Шевчук С.М.

за участю секретаря судового засідання Кітраль Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2016 року за нововиявленими обставинами у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Радивилівському районі Рівненської області про визнання нечинним рішення та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

27 травня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Восьмого апеляційного адміністративного суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2016 року у справі №568/701/16-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Радивилівському районі Рівненської області про визнання нечинним рішення та зобов`язання вчинити дії, в якій просить переглянути вказану постанову та скасувати її, а постанову Радивилівського районного суду Рівненської області від 19 вересня 2016 року у даній справі залишити без змін.

У своїй заяві заявник посилається на те, що постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 24.04.2019 року у справі № 826/8546/18 було залишено без змін рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 07.11.2018 року на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.01.2019 року у справі № 826/8546/18 щодо визнання протиправною бездіяльності Кабінету Міністрів України в частині неприйняття порядку та умов перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, як це передбачено ч.20 ст.86 Закону №1697-VІІ та зобов`язано КМУ протягом 30 днів з дня набрання рішенням законної сили вжити заходів та прийняти постанову, якою затвердити умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури. У пункті 11 зазначеної постанови Верховний Суд вказав, що у червні 2016 року позивач у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорсько-слідчим працівникам згідно постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 09.12.2015 № 1013, звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Бранівському районі Житомирської області з заявою про проведення перерахунку пенсії, у проведенні якого останнє позивачеві відмовило.

Заявник звертає увагу на те, що він як позивач, також звертався в серпні 2016 року до управління Пенсійного фонду України в Радивилівському районі Рівненської області з аналогічною заявою про проведення перерахунку призначеної пенсії, на підставі цієї ж постанови КМУ від 09 грудня 2015 року №1013 і отримав аналогічну відмову.

Таким чином, ОСОБА_1 вважає, що факт визнання Верховним Судом бездіяльності КМУ саме протиправною є істотною нововиявленою обставиною.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи заявника у їх сукупності, апеляційний суд приходить до переконання, що подана заява задоволенню не підлягає з таких міркувань.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що 26.08.2016 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України у Радивилівському районі Рівненської області, в якому просить визнати неправомірними та протиправними дії відповідача, які полягають у відмові здійснити перерахунок та виплату йому пенсії згідно Закону України «Про прокуратуру», починаючи із 01.01.2016 року, виходячи із 90 відсотків від середньомісячної (чинної) заробітної плати, відповідно до довідки прокуратури Рівненської області №18-436 від 29.07.2016 без обмеження максимального розміру такої пенсії; зобов`язати відповідача здійснити йому перерахунок та виплату пенсії згідно із Законом України «Про прокуратуру» починаючи з 01.01.2016 виходячи із 90 відсотків від середньомісячної (чинної) заробітної плати, зазначеної в довідці прокуратури Рівненської області від 29 липня 2016 року №18-436 без обмеження її максимального розміру та здійснювати відповідні виплати.

Постановою Радивилівського районного суду Рівненської області від 19 вересня 2016 року позов задоволено. Визнано протиправними дії управління Пенсійного Фонду України в Радивилівському районі Рівненської області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років в розмірі 90 відсотків середньомісячної чинної заробітної плати відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», чинного на момент призначення йому пенсії, а також ч.13, ч.20 ст.86 Закону України №1697-VII від 14.10.2014 року «Про прокуратуру», який набрав чинності з 15.07.2015 року та зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Радивилівському районі Рівненської області провести перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії за вислугу років виходячи із розрахунку 90 відсотків від середнього заробітку щомісячної (чинної) заробітної плати, відповідно до довідки прокуратури Рівненської області №18-436 від 29.07.2016 року, без обмеження її максимального розміру та здійснювати відповідні виплати починаючи з 01.01.2016 року безстроково.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2016 року, яка залишена без змін постановою Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року, апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Радивилівському районі Рівненської області задоволено, постанову Радивилівського районного суду Рівненської області від 19 вересня 2016 року скасовано та прийнято нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Згідно ч.1 ст. 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Частиною 2 ст. 361 КАС України встановлено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

Згідно частини 3 статті 361 КАС України перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами в разі прийняття нових законів, інших нормативно-правових актів, якими скасовані закони та інші нормативно-правові акти, що діяли на час розгляду справи, не допускається, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність фізичної особи.

Істотними для справи обставинами вважаються такі факти і події, які мають юридичне значення для взаємовідносин сторін, що звернулись до суду з метою розгляду спірної ситуації, тобто ці факти існували вже під час розгляду спірної ситуації в суді, але не були і не могли бути відомі ні особам, які брали участь у розгляді адміністративної справі, ні суду, який її розглядав та вирішував її по суті.

Тобто, нововиявлені обставини за своєю юридичною сутністю є фактичними даними, що спростовують факти, які було покладено в основу рішення. Іншими словами, якби нововиявлена обставина була відома суду під час винесення судового рішення, то вона б обов`язково вплинула на остаточні висновки суду.

Необхідними ознаками нововиявлених обставин є, по-перше, їх наявність на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

Не можуть бути визнані нововиявленими обставинами такі обставини, які виникли або змінилися після прийняття судового рішення.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є встановлення нових істотних юридичних фактів, що існували на час розгляду справи, у якій ухвалено судове рішення, яке переглядається, але не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою.

Отже, нововиявлені обставини це юридичні факти (фактичні обставини) справи, які мають істотне значення для вирішення справи по суті, існували в період первинного провадження і ухвалення судового рішення, але не були і не могли бути відомі ні сторонам, ні третім особам, їхнім представникам, іншим учасникам адміністративного процесу, ні суду, за умови виконання ними всіх вимог закону для об`єктивного повного і всебічного розгляду справи та ухвалення законного й обґрунтовано.

Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Викладена правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду у постанові від 06 березня 2018 року в справі № 2а-23903/09/1270.

Встановлено, що позивач вважає нововиявленою обставиною те, що постановою Верховного Суду від 24 квітня 2019 року по справі №826/8546/18 було залишено без змін рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2019 року у справі № 826/8546/18 щодо визнання протиправною бездіяльності Кабінету Міністрів України в частині неприйняття порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури, як це передбачено ч.20 ст.86 Закону № 1697-VII та зобов`язано Кабінет Міністрів України протягом 30 днів з дня набрання рішенням законної сили вжити заходів та прийняти рішення про встановлення порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури. Також, вказано, що у п.54 вказаної постанови Верховний Суд звернув увагу, що Кабінет Міністрів України протягом тривалого часу ухиляється від прийняття рішення про встановлення порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури, необхідність прийняття яких законодавством покладено саме на останнього, що у свою чергу, призвело до неможливості пенсійними органами провести перерахунок пенсій працівникам прокуратури та численних звернень пенсіонерів до суду щодо оскарження таких дій територіальних управлінь Пенсійного фонду України.

Так, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.11.2018 року у справі № 826/8546/18 визнано протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України в частині неприйняття порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури, як це передбачено ч.20 ст.86 Закону України «Про прокуратуру». Зобов`язано Кабінет Міністрів України протягом 30 днів з дня набрання рішенням законної сили вжити заходів та прийняти рішення про встановлення порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.01.2019 року апеляційну скаргу Кабінету Міністрів України залишено без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2018 року без змін.

Постановою Верховного Суду від 24.04.2019 року касаційну скаргу Кабінету Міністрів України залишено без задоволення. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 7 листопада 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2019 року у справі №826/8546/18 залишено без змін.

Встановлено, що у п.54 вказаної постанови від 24.04.2019 року Верховний Суд звертає увагу, що Кабінет Міністрів України протягом тривалого часу ухиляється від прийняття рішення про встановлення порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури, необхідність прийняття яких Законом № 1697-VІІ покладено саме на відповідача, що у свою чергу, призвело до неможливості пенсійними органами провести перерахунок пенсій працівникам прокуратури та численних звернень пенсіонерів до суду щодо оскарження таких дій територіальних управлінь Пенсійного фонду України.

При цьому, суд апеляційної інстанції приймаючи постанову від 14.11.2016 по справі № 568/701/16-а, виходив з наступного.

На час звернення позивача за перерахунком пенсії Кабінетом Міністрів України нормативно-правовий акт, яким визначено умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, прийнято не було.

Поряд з цим, Пенсійний фонд України, як орган державної влади, в силу вимог ч. 2 ст.19 Конституції України зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відтак, відсутність визначених Кабінетом Міністрів України умов та порядку перерахунку призначених працівникам прокуратури пенсій, призвела до того, що Пенсійний фонд України не має правових підстав та законного способу дій для реалізації своїх повноважень, що виключає можливість перерахунку зазначених пенсій.

Бездіяльність Кабінету Міністрів України, який протягом тривалого часу не визначає умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, як це передбачено у ч.20 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII, не може вважатися доказом протиправності дій Пенсійного фонду України і покладати на нього обов`язки, не передбачені законодавством.

При цьому, ані на час винесення судом апеляційної інстанції постанови від 14.11.2016 по справі № 568/701/16-а, ані на час розгляду заяви про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення, ОСОБА_1 не надано доказів встановлення Кабінетом Міністрів України порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури, на підставі якого в управління Пенсійного фонду України в Радивилівському районі Рівненської області виник би обов`язок щодо проведення відповідного перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно з практикою Європейського Суду з прав людини право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ст.6 § 1 Конвенції про захист прав та основоположних свобод. Одним з основних аспектів верховенства права є принцип юридичної певності, який, серед іншого, вимагає, щоб остаточні рішення судів не могли бути поставлені під сумнів.

Новий розгляд справи, провадження у якій було закінчено остаточним рішенням, у зв`язку з нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження, сам по собі не суперечить принципові юридичної визначеності в тій мірі, в якій він використовується для виправлення помилок правосуддя. Однак, Суд повинен визначити, чи була така процедура застосована у спосіб, сумісний зі ст. 6 Конвенції.

Правова певність передбачає дотримання принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже раз вирішеної справи. Цей принцип полягає в тому, що жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого і обов`язкового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи (рішення у справі «Правєдная проти Росії», №. 69529/01; у справі «Рябих проти Росії», № 52854/99, п.52; у справі «Брумареску проти Румунії», № 28342/95, п. 61).

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вказані заявником обставини, не змінюють правового регулювання спірних правовідносин, не доводять факту допущення судом помилки при розгляді спору та не спростовують висновків апеляційного суду зазначених у постанові від 14.11.2016 по справі №568/701/16-а.

З огляду на викладене, заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є необґрунтованою, наведені в ній обставини не є нововиявленими в розумінні положень ст. 361 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, підстави для скасування постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2016 року у справі №568/701/16-а відсутні.

Згідно з ч. 4 ст. 368 КАС України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд, зокрема, може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

Частиною 1 ст. 369 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Відтак, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2016 року у справі №568/701/16-а.

Керуючись статтями 325, 328, 361, 368, 369 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2016 року у справі №568/701/16-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Радивилівському районі Рівненської області про визнання нечинним рішення та зобов`язання вчинити дії та залишити постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2016 року в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий суддя Я. С. Попко
судді Р. П. Сеник
С. М. Шевчук

Повне судове рішення складено 03.07.2019.