Справа № 813/881/16
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2019-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

03 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/3657/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Старунського Д. М.
суддів -Багрія В. М.
Качмара В. Я.

перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 16 січня 2017 року про закриття провадження у справі № 813/881/16 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича, третя особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправними і скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою судді Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2019 року апеляційну скаргу залишено без руху у зв`язку з порушеннями строків встановлених ч.1 ст.295 КАС України, а також не сплатою судового збору та надано десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення виявлених недоліків.

Згідно з повідомленням про вручення поштового відправлення із штриховим ідентифікатором № 340 вручено представнику скаржника 12 червня 2019 року.

Проаналізувавши матеріали справи, суд прийшов до висновку про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження з огляду на наступне.

Як видно з матеріалів справи, оскаржена ухвала прийнята 16.01.2017, в присутності представника позивача ОСОБА_2 (договір про надання правової допомоги а.с.28), копію повного тексту ухвали надіслано ОСОБА_1 24.01.2017, проте конверт з копією ухвали повернувся з відміткою поштового зв`язку "за терміном зберігання" (а.с.141).

17.03.2017 представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 отримано копію оскаржуваної ухвали, що підтверджується його підписом на заяві (а.с.140). 10.01.2018 ОСОБА_1 подала заяву про ознайомлення з матеріалами справи (а.с.147). Надалі, 19.10.2018 представник апелянта Дзундза О. В. ознайомилась з матеріалами справи, про що свідчить її підпис на заяві (а.с. 147). Апеляційну скаргу на ухвалу суду від 16.01.2017 скеровано в суд прешої інстанції поштою 02.11.2018.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.01.2019 апеляційну скаргу повернуто скаржнику. Повторно апеляційну скаргу подано 18 березня 2019 року.

Разом з апеляційною скаргою представником апелянта заявлено клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, яке обґрунтоване неможливістю у строк подати апеляційну скаргу, у зв`язку з проходженням позивачем навчання у Німеччині. Представник позивача вказує, що повертаючись до України 10.01.2018 ОСОБА_1 подала до суду клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, проте, у зв`язку з необхідністю повертатися 14.01.2018 до Німеччини для продовження навчання, не мала можливості ознайомитись з матеріалами справи, а тому 27.08.2018 позивачем уповноважено адвоката Дзундзу О. В. представляти її інтереси в судах. 19.10.2018 адвокат Дзундза О. В. ознайомившись з матеріалами справи дізналась, що ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 16.01.2017 закрито провадження у даній справі. Скаржник вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин, а саме перебуванням за межами України, на підтвердження чого представник позивача надала копії посвідки на проживання; вкладишу до посвідки на проживання та довідки з університету.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2019 року апеляційну скаргу залишено без руху, оскільки така подана з пропуском строку на апеляційне оскарження та не оплачена судовим збором та надано 10 денний строк з дня вручення даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме подання вмотивованої заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із наведенням інших поважних причин пропуску такого строку, а також оплати судового збору.

У встановлений суддею - доповідачем строк скаржником не виконано вимог вказаної ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, оскільки не подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження із наведенням інших підстав для поновлення такого строку та не додано документа про сплату судового збору.

Натомість, на виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху представником ОСОБА_1 подано до суду клопотання про продовження встановленого судом процесуального строку на усунення недоліків на 15 днів, яке обґрунтоване тим, що після отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху нею було надіслано відповідні адвокатські запити на адресу Державної прикордонної служби України та ДМС України стосовно надання інформації щодо перетину державного кордону україни громадянкою України ОСОБА_1 за період прийняття оскардуваної ухвали. Проте, станом на 21.06.2019 відповідей на запити отримано не було.

З приводу поданого клопотання суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно із пунктом шостого частини п`ятої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Закріплений у статті 6 КАС України принцип верховенства права суд застосовує з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до вимог статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права в Україні.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21 грудня 2010 року, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року, заява №23436/03).

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходив з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Устименко проти України» від 06 жовтня 2015 року суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналіз наведеного законодавства дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями можуть скористатися правом їх оскарження у апеляційному порядку, яке повинно бути реалізовано у встановлений вказаним кодексом строк. При цьому усі учасники судового процесу рівні перед законом і судом.

Скаржник, повинен бути обізнаний з порядком та строками апеляційного оскарження, встановленими процесуальним законодавством, а також вчиняти всі залежні від нього дії з метою дотримання відповідних вимог КАС України.

Крім того, безпідставне продовження строків на усунення недоліків апеляційної скарги може призвести до затягнення строку набрання законної сили рішенням суду першої інстанції у цій справі, та відповідно призведе до надання незаконної переваги одній зі сторін судового процесу - заявника апеляційної скарги.

Суд зауважує, що позивач ще 27.08.2018 уповноважив адвоката Дзундзу О. В. представляти її інтереси в судах. При цьому, ухвалу про повернення апеляційної скарги представником позивача отримано 02.02.2019, тоді як повторно апеляційну скаргу подано лише 18.03.2019, тобто більше ніж через півтори місяці з дня отримання ухвали про повернення первинної апеляційної скарги.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що повернення первинної апеляційної скарги не означає можливість повторного звернення до суду апеляційної інстанції у будь-який час після такого повернення, без дотримання часових рамок, встановлених процесуальним законом.

Відповідно до положень частини третьої статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі (пункт 4 частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України).

Враховуючи те, що особою, яка подала апеляційну скаргу, у встановлений суддею-доповідачем строк не подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, із наведенням поважних підстав для такого поновлення, тому у відкритті апеляційного провадження у справі слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 298, 299, 325 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 про продовження процесуального строку на усунення недоліків апеляційної скарги - відмовити.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 16 січня 2019 року про закриття провадження у справі № 813/881/16 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича, третя особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправними і скасування наказу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач Д. М. Старунський
судді В. М. Багрій
В. Я. Качмар