Справа № 199/1512/19 (2-а/199/39/19)
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2019-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 липня 2019 року м. Дніпросправа № 199/1512/19 (2-а/199/39/19)

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції

на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2019 року (суддя Спаї В.В.) у справі №199/1512/19 (2-а/199/39/19) за позовом ОСОБА_1 до інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Санжаренка Олександра Сергійовича, третя особа - Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №886161 від 15.02.2019 року, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.140 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначав, що 15.02.2019 року відповідачем відносно нього складено оскаржувану постанову, якою накладено адміністративне стягнення за ч.1 ст.140 КУпАП за правопорушення, яке полягало у тому, що позивач, будучи відповідальною посадовою особою за утримання певних ділянок автомобільних доріг, не вжив своєчасних заходів з ліквідації ямковості та вибоїн. Вказану постанову позивач вважав незаконною та такою, що підлягає скасуванню з огляду на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення. Звертав увагу, що у спірній постанові відповідачем не конкретизовано яку саме норму ДСТУ 3587-97 в даному випадку порушено. Зазначав, що згідно посадової інструкції, він, як заступник начальника Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області з ремонту та експлуатаційного утримання, забезпечує організацію та безпеку дорожнього руху на дорогах області в межах фактично виділених коштів та згідно з п. 4.2. відповідає за стан автомобільних доріг виключно в межах фінансового плану. При цьому, Служба не є головним розпорядником бюджетних коштів, а лише є отримувачем, тому здійснює діяльність виключно в межах коштів виділених головним розпорядником. Головному розпоряднику коштів надавались пропозиції Службою на проведення капітального та поточного середнього ремонту, якого потребують вказані ділянки дороги, однак коштів на проведення капітального та поточного ремонту виділено не було.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2019 року адміністративний позов задоволено.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість

притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.140 КУпАП, оскільки відповідачем не було доведено того, що позивач, у межах своїх повноважень, не вжив заходів щодо ліквідації ямковості та вибоїн на автомобільних дорогах.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову. Доводи заявника апеляційної скарги фактично зводяться до того, що під час винесення оскаржуваного рішення відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом та з огляду на встановлений факт скоєного правопорушення, обгрунтовано виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін з огляду на його законність та обґрунтованість.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивач обіймає посаду заступника начальника Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області з ремонту та експлуатаційного утримання.

15.02.2019 року інспектором відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Санжаренко Олександром Сергійовичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №886161, згідно з якою 28.01.2019 о 10.00 на на а/д Т-0420 Одрівка-Томаківка-Вищетарасівка 99 км+100 м, на а/д Т0420 в смт. Томаківка, на перехресті вул. Січової та вул. Шевченка протяжністю 1000 м, 31.01.2019 о 16.00 год., 01.02.2019 о 15.50 год. на а/д Н23-= 287-286 км., 01.02.2019 о 10.00 годині на а/д Н-23 296 км Кропивницький - Кривий Ріг - Запоріжжя, ОСОБА_1 , будучи відповідальною посадовою особою за утримання вищевказаних ділянок, не вжив своєчасних заходів з ліквідації ямковості та вибоїн, чим допустив неналежний стан та порушив п. 1.5 ПДР України та вимоги ДСТУ 3587-97.

Відповідно до вказаної постанови позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.140 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1020 гривень.

Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.

За наслідком перегляду справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову з огляду на таке.

Відповідно до пункту 1.5 ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений відділ міліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Згідно з пунктами 3.1.1, 3.1.2 ДСТУ 3587-97 "Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану" покриття проїзної частини не повинно мати осідань, вибоїн, напливів чи інших деформацій, що утруднюють рух транспортних засобів. Гранично допустимі пошкодження площі покриття, а також терміни ліквідації з моменту їх виявлення повинні відповідати наведеним у таблиці 1. Стан покриття проїзної частини та інших елементів дороги повинні перевірятися організаціями, які їх експлуатують, щодекадно. Згідно вказаної таблиці 1 передбачено термін ліквідації пошкоджень в строк не більше 10 діб.

Гранична глибина окремих осідань, вибоїн не повинна перевищувати 4 см для доріг І-III категорій і груп А, Б вулиць і доріг населених пунктів; 6 см для решти категорій і груп.

Статтею 140 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил, норм і стандартів при утриманні автомобільних доріг і вулиць.

Так, згідно частини 1 наведеної статті порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб від шістдесяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зі змісту зазначеної норми вбачається, що суб`єкт вказаного адміністративного правопорушення - спеціальний, а саме: посадова особа, відповідальна за утримання автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, адміністративне правопорушення полягає у тому, що ОСОБА_1 , будучі відповідальною посадовою особою за утримання певних ділянок дороги, не вжив своєчасно заходів з ліквідації ямковості та вибоїн, чим допустив неналежний стан та порушив п.1.5 ПДР України та вимоги ДСТУ-3587-97.

Суд апеляційної інстанції погоджується з позицією відповідача про те, що автомобільні дороги, і не лише на території відповідальності позивача, повинні утримуватися у належному стані, відповідно до вимог ПДР та ДСТУ.

В той же час, у межах цієї справи вирішуються питання щодо правомірності та обґрунтованості притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

З цього приводу суд апеляційної інстанції зазначає, що адміністративним правопорушенням (проступком), вчинення якого є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст..9 КУпАП).

Відповідно до ст.280 КУпАП орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, крім того чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона притягненню до адміністративної відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, відповідач, під час розгляду справи, був зобов`язаний з`ясувати чи є особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, винною у вчиненні адміністративного правопорушення (проступка).

Відповідач правильно виходив з того, що позивач, з огляду на посаду яку він обіймає, може бути суб`єктом правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.140 КУпАП.

В той же час відповідач був зобов`язаний встановити те, чи винний позивач у скоєнні такого адміністративного правопорушення, а саме встановити та зазначити у постанові, які саме дії позивачем, як посадовою особою, виконано не було.

У спірній постанові відповідачем лише зазначено те, що позивач не вжив своєчасно заходів з ліквідації ямковості та вибоїн. Але яких саме заходів, у межах наданих повноважень, не вжив позивач, у вказаній постанові не зазначено.

Відповідно до посадової інструкції Заступника начальника Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області з ремонту та експлуатаційного утримання, затвердженої в.о. начальника Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області 26.02.2018 року, заступник начальника організовує і контролює роботу з організації належного утримання та розвитку автомобільних доріг загального користування, що знаходяться на балансі Служби в межах фактично виділених коштів (п.2.1) та відповідає за стан автомобільних доріг виключно в межах фінансування плану (п. 4.2).

Отже відповідно до посадової інструкції, позивач є відповідальною особою за належне утримання автомобільних доріг. В той же час така відповідальність обмежується фінансовим планом (фінансуванням) Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області.

Згідно статті 13 Закону України «Про автомобільні дороги» орган державного управління автомобільними дорогами загального користування відповідає, зокрема, за стан автомобільних доріг загального користування відповідно до діючих норм та фінансування; цільове використання бюджетних коштів на будівництво, реконструкцію, ремонт та утримання автомобільних доріг загального користування.

Згідно Положення про Службу автомобільних доріг у Дніпропетровській області (далі - Положення), Служба автомобільних доріг у Дніпропетровській області (далі - Служба) є державною організацією, що належить до сфери управління Державного агентства автомобільних доріг України (далі - Укравтодор), яке відповідно до Указу Президента України від 13.04.2011 №456/2011 «Про Положення про Держане агентство автомобільних доріг України» є правонаступником Державної служби автомобільних доріг України. У вказаному положенні зазначено, що обов`язком Служби є забезпечення фінансування дорожніх робіт у межах надходження коштів по всіх джерелах.

Пунктом 3.2 Положення передбачено, що Служба зобов`язана розробляти пропозиції до програми дорожніх робіт у регіоні на черговий рік для затвердження в установленому порядку і забезпечувати її виконання та готувати розрахунки і обґрунтування потреби у фінансових ресурсах на черговий рік.

Судом встановлено, що на виконання вказаних вимог Службою автомобільних доріг у Дніпропетровській області було надано пропозиції щодо потреби у фінансуванні на 2019 рік на проведення капітального ремонту автомобільних доріг у сумі 1 580 578, 086 тис. грн. та проведення поточного середнього ремонту автомобільних доріг у сумі 8 513 501, 967 тис. грн.

Згідно Плану фінансування дорожнього господарства у 2019 році за бюджетною програмою 3111020 «Розвиток мережі та утримання автомобільних доріг загального користування державного значення», затвердженого 28.12.2018 по Службі автомобільних доріг у Дніпропетровській області, наданого Листом Укравтодору №3/3/6.1-11 від 02.01.2019, передбачено видатки у загальній сумі 340 106,8 тис. грн., з яких коштів на проведення поточного ремонту та капітального ремонту не передбачено (а.с.14).

За таких обставин, суд доходить висновку, що в спірному випадку неможливо стверджувати, що зафіксовані в постанові відповідача порушення є наслідком протиправної бездіяльності позивача, оскільки останній здійснює свої повноваження по утриманню автомобільних доріг в межах фактично виділених коштів та відповідає за їх стан виключно в межах фінансування плану, згідно якого у 2019 році виділення коштів на проведення поточного ремонту та капітального ремонту, якого потребують зазначені відповідачем в спірній постанові ділянки дороги, передбачено не було.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вищенаведене, зважаючи на відсутність належних доказів, які б підтверджували наявність вини позивача у вчиненні правопорушення, об`єктивна сторона якого зазначена у спірній постанові, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що постанова серії АР №886161 від 15.02.2019 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.140 КУпАП є неправомірною та підлягає скасуванню.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2019 року у справі №199/1512/19 (2-а/199/39/19) - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ч.3 ст.272 Кодексу адміністративного судочинства України касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 04.07.2019р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк