Справа № 826/10961/18
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2019-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

01 липня 2019 року № 826/10961/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю " Учбово-методичний центр служби охорони Стелс " (03151, м.Київ, вул.Народного Ополочення, 7)
доГоловного управління ДФС у м. Києві (04116, м.Київ, вулиця Шолуденка, 33/19 )
про визнання протиправним та скасування Наказу №8652 від 17.05.2018 року,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Учбово-методичний центр служби охорони Стелс» (далі по тексту - позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі по тексту - відповідач), в якому просить: визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 17 травня 2018 року №8652 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Учбово-методичний центр служби охорони Стелс» (код 25660921).

Мотивуючи заявлені позовні вимоги представник позивача зазначив, що вимогами підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України визначено вичерпний та чіткий перелік правових підстав для документальної перевірки, у т.ч. для документальної позапланової виїзної документи, а саме - судове рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки, винесену ними відповідно до закону. При цьому, згідно резолютивної частини ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва Демидовської А.І. від 01 серпня 2016 року у справі №760/6919/16-к останній надав дозвіл на проведення у кримінальному провадженні №0000630 позапланової документальної перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства України, зокрема і Товариства з обмеженою відповідальністю «СБС» ().

На думку позивача, оскаржуваний наказ є безпідставним, оскільки судом не призначено перевірку відповідно до закону, а надано виключно дозвіл на проведення перевірки, що не є визначеною законодавством підставою для її призначення та в подальшому - проведення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 липня 2018 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Пунктом 5 вказаної ухвали суду від 17 липня 2018 року зобов`язано відповідача подати до суду відзив відповідно до статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України протягом 20 календарних днів з дня отримання даної ухвали суду.

Наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення підтверджується отримання представником Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві копії зазначеної ухвали 28 липня 2018 року, однак відповідачем у визначений судом строк не надано до суду відзиву на адміністративний позов.

З огляду на викладене вище та відсутність клопотань про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, справа розглядається в порядку спрощеного провадження без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, на підставі наявних у справі матеріалів (у письмовому провадженні).

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

В С Т А Н О В И В:

17 травня 2018 року Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України у зв`язку з надходженням ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва Демидовської А.І. від 01 серпня 2016 року у справі №760/6919/16-к (провадження №1-кс/760/10651/16), винесеної в рамках кримінального провадження від 08 грудня 2015 року №00000630 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 28, частиною 2 статті 205, частиною 3 статті 209, частиною 3 статті 212, частиною 4 статті 190 Кримінального кодексу України видано наказ №8652 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Учбово-методичний центр служби охорони Стелс» (код 25660921)».

Пунктом 1 вказаного наказу вирішено провести документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Учбово-методичний центр служби охорони Стелс» (код 25660921)» з питань дотримання вимог податкового законодавства України при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «Акротус- Систем» (), ТОВ «Арнад плюс» (), ТОВ «Ренесанс Славія Інвестмент» (), ТОВ «ДРАЙВ ДЕНС КИЇВ» (), ТОВ «ТІК «ЕНЕРГІЯ» (), ТОВ «Біо Плюс» (), ТОВ «Світ Фуд» (), ТОВ «Металлсервіс Україна» (), ТОВ «Фондор Груп» (), ТОВ «СТ Мідл» (), ТОВ «ГРАН БУТІК» (), ТОВ «Арабікус» (), ТОВ «Барбадос ЛТД» (), ТОВ «Бром форс» (), ТОВ «ІНТЕР ТЕКНОЛЕДЖІ» (), ТОВ «Елітстар Компані» (), ТОВ «Марино Торг» (), ТОВ «Домініка Трейд» (), ТОВ «Бурж Ком» (), ТОВ «Бурбон трейд» (), ТОВ «Вендер Проджект» (), ТОВ «Коралсіті» (), ТОВ «ВТК Сіріус» (), ТОВ «Молгрант» (), ТОВ «Мідленд Інвест» (), ТОВ «Гард Комьюніті» (), ТОВ «Білд Комьюніті» (), ТОВ «Бест Комьюніті» (), ТОВ «КОНСАЛТКОМ» (), ТОВ «Ленсі Груп» (), ТОВ «Макао Союз» (), ТОВ «Ареал Софт Груп» (), ТОВ «Компанія «Інвест Гарант» (), ТОВ «Кортес-плюс» (), ТОВ «Форест-таун 2015» (), ТОВ «Олмофо» (), ТОВ «Профбудкомплекс» (), ТОВ «ЄС «Європейська будівельно- фасадна компанія» (), ТОВ «ЕНКОД КОНСТРАКШН» (), ТОВ «ТК Спектр» (), ТОВ «Фреш продакшн» (), ТОВ «Маджестик Лайн» (), ТОВ «Анадора» (), ТОВ «Сафарс» (), ТОВ «Альтерсвіфт» (), ТОВ «Врожай 2015» (), ТОВ «Стандарт промбуд» (), ТОВ «РЗХ ЛІМІТЕД» (), ТОВ «Малаві» (), ТОВ «Наполі Груп» (), ТОВ «Багіра Фінанс» (), ТОВ «ІК «Дельта» (), ТОВ «Голд Трейд» (), ТОВ «Шериф комфорт» (), ТОВ «Сурінам плюс» (), ТОВ «Промомаркетгруп» (), ТОВ «БК «Нові Горизонти» (), ТОВ «НОВА ПЕРСПЕКТИВА-2015» (), ТОВ «Інгер буд» (), ТОВ «Будівельні технології «Кразбуд» (), ТОВ «Інтербілд Комьюніті» (), ТОВ «Ека Строй Плюс» (), ТОВ «Підлога- Бетон» (), ТОВ «Біз-лайн» (), ТОВ «ТД «Метрокепітал Груп» (), ТОВ «Сільник» (), ТОВ «Фоса- Інтернейшнл» (), ТОВ «ПАНОРАМА-СКАЙ» (), ТОВ «Омелюх груп» (), ТОВ «БК «Профбуд-2015» (), ТОВ «Гранді плюс» (), ПП «БУДПОСТАЧ-ЗАКАРПАТТЯ» (), ТОВ «САЛЕС ЛТД» (), ТОВ «АРГЕНТО Україна» (), ТОВ «АЛТІМА ТРЕЙД» (), ТОВ «КОНТИНЕНТ ДК» (), ТОВ «НУБІРОМ» (), ТОВ «АСТОР АГРОТРЕЙД» (), ТОВ «Ковад-Проммонтаж» () за період з 01 січня 2014 року по 29 липня 2016 року тривалістю 5 робочих днів з 21 травня 2018 року по дату завершення перевірки.

Незгода позивача із вказаним наказом зумовила його звернення до суду з даним адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (тут і надалі - в редакції станом на дату видачі оскаржуваного наказу).

Відповідно до підпункту 62.1.3 пункту 62.1 статті 62 Податкового кодексу України податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно підпункту 75.1.2. пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Пункт 78.1 статті 78 Податкового кодексу України визначає вичерпний перелік підстав для здійснення документальної позапланової перевірки.

Так, відповідно до підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється у випадку отримано судове рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки винесену ними відповідно до закону.

Згідно пункту 78.4 статті 78 Податкового кодексу України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Таким чином, з аналізу наведених правових норм суд приходить до висновку, що документальна позапланова виїзна перевірка проводиться на підставі наказу керівника контролюючого органу та за наявності підстав для її проведення; у свою чергу можливість для проведення документальної позапланової перевірки на підставі підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України та прийняття відповідного наказу виникає при надходженні до контролюючого органу судового рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки.

При цьому, вказана бланкетна норма податкового законодавства (підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України) відсилає до закону, в порядку якого має бути отримано зазначене судове рішення (рішення слідчого судді), а відповідно до частини 1 статті 4 Кримінального процесуального кодексу України, кримінальне провадження на території України здійснюється з підстав та в порядку, передбачених цим Кодексом, незалежно від місця вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно, процесуальний порядок здійснення кримінального провадження визначений виключно Кримінальним процесуальним кодексом України, в той час як інші закони України, в тому числі Податкового кодексу України, не встановлюють порядок провадження в кримінальних справах.

Також, частина 1 статті 93 Кримінального процесуального кодексу України встановлює, що збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Водночас, системний аналіз норм кримінального процесуального законодавства свідчить про те, що вирішення слідчим суддею клопотань сторін кримінального провадження про проведення податкових перевірок будь-якого виду не охоплюється його повноваженнями, які мають реалізовуватися в спосіб, передбачений процесуальним законом, адже такі дії не відносяться ані до заходів забезпечення кримінального провадження в розумінні статті 131 Кримінального процесуального кодексу України, ані до слідчих дій в розумінні статей глави 20 Кримінального процесуального кодексу України, ані до негласних слідчих дій в розумінні статей глави 21 Кримінального процесуального кодексу України, які мають вичерпний перелік.

Отже, кримінально процесуальний закон не передбачає права, в тому числі, слідчого або прокурора на звернення до слідчого судді з клопотанням про призначення (проведення) позапланової документальної перевірки з питань дотримання окремими суб`єктами вимог податкового законодавства України, а останнім - приймати з цього приводу судове рішення, оскільки в Кримінальному процесуальному кодексі України відсутня процесуальна процедура розгляду такого виду клопотань.

Підсумовуючи наведене вбачається, що ухвала слідчого судді, якою санкціоновано проведення документальної позапланової виїзної перевірки платника податку, не є правовою підставою для здійснення податковими органами такої перевірки в розумінні вимог підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, оскільки таке рішення слідчого судді не є таким, що винесене ним відповідно до закону, як цього вимагає наведена норма податкового законодавства.

Таким чином, ухвала слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 01 серпня 2016 року у справі № 760/6919/16-к, винесена в межах кримінального провадження від 08 грудня 2015 року № 0000630, не може вважатись правомірною підставою для прийняття наказу про призначення позапланової документальної перевірки позивача.

Крім того, суд зазначає, що наявними матеріалами справи підтверджується, що ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва Демидовської А.І. від 01 серпня 2016 року у справі №760/6919/16-к (провадження №1-кс/760/10651/16), винесеної в рамках кримінального провадження від 08 грудня 2015 року №00000630 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 28, частиною 2 статті 205, частиною 3 статті 209, частиною 3 статті 212, частиною 4 статті 190 Кримінального кодексу України надано дозвіл на проведення у кримінальному провадженні №00000630 позапланової документальної перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства України, зокрема і позивача, при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з означеними контрагентами.

Як роз`яснено колегією суддів Київського апеляційного адміністративного суду у постанові від 19 вересня 2018 року №826/5021/17, поняття «надати дозвіл на проведення перевірки» податковим органом, не є тотожним поняттю «призначити перевірку» судом.

Таким чином, за відсутності рішення суду (слідчого судді) саме про призначення перевірки, призначення її наказом керівника контролюючого органу відповідно до підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України є безпідставним, оскільки його норма однозначно регламентує обставини, за яких може бути здійснена перевірка, а саме таку перевірку перш за все повинен призначити суд, постановивши відповідне рішення про призначення перевірки.

Аналогічна правова позиція міститься в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 19 квітня 2017 року по справі №К/800/29416/16 та від 17 травня 2017 року по справі №К/800/25377/16.

Додатково суд звертає увагу, що якщо і брати до уваги вимоги ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 01 серпня 2016 року у справі № 760/6919/16-к, необхідно зазначити, що таким рішенням слідчого судді вирішено «організацію Проведення перевірки доручити Державній фіскальній службі України», як це прямо визначено резолютивною частиною такого рішення.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи оскаржуваний наказ про проведення позапланової виїзної документальної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Учбово-методичний центр служби охорони Стелс» відбувалось виключно з ініціативи та за участі спеціалістів відповідача, а не Державної фіскальної служби України.

Суд не бере до уваги той факт, що відповідач є територіальним органом Державної фіскальної служби України, який забезпечує реалізацію повноважень останнього на території міста Києва, в межах якої свою діяльність здійснює позивач, оскільки, по-перше, відповідно до вимог підпункту 88 пункту 4 Положення про Державну фіскальну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2014 року №236, Державну фіскальну службу України уповноважено на самостійне здійснення перевірок і звірок платників податків, а по-друге, ухвала слідчого судді конкретно персоніфікує орган виконавчої влади, який визначається уповноваженим на організацію здійснення перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Учбово-методичний центр служби охорони Стелс». При цьому, в матеріалах справи відсутні докази вчинення Державною фіскальною службою України будь-яких дій як щодо проведення такої перевірки або ж щодо передачі таких повноважень відповідачу.

Аналогічна за змістом правова позиція наведена в обов`язковій для врахування судами постанові Верховного Суду від 03 квітня 2018 року по справі № 820/4482/17.

Наведене додатково є свідченням порушення визначеного законом порядку призначення позапланової виїзної документальної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Учбово-методичний центр служби охорони Стелс».

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Закону, що і було зроблено позивачем.

Відповідно до вимог частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході розгляду справи відповідач належними та допустимими доказами не підтвердив правомірність прийняття оскаржуваного наказу.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що при прийнятті оскаржуваного наказу відповідач діяв не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а відтак наявні підстави для скасування даного наказу в судовому порядку.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 72-73, 76-77, 139, 143, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Учбово-методичний центр служби охорони Стелс» задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 17 травня 2018 року №8652 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Учбово-методичний центр служби охорони Стелс» (код 25660921).

3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Учбово-методичний центр служби охорони Стелс» (03151, місто Київ, вулиця Народного Ополчення, 7, ) понесені ним судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (04655, місто Київ, вулиця Шолуденка, 33/19, ).

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення встановленого ст. 295 КАС України строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя А.Б. Федорчук