Справа № 460/2721/18
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2019-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/3464/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Пліша М.А., Шинкар Т.І.,

за участю секретаря судового засідання: Дідик Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги Державного підприємства «Клеванське лісове господарство» та Головного управління ДФС у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30 січня 2019 року, головуючий суддя - Зозуля Д.П., ухвалене о 14:30 год. у м. Рівне, повний текст якого складено 12.02.2019 року, у справі за адміністративним позовом Державного підприємства «Клеванське лісове господарство» до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги та рішення,-

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2018 року позивач - ДП «Клеванське лісове господарство» звернулося до суду з позовом до ГУ ДФС у Рівненській області, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 31.07.2018 року № та №, податкову вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ю-37 від 31.07.2018 року та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 31.07.2018 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалося на те, що у акті перевірки контролюючий орган, дійшов висновку, що підприємством не було застосовано коефіцієнт відповідно п. 164.5 ст. 164 Податкового кодексу України та донараховано суму податку у розмірі 72 403 грн. при виплаті додаткового блага у формі здешевлення харчування та забезпечення працівників паливною нормою згідно умов колективного договору. Крім того, відповідачем встановлено не вчасне перерахування ПДФО та застосовано штрафну санкцію згідно п. 127.1 ст. 127 Податкового кодексу України. Разом з тим, позивач вважає, що за не вчасне перерахування ПДФО слід було застосувати санкцію передбачену ст. 126 Податкового кодексу України, а тому, враховуючи дискрецію контролюючого органу, суду слід скасувати податкове повідомлення-рішення № від 31.07.2018 повністю. З ідентичних підстав позивач вказує на протиправність та необхідність скасування податкового повідомлення-рішення № від 31.07.2018, яким збільшено грошове зобов`язання з військового збору. Щодо неправомірності вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ю- 37 від 31.07.2018 про сплату недоїмки із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 285 473,44 грн. та рішення № від 31.07.2018 про застосування штрафу у сумі 154 106,18 грн. за несплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 308212,35 грн. позивач зазначав наступне. Відповідно до п. 3 ч. 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску загальнообов`язкове державне соціальне страхування», відповідачем у акті перевірки, забезпечення працівників здешевленим харчуванням та забезпечення працівників паливною нормою відповідно до умов колективного договору було віднесено до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку (працівників), як додаткове благо, із відповідним нарахуванням ПДФО, військового збору та єдиного соціального внеску. Разом з тим, позивач вказує, що відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 1 (крім абзацу сьомого) частини першої статті 4 цього Закону, - на cyму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму нагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами. Додаткове благо, що виплачується згідно умов колективного договору, не входить до фонду оплати праці позивача та не є заробітною платою. Таким чином, додаткове благо не є об`єктом оподаткування єдиним соціальним внеском, а нарахування відповідачем єдиного соціального внеску та застосування штрафних санкцій за донарахування єдиного соціального внеску, згідно зазначеної вимоги та рішення, є безпідставним та протиправним. Крім того, в частині позовних вимог щодо скасування вказаного рішення, позивач зазначає, що згідно п. 3 ч. 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» територіальним органом доходів і зборів накладається штраф у відсотках, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Проте, ГУ ДФС у Рівненській області не нараховувався єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 308212,35 грн. і рішень відповідача про донарахування вказаної суми на адресу позивача не надходило, а тому позивач вважає, що є відсутнім об`єкт застосування штрафу.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 30 січня 2019 року задоволено частково; визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДФС у Рівненській області про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 31.07.2018 року в частині застосування штрафних санкцій на суму 142736 (сто сорок дві тисячі сімсот тридцять шість) грн. 72 коп.; визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДФС у Рівненській області про сплату боргу (недоїмки) № Ю-37 від 31.07.2018 року; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ДП «Клеванське лісове господарство» та ГУ ДФС у Рівненській області оскаржили його в апеляційному порядку, які, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову.

Свою апеляційну скаргу ДП «Клеванське лісове господарство» обґрунтовує тим, що відсутність об`єкта для застосування штрафу (порушень при нарахуванні ПДФО), а саме не нарахування податковим органом суми податкового зобов`язання з податку на доходи, наявності заборгованості зі сплати, унеможливлює застосування штрафу, і як наслідок виключає підстави нарахування пені на таку суму штрафу. Відтак просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги ГУ ДФС у Рівненській області зазначає те, що суд попередньої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що основою для нарахування єдиного соціального внеску є заробітна плата платника податку, до складу якої не входить додаткове благо, яке передбачене колективним договором, а тому на вказані додаткові блага єдиний соціальний внесок не нараховується, через що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

В судовому засіданні представники позивача підтримали подану апеляційну скаргу, проти апеляційної скарги відповідача заперечили, вважають оскаржене рішення суду незаконним та повністю підтримав доводи, зазначені у своїй апеляційній скарзі.

Заслухавши суддю-доповідача, представників позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подані апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, на підставі направлень виданих ГУ ДФС у Рівненській області та відповідно до ст. 20 розділу І, ст. 75, 77, 81, 82 глави 8 розділу ІІ Податкового кодексу України, на підставі наказу Головного управління ДФС у Рівненській області від 29.05.2018 року № 1599 відповідачем було проведено планову виїзну документальну перевірку ДП «Клеванське лісове господарство» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 року по 31.03.2018 року.

За результатами проведеної перевірки контролюючи органом складено акт № 1712/17-00-14-01/00992852 від 16.07.2018 року.

Документальною перевіркою зроблено висновки про порушення ДП «Клеванське лісове господарство» в тому числі:

- п.п. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14, п. 54.2 ст. 54, п. 163.1 ст. 163, п.п. 164.2.17 п. 164.2, 164.5 ст. l64, п. 167.1 ст. 167, п. l68.1 ст. 168, ст.171, п.п. «а» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, у результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб при виплаті (нарахуванні, наданні) платникам податків доходів за період, що перевірявся, а саме: не утриманий і не перерахований до бюджету податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 75503,55 грн. за 2015-2017 роки;

- п.п. 1.1, п.п. l.2, п.п. l.3, п.п. l.4, п.п. 1.5, п.п. 1.6 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, а саме: не утриманий та не перерахований до бюджету військовий збір в сумі 28977,44 грн. за 2015-2017 pоки;

- п. 1 ч. l ст. 7, п. 1 ч. 2 ст. 6, ч. 5 ст. 8, ч. 2 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», по яких встановлено заниження платником єдиного внеску;

- ч. 1 ст. 4, п. 1 ч. 1 ст. 7, п. 1 ч. 2 ст. 6, ч. 5, ч. 6, ч. 7, ч. 12 ст. 8, ч. 2 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», по яких встановлено, що платником занижено єдиний внесок на загальну суму 285 473,44 грн. за 2015-2018 роки, в тому числі за ставкою 37,3 % на 75 058,41 грн., 33,2% на 824,01 грн., за ставкою 22% - 201 242,09 грн., за ставкою 8,41% 1 946,32 грн., за ставкою 3,6% - 6 402,61 грн.;

- п.п. 14.1.180, п.п. 14.1.156, п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14, п. 31.1 ст. 31, п. 54.2 ст. 54, абз. 2 п. 57.1 ст. 57, п. l68.l ст. l68, п. 171.1 ст. 171 та п.п. «а» п. 176.2 ст.176 Податкового кодексу України, зa якими встановлено: несплата (неперерахування) до бюджету податковим агентом ДП «Клеванське лісове господарство» узгоджених сум належного до сплати податку на доходи фізичних осіб під час виплати доходу, у випадках коли виплата доходу на користь платників податків передувала сплаті податку; неподання податковим агентом ДП «Клеванське лісове господарство», платіжних доручень, належного до сплати податку на доходи фізичних осіб, під час виплати доходу на користь платників податків за граничними термінами сплати податку на доходи фізичних осіб до бюджету, передбаченими п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України.

На підставі висновків зазначеного акту відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 31.07.2018 року № та №, податкову вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-37 від 31.07.2018 року та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 31.07.2018 року.

Так, згідно податкових повідомлень-рішень від 31.07.2018 року № та №, за порушення п.п. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14, п. 54.2 ст. 54, п. 163.1 ст. 163, пп. 164.2.17 п. 164.2, 164.5 ст. l64, п. 167.1 ст. 167, п. l68.1 ст. 168, ст.171, пп. «а» п.176.2 ст. 176 Податкового кодексу України та п.п. 1.1, п.п. l.2, п.п. l.3, п.п. l.4, п.п. 1.5, п.п. 1.6 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, відповідно до п. 127.1 ст. 127 Податкового кодексу України, збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, пеня на суму 1 077 734,19 грн., з яких за податковими зобов`язаннями - 72 403,49 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 983 059,64 грн. та пені 22 271,06 грн. Також, збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, пеня на суму 55 184,35 грн., з яких за податковими зобов`язаннями - 27 220,73 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 20 390,77 грн. та пені 7 572,85 грн.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги ДП «Клеванське лісове господарство» в частині визнання вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ю-37 від 31.07.2018 та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нараховано єдиного внеску № від 31.07.2018 в частині штрафних санкцій на суму 142736,72 грн. є обґрунтованими, а основою для нарахування єдиного соціального внеску є заробітна плата платника податку, до складу якої не входить додаткове благо, яке передбачене колективним договором, а тому на вказані додаткові блага єдиний внесок не нараховується.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Податковий кодекс України (далі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Підпунктом 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 ПК України передбачено, що додаткові блага це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Згідно із підпунктами 163.1.1, 163.1.2 пункту 163.1. статті 163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Абзацами «б», «е» п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України передбачено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді вартості майна та харчування, безоплатно отриманого платником податку, крім випадків, визначених цим Кодексом для оподаткування прибутку підприємств; вартості безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг), визначеної за правилами звичайної ціни, а також суми знижки звичайної ціни (вартості) товарів (робіт, послуг), індивідуально призначеної для такого платника податку, крім сум, зазначених у підпункті 165.1.53 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 165.1.9 п. 165.1 ст. 165 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи, як вартість безоплатного лікувально-профілактичного харчування, молока або рівноцінних йому харчових продуктів, газованої солоної води, мийних і знешкоджувальних засобів, а також спеціального одягу, спеціального взуття та інших засобів індивідуального захисту, якими роботодавець забезпечує платника податку відповідно до Закону України «Про охорону праці», спеціального (форменого) одягу та взуття, що надаються роботодавцем у тимчасове користування платнику податку, який перебуває з ним у трудових відносинах.

Під час нарахування (надання) доходів у будь-якій негрошовій формі базою оподаткування є вартість такого доходу, розрахована за звичайними цінами, правила визначення яких встановлені згідно з цим Кодексом, помножена на коефіцієнт, який обчислюється за такою формулою: К = 100 : (100 - Сп), де К - коефіцієнт; Сп - ставка податку, встановлена для таких доходів на момент їх нарахування (п.164.5 ст. 164 ПК України).

Відповідно до п.п. 168.1.1 п. 168.1 статті 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Матеріалами справи підтверджено, що між адміністрацією та профспілковим комітетом ДП «Клеванський лісгосп» було укладено колективні договори на 2015-2016 роки, 2016-2017 роки, 2017-2018 роки, 2018-2019 роки.

Відповідно до п. 8.3 розділу VІІІ «Соціальний захист та задоволення духовних потреб» колективних договорів ДП «Клеванський лісгосп» всі штатні працівники лісгоспу забезпечуються паливною нормою (дрова паливні, дрова-відходи цеху переробки) в кількості 7 м. куб. в рік згідно діючих цін із знижкою 50% вартості.

Пунктом 8.4 розділу VІІІ «Соціальний захист та задоволення духовних потреб» колективних договорів ДП «Клеванський лісгосп» всі непрацюючі пенсіонери, учасники Великої Вітчизняної війни та особи, які прирівняні до них, а також працівники, які вийшли на пенсію із лісгоспу по інвалідності забезпечуються паливною нормою (дрова паливні, дрова-відходи від цеху переробки) в кількості 7 м. куб. на рік згідно діючих цін зі знижкою їх вартості в залежності від безперервного стажу роботи в лісгоспі: до 10 років - 50% вартості, 10,1-35 років - 70% вартості, 35,1-40 років - 90% вартості, 40,1 і більше років - 100% вартості.

Згідно з п. 8.5 розділу VІІІ «Соціальний захист та задоволення духовних потреб» колективних договорів ДП «Клеванський лісгосп» учасники бойових дій, учасники АТО, інваліди війни, які вийшли на пенсію із лісгоспу і перебувають на обліку в лісгоспі та інваліди 1,2 груп, які отримали каліцтво на виробництві, дружини, чоловіки яких загинули на виробництві, забезпечуються паливною нормою (дрова паливні) в кількості 7 м. куб. безкоштовно.

Відтак, ДП «Клеванський лісгосп» проводилася реалізація продукції із знижкою вартості за рахунок коштів підприємства, що відображено у первинних бухгалтерських документах позивача. Тобто позивачем здійснювалося нарахування (надання) доходів у негрошовій формі.

Водночас, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що підприємством при оподаткуванні додаткового блага у негрошовій формі була занижена база оподаткування, а саме вартість доходу, додаткового блага, не помножено на коефіцієнт відповідно до п. 164.5 ПК України.

Згідно із п. 8.12 розділу VІІІ «Соціальний захист та задоволення духовних потреб» колективного договору ДП «Клеванський лісгосп» на 2018-2019 роки в січні-березні 2018 року передбачено забезпечення всіх працівників здешевленим гарячим харчуванням в їдальні «Діброва» з частковою оплатою за рахунок працівника.

Наданими до перевірки первинними бухгалтерськими документами відповідачем встановлено надання здешевлення харчування працівникам із утриманням із їх заробітної плати 20,00 грн. за одне харчування.

Також, у ході перевірки встановлено, що позивачем, із вказаного додаткового блага найманих працівників, не утриманий і не перерахований до бюджету податок на доходи фізичних осіб, який складає 4 752,72 грн. за 2018 рік, а також військовий збір, оскільки вказані суми є його об`єктом оподаткування.

Так, як зазначено вище, додаткове благо включається до загального місячного оподаткованого доходу резидента та є об`єктом оподаткування.

Відповідно до п.п. 1.2 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Відтак, податковий агент, який нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний сплатити до бюджету податок на доходи фізичних осіб і військовий збір у повному обсязі відповідно до порядку, визначеному ст. 168 Кодексу.

Відтак вірним є висновок суду попередньої інстанції про те, що збільшення відповідачем для позивача грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб на суму 72 403,49 грн. та застосування за донарахування штрафної санкції на суму 54 302,62 грн., а також збільшення грошового зобов`язання за платежем військовий збір на суму 27 220,73 грн. та застосування за донарахування штрафної санкції на суму 20 390,77 грн. відповідає вимогам чинного законодавства, а позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Також, відповідно до підпункту 127.1 статті 127 ПК України ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Отже, відповідальність за правопорушення, передбачене статтею 127 ПК України, може наставати у разі, коли платник податків, у тому числі податковий агент, допускає бездіяльність щодо нарахування, утримання та/або сплати (перерахування) податків до або під час виплати доходу на користь іншого платника, тобто взагалі відсутній факт виконання вказаних обов`язків платником податків (податковим агентом).

Підвищені розміри штрафів у разі повторного виявлення податкових порушень (згідно зі статтею 127 ПК України - 50%, 75%) застосовуються не за сам факт виявлення будь-яких порушень, а за повторне вчинення діянь за обставин, передбачених, зокрема, підпунктом 54.3.5 пункту 54.4 статті 54 ПК України.

З аналізу вищенаведеної норми видно, що застосування штрафу в більшому розмірі можливе у разі встановлення контролюючим органом повторності порушення протягом 1095 днів, яке зафіксовано в акті перевірки та, як наслідок, у податковому повідомленні-рішенні.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 11.09.2018 року у справі №805/3649/17-а.

Статтею 127 ПК України встановлюється як міра відповідальності, яка покладається на платника податків, в тому числі і на податкового агента, саме за несплату (неперерахування) податків, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, при чому відповідність розміру штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) не з часу затримки такої несплати, як передбачено ст. 126 ПК України, а з кількості разів допущених таких порушень протягом певного періоду часу. Тобто, склад порушення передбачає, що нарахування, сплата чи утримання податку не відбулися до чи на момент виплати доходу.

З розрахунку податкового зобов`язання та штрафних (фінансових) санкцій за порушення податкового законодавства за наслідками документальної перевірки ДП «Клеванський лісгосп» видно, що контролюючим органом було застосовано до позивача штрафну санкцію у розмірі 75%, оскільки протягом 1095 днів було встановлено повторність порушення, а саме в податковому повідомленні-рішенні № від 03.03.2016 року, вже було застосовано штрафну санкцію 75%.

Крім того, згідно додатків до акту перевірки встановлено несплату податку на доходи фізичних осіб та військового збору саме на момент виплати доходу, що є складом порушення за яке передбачена відповідальність встановлена у ст. 127 ПК України.

Відтак, податкові повідомлення-рішення від 31.07.2018 № , яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, пеня на суму 1 077 734,19 грн., з яких за основним зобов`язанням - 72 403,49 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 983 059,64 грн. та пені 22 271,06 грн. та №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, пеня на суму 55 184,35 грн., з яких за основним зобов`язанням - 27 220,73 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 20 390,77 грн. та пені 7 572,85 грн. є правомірними та прийнятті згідно норм чинного законодавства, через що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до висновків акта перевірки №1712/17-00-14-01/00992852 від 16.07.2018 податковим органом вказано, що в ході перевірки податковим органом виявлено порушення, зокрема, п. порушення ч. 1 ст. 4, ч. 1 п. 1 ст. 7, п. 1 ч. 2 ст. 6, ч. 5, 6, 7, 12 ст. 8, ч. 2 ст. 9 Закону №2464-VI, по яких встановлено, що платником занижено єдиний внесок на загальну суму 285 473,44 грн. за 2015-2018 роки, в тому числі за ставкою 37,3% на 75 058,41 грн., 33,2% на 824,01 грн., за ставкою 22% - 201 242,09 грн., за ставкою 8,41 % - 1 946,32 грн., за ставкою 3,6% - 6402,61 грн.

Зі змісту акта перевірки судом встановлено, що забезпечення працівників здешевленим харчуванням та забезпечення працівників паливною нормою згідно умов колективного договору контролюючим органом, як додаткове благо, було віднесено до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку (працівників) з відповідним нарахуванням ПДФО, ВЗ та ЄСВ.

Так, згідно з п.п. 14.1.74 п. 14.1 ст. 14 ПК України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Визначаючи загальний місячний оподатковуваний дохід для позивача при донарахуванні податку на доходи фізичних осіб та військового збору контролюючим органом було враховано норми пп. «б», «е» п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України, а саме додаткове благо у формі вартості безоплатно отриманих товарів та суми знижки звичайної ціни товарів (робіт, послуг), що виключає віднесення його до заробітної плати та доходу пов`язаного з виконанням обов`язків трудового найму.

Однак, при донарахуванні єдиного внеску контролюючим органом віднесено вказані вище доходи до інших заохочувальних та компенсаційних виплат, що входять до фонду оплати праці. Вказані дії контролюючого органу є протиправними.

Відповідачем не надано суду жодного доказу, а саме первинних бухгалтерських документів, що є підставою для нарахування єдиного внеску, згідно яких доходи отримані, як працівниками ДП «Клеванське лісове господарство» так і не його працівниками згідно умов колективних договорів, як паливна норма та безоплатне харчування, були включені до фонду оплати праці позивача та є об`єктом оподаткування єдиним внеском.

Відтак, основою для нарахування єдиного соціального внеску є заробітна плата платника податку, до складу якої не входить додаткове благо, яке передбачене колективним договором, а тому на вказані додаткові блага єдиний внесок не нараховується, а позовні вимоги в частині визнання вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ю-37 від 31.07.2018 року та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно ненарахованого єдиного внеску № від 31.07.2018 року в частині штрафних санкцій на суму 142 736,72 грн. підлягають задоволенню.

Враховуючи вищенаведені норми чинного законодавства та обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції про часткове задоволення адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційні скарги на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Державного підприємства «Клеванське лісове господарство» та Головного управління ДФС у Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30 січня 2019 року у справі №460/2721/18 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст. 243 КАС України - з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді М. А. Пліш
Т. І. Шинкар

Повний текст постанови складено 05.07.2019 року.