Справа № 160/3679/19
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2019-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 липня 2019 року м. Дніпросправа № 160/3679/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач),

суддів: Білак С.В., Шальєвої В.А.,

за участю секретаря судового засідання Кязимова Д.В.,

за участю сторін (представників): представник відповідача Любінецька Ю.В., адвокат позивача Гончаренко І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року (суддя 1-ї інстанції Єфанова О.В.) у справі №160/3679/19 за позовом Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОГАЗ" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Дніпрогаз» звернулося до суду з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправною та скасування постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 05.04.2019 № 502 «Про накладення штрафу на ПАТ «Дніпрогаз» за порушення Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу та здійснення заходів державного регулювання».

Також позивачем було подано заяву про забезпечення позову в частині зупинення дії постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №502 від 05.04.2019 в частині: пункту 1 резолютивної частини, яким накладено штраф у розмірі 850 000 (вісімсот п`ятдесят тисяч) гривень за порушення пункту 2.1 глави 2 Ліцензійних умов у частині дотримання вимог Закону України «Про ринок природного газу», чинних Кодексу газорозподільних систем, інших нормативно-правових актів, державних будівельних норм та нормативних документів у сфері нафтогазового комплексу, а саме дотримання вимог глави 4 розділу IX Кодексу ГРМ у частині визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єктах побутових споживачів на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника природного газу з урахуванням вимог цього Кодексу, крім споживачів за ЕІС-кодами 56XM07A29252226U, 56ХМ07А16632209А; 56XM07AT6632539Q, 56ХМ07А145661308, 56XM07A17084804R, 56ХМ07А173372998, 56ХМ07А21405105Х, 56ХМ07А19491921Р, 56ХМ07А17084206А, 56ХМ07А17568437М, 56XM07A18694353F, 56ХМ07А210663183, 56ХМ07А15526841S, 56ХМ07А18544891О, 56XM07A21147456S та 56ХМ07А219408333;

підпункту 2 пункту 2 резолютивної частини, яким зобов`язано ПАТ «Дніпрогаз» до 26 квітня 2019 року привести свої дії у відповідність до вимог чинного законодавства шляхом здійснення перерахунку споживачам у частині визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єктам побутових споживачів на підставі даних лічильників природного газу, починаючи жовтня 2018 року, крім споживачів ЕІС-коди яких: 56XM07A29252226U, 56ХМ07А16632209А; 56XM07AT6632539Q, 56ХМ07А145661308, 56XM07A17084804R, 56ХМ07А173372998, 56ХМ07А21405105Х, 56ХМ07А19491921Р, 56ХМ07А17084206А, 56ХМ07А17568437М, 56XM07A18694353F, 56ХМ07А210663183, 56ХМ07А15526841S, 56ХМ07А18544891О, 56XM07A21147456S та 56ХМ07А219408333;

підпункту 1 пункту 3 резолютивної частини, яким зобов`язано Департамент із регулювання відносин у нафтогазовій сфері, у межах здійснення заходів державного регулювання, відповідно до пунктів 1,13 частини першої та пункту 1 частини другої статті 17 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» при перегляді тарифу на послуги розподілу природного газу для Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» підготувати та винести на засідання НКРЕКП, яке проводиться у формі відкритого слухання, проект рішення щодо встановлення (перегляду) тарифу на послуги розподілу природного газу для Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» шляхом коригування річної планованої тарифної виручки в сторону зменшення на загальну суму 86 514 тис. грн.. (без ПДВ) з урахуванням економії, отриманої внаслідок недофінансування статей структури тарифу, на суму 12 090,5 тис. грн.. (без ПДВ), додатково отриманої тарифної виручки за 2016-2018 роки на суму 72 422,5 тис. гри (без ПДВ) та отримання компенсацій, що передбачались протягом 2016 року у структурі тарифу, на суму 2 001 тис. грн.

підпункту 2 пункту 3 резолютивної частини, яким зобов`язано Департамент із регулювання відносин у нафтогазовій сфері, у межах здійснення заходів державного регулювання, відповідно до пунктів 1,13 частини першої та пункту 1 частини другої Статті 17 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» при перегляді тарифу на послуги розподілу природного газу для Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» підготувати та винести На засідання НКРЕКП, яке проводиться у формі відкритого слухання, проект рішення щодо встановлення (перегляду) тарифу на послуги розподілу природного газу для Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» шляхом коригування річної планованої тарифної виручки у сторону зменшення на суму донарахованих коштів у разі невиконання Публічним акціонерним товариством «Дніпрогаз» підпункту 2 пункту 2 постановляючої частини цієї постанови.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначено, що предметом даного позову є постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 05.04.2019 № 502 про накладення штрафу на ПАТ «Дніпрогаз» за порушення Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу та здійснення заходів державного регулювання, якою на ПАТ «Дніпрогаз» накладено штраф у розмірі 850000,00 грн. та зобов`язано до 26 квітня 2019 року привести свої дії у відповідність до вимог чинного законодавства шляхом здійснення перерахунку споживачам у частині визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єктам побутових споживачів на підставі даних лічильників природного газу, починаючи жовтня 2018 року, крім споживачів ЕІС-коди яких: 56XM07A29252226U, 56ХМ07А16632209А; 56XM07AT6632539Q, 56ХМ07А145661308, 56XM07A17084804R, 56ХМ07А173372998, 56ХМ07А21405105Х, 56ХМ07А19491921Р, 56ХМ07А17084206А, 56ХМ07А17568437М, 56XM07A18694353F, 56ХМ07А210663183, 56ХМ07А15526841S, 56ХМ07А18544891О, 56XM07A21147456S та 56ХМ07А219408333. Заявник зазначив, що невжиття заходів забезпечення адміністративного позову може мати наслідком заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам та ускладнить їх відновлення.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року заяву публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» про забезпечення адміністративного позову у справі № 160/3679/19 задоволено частково. Зупинено дію пункту 1 та підпункту 2 пункту 2 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 05.04.2019 № 502 про накладення штрафу на ПАТ «Дніпрогаз» за порушення Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу та здійснення заходів державного регулювання до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 160/3679/19. У задоволенні решти вимог заяви про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу через порушення норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги фактично ґрунтуються на тому, що суд першої інстанції прийняв рішення про забезпечення позову без належних доказів, підтверджуючих, що невжиття заходів забезпечення позову може дійсно істотно ускладнити чи унеможливити виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Крім того позивач посилається в обґрунтування заяви на порушення інтересів юридичних осіб, та не надає оцінки можливих порушених прав та інтересів споживачів. Крім того, вважає, що прийняття рішення про забезпечення позову є по суті втручанням у дискреційні повноваження відповідача.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому просить у її задоволенні відмовити. У відзиві зазначає, що забезпечення позову є тимчасовим заходом та не вирішує спір по суті. Крім того зазначено, що оскаржуваною постановою порушено принцип рівності побутових споживачів на ринку природного газу, оскільки частину газу, спожитого мешканцями квартир з індивідуальними лічильниками, фактично будуть оплачувати інші споживачі, які не забезпечені індивідуальними лічильниками газу і розраховуються за показами загально будинкового лічильника газу, тощо.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з підстав в ній викладених.

Представник позивача щодо задоволення скарги заперечив. Додатково зазначив, що оскарження рішення відповідача в судовому порядку не зупиняє його дію, а тому звернулись до суду із заявою про забезпечення позову, оскільки мова іде і про сплату суми штрафу. Також, з урахуванням запитань суду, зазначив, що у разі задоволення позовних вимог, здійснений за оскарженою постановою відповідача, перерахунок споживачам у частині визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єктам побутових споживачів на підставі даних лічильників природного газу, починаючи жовтня 2018 року, призведе для перерахунку знов - повернення сторін у первісне становище, а у споживачів (фізичних осіб) утвориться чимала заборгованість.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

За змістом ч. 4ст. 150 КАС України подання адміністративного позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Частиною 1ст. 150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до положень ч. 2ст. 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Враховуючи зазначені процесуальні норми, забезпечення позову - це заходи адміністративного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим. Вони повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову.

Забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, має тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику. Таким чином, заходи забезпечення позову не мають якогось дискримінаційного характеру стосовно якоїсь із сторін у спорі; їх застосування здійснюється в рамках дискреційних повноважень суду і на основі принципів змагальності та процесуального рівноправ`я сторін.

Приймаючи рішення про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування обставин, які б свідчили про наявність зазначених вище підстав для забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову адміністративний суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення вразі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, обов`язковою передумовою вжиття заходів для забезпечення позову є обґрунтована заява сторони в тому рахунку й з зазначенням очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення та неможливість в подальшому без вжиття таких заходів відновлення прав особи.

Спір в межах даної справ виник з приводу правомірності постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 05.04.2019 № 502 «Про накладення штрафу на ПАТ «Дніпрогаз» за порушення Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу та здійснення заходів державного регулювання».

З огляду на визначений позивачем предмет спору, характер спірних правовідносин, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо часткового задоволення заяви про забезпечення позову в частині зупинення дії пункту 1 та підпункту 2 пункту 2 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 05.04.2019 № 502, оскільки вони свідчать про наявність умов, передбачених в ч. 2 ст. 150 КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», за порушення законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг до суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у відповідній сфері, Регулятор може застосувати санкції у вигляді:

1)застереження та/або попередження про необхідність усунення порушень; 2)накладення штрафу; 3)зупинення дії ліцензії; 4)анулювання ліцензії.

Так, згідно ч. 5 ст. 22 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» суб`єкти господарювання, на яких накладено штраф, зобов`язані сплатити його у 30-денний строк з дня одержання копії рішення про накладення штрафу, крім випадків, встановлених частиною пятою статті 13 цього Закону. За кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі 1,5 відсотка суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням Регулятора.

Відтак, вказаними нормами Закону, відповідачу надано право приймати рішення за результатами здійснених заходів нагляду (контролю). Разом із тим, прийняті НКРЕКП рішення мають бути законними. І саме для реалізації гарантованих Конституцією України прав, ч. 3 ст. 5 вказаного Закону передбачено, що рішення регулятора можуть бути оскаржені в судовому порядку. При цьому, цією ж нормою зазначено, що оскарження рішень Регулятора не зупиняє їх виконання.

Разом з тим, у випадку вчинення позивачем дій, спрямованих на виконання спірної постанови та проведення перерахунку побутовим споживачам фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу, починаючи з жовтня 2018 року, матиме місце понесення позивачем збитків, а у разі задоволення позову, та повернення сторін у первісне становище, споживачам побутового газу (фізичним особам) буде нарахована заборгованість.

З врахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що частково задоволені вимоги заяви про забезпечення позову є співмірними заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

При цьому, ухвала суду про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову не скасовує чинність оскаржуваної постанови відповідача, не змінює обсягу прав та обов`язків сторін у спорі та зацікавлених осіб, а лише тимчасово забороняє застосування передбачених цим актом заходів до вирішення спору по суті.

Вжиті заходи забезпечення адміністративного позову у такий спосіб, який просив позивач, та в частині їх задоволення, відповідають предмету адміністративного позову та, водночас, застосовуючи заходи забезпечення позову судом не розглядається питання правомірності заявлених позовних вимог і наявності обставин, як підстав для задоволення позову. У даному випадку судом встановлюється саме існування спору та обрано адекватні заходи для забезпечення позову, які будуть діяти до моменту вступу у законну силу судового рішення.

Таким чином колегія суддів погоджується з вис оновами суду першої інстанції про часткове задоволення заяви про забезпечення позову.

Також слід зазначити, що відповідач оскаржуючи ухвалу суду першої інстанції про забезпечення позову та ставлячи вимогу про її скасування, не зазначає в чому полягає її невідповідність нормам матеріального та процесуального права в частині відмови у задоволенні заяви, а тому колегія суддів переглядає оскаржене рішення в межах доводів апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно надана оцінка доводам сторін, рішення прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду не вбачається.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року у справі №160/3679/19 за позовом Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОГАЗ" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 04 липня 2019 року.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя С.В. Білак

суддя В.А. Шальєва