Справа № 640/3688/19
Суддя: Земляна Галина Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/3688/19 Суддя (судді) першої інстанції: Огурцов О.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Лічевецького І.О., Мельничука В.П.

за участю секретаря Такаджі Л.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк"

на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 березня 2019 року

у справі №640/3688/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ОКТАНТ"

до відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

треті особи: Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк"

та Товариство з обмеженою відповідальністю "Дебтекс Україна"

про вжиття заходів забезпечення позову до пред`явлення позовної заяви

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 32019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ОКТАНТ" до пред`явлення адміністративного позову, звернулось до суду з клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову до пред`явлення позовної заяви шляхом заборони Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» тa Товариству з обмеженою відповідальністю «Дебтекс Україна» вчиняти будь-які дії з проведення електронних торгів та оформлення результатів електронних торгів з продажу лоту, a саме:

- право вимоги, що належить ПАТ «Дельта Банк», за кредитним договором № НКЛ-2005814 від 12.07.2011 року, укладеним з юридичною особою, з забезпеченням;

- право вимоги, що належить ПАТ «Дельта Банк», за кредитним договором № НКЛ-2005814/3 від 12.07.2012 (Б2-27.07.2012) року, укладеним з юридичною особою, з забезпеченням;

- право вимоги, що належить ПAT «Дельта Банк», зa кредитним договором № 200/08 від 31.10.2008 року, укладеним з юридичною особою, без забезпечення;

- право вимоги, що належить ПAT «Дельта Банк», зa кредитним договором № ВКЛ-2005814 від 15.02.2011 року, укладеним з юридичною особою, з забезпеченням;

- право вимоги, що належить ПAT «Дельта Банк», зa кредитним договором № ВКЛ-2005814/ 1 від 23.11.2011 року, укладеним з юридичною особою, з забезпеченням;

- право вимоги, що належить ПAT «Дельта Банк», зa кредитним договором № ВКЛ-2005814/2 від 16.03.2012 року, укладеним з юридичною особою, з забезпеченням;

- право вимоги, що належить ПAT «Дельта Банк», зa кредитним договором № ВКЛ-2010667/1 від 04.10.2013 року, укладеним з юридичною особою, з забезпеченням;

- право вимоги, що належить ПAT «Дельта Банк», зa кредитним договором № ВКЛ-2010667/2 від 27.11.2013 року, укладеним з юридичною особою, з забезпеченням;

- право вимоги, що належить ПAT «Дельта Банк», зa кредитним договором №ВКЛ-2010667/3 від 06.12.2013 року, укладеним з юридичною особою, з забезпеченням;

- право вимоги, що належить ПAT «Дельта Банк», зa кредитним договором №НКЛ-2010667 від 27.06.2012 року, укладеним з юридичною особою, з забезпеченням;

- право вимоги, що належить ПAT «Дельта Банк», зa кредитним договором № ВКЛ-2005804 від 15.02.2011 року, укладеним з юридичною особою, з забезпеченням;

- право вимоги, що належить ПAT «Дельта Банк», зa кредитним договором № НКЛ- 2005804/2 від 27.07.2012 року, укладеним з юридичною особою, з забезпеченням;

- право вимоги, що належить ПAT «Дельта Банк», зa кредитним договором № НКЛ-2005823 від 31.10.2012 року, укладеним з юридичною особою, з забезпеченням;

- право вимоги, що належить ПAT «Дельта Банк», зa кредитним договором № 131/07 від 21.09.2007 року, укладеним з юридичною особою, з забезпеченням;

- право вимоги, що належить ПAT «Дельта Банк», зa кредитним договором № НКЛ-2010632 від 27.06.2012 року, укладеним з юридичною особою, з забезпеченням;

- майнові права, що належать ПАТ «Дельта Банк», зa кредитним договором № 159/08 від 30.07.2008 року, укладеним з юридичною особою, з забезпеченням;

- майнові права, що належать ПАТ «Дельта Банк», зa кредитним договором № 193/08 від 25.09.2008 року, укладеним з юридичною особою, з забезпеченням;

- майнові права, що належать ПАТ «Дельта Банк», зa кредитним договором № 181/08 від 12.09.2008 року, укладеним з юридичною особою, з забезпеченням;

- майнові права, що належать ПАТ «Дельта Банк», зa кредитним договором № 64/07 від 27.06.2007 року, укладеним з юридичною особою, з забезпеченням;

- майнові права, що належать ПАТ «Дельта Банк», зa кредитним договором № 9/08 від 23.01.2008 року, укладеним з юридичною особою, з забезпеченням;

- майнові права, що належать ПАТ «Дельта Банк», за кредитним договором № 156/08 від 22.07.2008 року, укладеним з юридичною особою, з забезпеченням;

- майнові права, що належать ПАТ «Дельта Банк», за кредитним договором № 143/07 від 15.10.2007 року, укладеним з юридичною особою, з забезпеченням, в тому числі формувати тa підписувати протокол електронного аукціону, укладати з переможцем електронних торгів договір купівлі-продажу/відступлення таких активів банків (прав вимоги та майнових прав), проводити розрахунки за продане майно, приймати та передавати будь-які документи, пов`язані з предметом електронних торгів, у тому числі їх оригінали.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 березня 2019 року клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ОКТАНТ" про вжиття заходів забезпечення позову до пред`явлення позовної заяви - задоволено. Вжито заходи забезпечення адміністративного позову. Заборонено Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» тa Товариству з обмеженою відповідальністю «Дебтекс Украіна» вчиняти будь-які дії з проведення електронних торгів та оформлення результатів електронних торгів з продажу лоту, a саме:

- право вимоги, що належить ПАТ «Дельта Банк», за кредитним договором № НКЛ-2005814 від 12.07.2011 року, укладеним з юридичною особою, з забезпеченням;

- право вимоги, що належить ПАТ «Дельта Банк», за кредитним договором № НКЛ-2005814/3 від 12.07.2012 (Б2-27.07.2012) року, укладеним з юридичною особою, з забезпеченням;

- право вимоги, що належить ПAT «Дельта Банк», зa кредитним договором № 200/08 від 31.10.2008 року, укладеним з юридичною особою, без забезпечення;

- право вимоги, що належить ПAT «Дельта Банк», зa кредитним договором № ВКЛ-2005814 від 15.02.2011 року, укладеним з юридичною особою, з забезпеченням;

- право вимоги, що належить ПAT «Дельта Банк», зa кредитним договором № ВКЛ-2005814/ 1 від 23.11.2011 року, укладеним з юридичною особою, з забезпеченням;

- право вимоги, що належить ПAT «Дельта Банк», зa кредитним договором № ВКЛ-2005814/2 від 16.03.2012 року, укладеним з юридичною особою, з забезпеченням;

- право вимоги, що належить ПAT «Дельта Банк», зa кредитним договором № ВКЛ-2010667/1 від 04.10.2013 року, укладеним з юридичною особою, з забезпеченням;

- право вимоги, що належить ПAT «Дельта Банк», зa кредитним договором № ВКЛ-2010667/2 від 27.11.2013 року, укладеним з юридичною особою, з забезпеченням;

- право вимоги, що належить ПAT «Дельта Банк», зa кредитним договором №ВКЛ-2010667/3 від 06.12.2013 року, укладеним з юридичною особою, з забезпеченням;

- право вимоги, що належить ПAT «Дельта Банк», зa кредитним договором №НКЛ-2010667 від 27.06.2012 року, укладеним з юридичною особою, з забезпеченням;

- право вимоги, що належить ПAT «Дельта Банк», зa кредитним договором № ВКЛ-2005804 від 15.02.2011 року, укладеним з юридичною особою, з забезпеченням;

- право вимоги, що належить ПAT «Дельта Банк», зa кредитним договором № НКЛ- 2005804/2 від 27.07.2012 року, укладеним з юридичною особою, з забезпеченням;

- право вимоги, що належить ПAT «Дельта Банк», зa кредитним договором № НКЛ-2005823 від 31.10.2012 року, укладеним з юридичною особою, з забезпеченням;

- право вимоги, що належить ПAT «Дельта Банк», зa кредитним договором № 131/07 від 21.09.2007 року, укладеним з юридичною особою, з забезпеченням;

- право вимоги, що належить ПAT «Дельта Банк», зa кредитним договором № НКЛ-2010632 від 27.06.2012 року, укладеним з юридичною особою, з забезпеченням;

- майнові права, що належать ПАТ «Дельта Банк», зa кредитним договором № 159/08 від 30.07.2008 року, укладеним з юридичною особою, з забезпеченням;

- майнові права, що належать ПАТ «Дельта Банк», зa кредитним договором № 193/08 від 25.09.2008 року, укладеним з юридичною особою, з забезпеченням;

- майнові права, що належать ПАТ «Дельта Банк», зa кредитним договором № 181/08 від 12.09.2008 року, укладеним з юридичною особою, з забезпеченням;

- майнові права, що належать ПАТ «Дельта Банк», зa кредитним договором № 64/07 від 27.06.2007 року, укладеним з юридичною особою, з забезпеченням;

- майнові права, що належать ПАТ «Дельта Банк», зa кредитним договором № 9/08 від 23.01.2008 року, укладеним з юридичною особою, з забезпеченням;

- майнові права, що належать ПАТ «Дельта Банк», за кредитним договором № 156/08 від 22.07.2008 року, укладеним з юридичною особою, з забезпеченням;

- майнові права, що належать ПАТ «Дельта Банк», за кредитним договором № 143/07 від 15.10.2007 року, укладеним з юридичною особою, з забезпеченням, в тому числі формувати тa підписувати протокол електронного аукціону, укладати з переможцем електронних торгів договір купівлі-продажу/відступлення таких активів (прав вимоги та майнових прав), проводити розрахунки за продане майно, приймати та передавати будь-які документи, пов`язані з предметом електронних торгів, у тому числі їх оригінали.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції Фондом гарантування вкладів фізичних осіб та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" подано апеляційні скарги, в яких просять скасувати ухвалу через порушення норм матеріального права та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні клопотання.

Доводи апеляційних скарг ґрунтуються на тому, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права. Зокрема, ґрунтуються на відсутності правових підстав для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ОКТАНТ" про забезпечення позову.

Позивачем було подано відзив на апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в якому зазначено, що апеляційна скарга є безпідставною та необґрунтованою та просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні представники Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" підтримали вимоги та доводи апеляційних скарг та просили скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом при прийнятті рішення норм процесуального права.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги та доводи апеляційних скарг заперечував та просив в задоволенні апеляційних скарг відмовити з огляду на їх необґрунтованість та безпідставність, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Представник ТОВ "Дебтекс Україна" у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суду не сповістив.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення з таких підстав.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 315, статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на підставі п.14 частини п`ятої статті 12 та частини сьомої статті 15 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20.07.2017 № 3117 «Про пілотний проект щодо реалізації активів (майна) банків, що ліквідуються шляхом проведення відкритих торгів (аукціонів) із використання електронної торгової системи для проведення електронного аукціону, який складається з автоматичного покрокового зниження початкової (стартової) ціни лоту етапів подання закритих цінових пропозицій та цінових пропозицій», зареєстрованого у Міністерстві юстиції України від 13.12.2018 № 838-рш та договору про надання послуг з комплексної підготовки та організації торгів (аукціонів) для пулу активів від 29.01.2019 укладеного з ТОВ «Дебтекс Україна» рішенням виконавчої дирекції Фонд гарантування вкладів фізичних осіб від 12.02.2019 № 313 визначено активи ПАТ «Дельта банк», що підлягають продажу (повторному) з використанням послуг з комплексної підготовки та організації торгів (аукціонів) для пулу активів, що надаються ТОВ «Дебтекс Україна», на відкритих торгах (аукціоні) шляхом проведення відкритих торгів (аукціонів) із використанням електронної торгової системи для проведення електронного аукціону, який складається з автоматичного покрокового зниження початкової (стартової) ціни лоту, етапів подолання закритих цінових пропозицій та цінових пропозицій, а саме: пул активів, що складається з прав вимоги інших майнових прав за кредитними договорами, що укладені з юридичними особами, частина яких знаходиться в заставі Національного банку України та ПАТ «УКРЕКСІМБАНК», а також дебіторської заборгованості, за початковою стартовою ціною продажу 897 231 999,30 грн.

Таким чином, 12.02.2019 Фонд гарантування вкладів фізичних осіб прийняв рішення № 313, яким затверджено умови продажу активів (майна) банків за лотом # debtX_8829.

Організатором проведення торгів (аукціону) обрано Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебтекс Украіна», датою проведення аукціону визначено 06.03.2019.

01.03.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ОКТАНТ" подало запит на участь у торгах для придбання лоту # debtX_8829.

Відповідно до публічного паспорту відкритих торгів (аукціону) з продажу пулу активів АТ "Дельта Банк" 06.03.2019 на ТОВ "Дебтекс Україна", що розміщений на веб-сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до пулу активів включено право вимоги за договором кредитної лінії № НКЛ-2010632, станом на день заповнення публічного паспорту активу розмір заборгованості зa вказаним кредитом становить 152 046 712,28 грн., а вартість прав вимоги станом на 01.01.2016 було оцінено суб`єктом оціночної діяльності ПП «Габ`яно» у 14 865 450,00 грн.

Водночас, заявник наголошує, що постановою Київського апеляційного господарського суду від 07.10.2015, залишеною в силі постановою Вищого господарського суду України від 07.04.2016 у справі №910/7356/15-г визнано припиненою іпотеку за іпотечним договором від 27.06.2012 № НКЛ-2010632/S-1. Зазначеним обставинам може бути надано оцінку виключно під час розгляду справи по суті.

Вважаючи свої права порушеними, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ОКТАНТ" в порядку до подання позовної заяви звернулося до суду із заявою про забезпечення позову.

Приймаючи рішення про задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову до пред`явлення позовної, суд першої інстанції виходив з того, що у разі оголошення переможця електронних торгів та визнання статусу торгів такими, що відбулися, з останнім буде підписаний протокол електронних торгів та відповідний договір купівлі-продажу/відступлення предмету електронного аукціону, а саме прав вимоги. У такому випадку, захист та поновлення порушених та оспорюваних прав заявника буде неможливим, а виконання судового рішення, у разі задоволення позовних вимог, не матиме юридичних наслідків.

Однак колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Положеннями статті 151 КАС України визначено, що позов може бути забезпечено 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

За приписами частини 2 статті 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

При цьому, співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Також, при розгляді клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову суд повинен дати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з врахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; імовірності виникнення утруднень для виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; наявності зв`язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.

Отже, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій, рішень суб`єкта владних повноважень, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Колегія суддів звертає увагу, що положеннями ч.2 ст.46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що з дня початку процедури ліквідації банку втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.151 КАС України не допускається забезпечення позову шляхом зупинення рішень Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та щодо здійснення тимчасової адміністрації або ліквідації банку, встановлення заборони або обов`язку вчиняти певні дії уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб або Фонду гарантування вкладів фізичних осіб при здійсненні тимчасової адміністрації або ліквідації банку.

Однак, судом першої інстанції не досліджено вказаних приписів КАС України та спеціального законодавства, яким встановлена пряма заборона накладення обтяжень та обмежень на майно банку, що ліквідується.

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

За приписами п.8 ч.2 ст.4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження всіх або частини активів і зобов`язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

Усі або частина повноважень Фонду, визначених цим Законом, можуть бути делеговані одній або кільком уповноваженим особам Фонду, крім організації реалізації майна банку, що ліквідується (ч.3 ст.47 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Пунктом 17 частини 1 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/а бо ліквідації банку.

Відповідно до ч.1 ст.48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює такі повноваження: зокрема, здійснює повноваження органів управління банку; приймає в управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління - продає майно банку.

Таким чином, вказані дії належать до компетенції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та/або уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку, які вчиняються ними безпосередньо, або шляхом вчинення дії від імені банку, який ліквідується, оскільки Фонд гарантування вкладів фізичних осіб або уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ліквідацію банку здійснюють повноваження органів управління банку.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові 16.10.2018 у справі № 826/5629/18.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 березня 2019 року, прийнята з порушенням вимог п. 2 ч. 3 ст.151 КАС України та п. 7 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а тому вказане рішення підлягає скасуванню.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що вирішуючи питання про забезпечення позову, судом першої інстанції не враховано ту обставину, що Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23.01.2013 справа № 803/1273/16 зазначено, що за суб`єктним складом сторін та характером спірних відносин даний спір не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів, а підлягає розгляду у порядку, визначеному ГПК України. Оскільки визначений ст. 3 Закону № 4452-VI правовий статус Фонду, відповідно до якої він є, зокрема, юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об`єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні, - не впливає на правовий статус банку, в якому запроваджено тимчасову адміністрацію або щодо якого розпочато процедуру ліквідації, оскільки Фонд розпоряджається майном такого банку від імені останнього й у межах виконання покладених на нього законодавством функцій щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та не здійснює в цій частині жодних владних управлінських функцій.

Враховуючи, що судом першої інстанції було не вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, наявності прямо встановлених законом заборон вжиття заходів забезпечення позову в частині, яка стосується Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, невмотивованості рішення щодо забезпечення позову в іншій частині, колегія суддів доходить до висновку в необхідності скасування рішень першої інстанції, та ухвалення нового - про відмову в забезпеченні позову.

Колегія суддів враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (Заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява N 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Обов`язок суду встановити дійсні обставини справи при розгляді адміністративного позову безвідносно до позиції сторін випливає з офіційного з`ясування обставин справи як принципу адміністративного судочинства, закріпленого нормами статті 7, частин 4 та 5 ст. 11 КАС України та закріплено також у частині 4 ст. 9 КАС України.

Частиною 1 ст. 242 КАС України встановлено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до частини 2 ст. 242 КАС України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Згідно з частиною 3 ст. 242 КАС України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції рішення ухвалено при неповному з`ясуванні обставин справи та з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні клопотання.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у справі про відмову у задоволенні клопотання.

На підставі викладеного, керуючись 34, 243, 312, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" - задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 березня 2019 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ОКТАНТ" про вжиття заходів забезпечення позову до пред`явлення позовної заяви - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів із дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду у порядку ст.329-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В. Земляна

Судді: В.П. Мельничук

І.О. Лічевецький

Повний текст постанови виготовлено 01 липня 2019 року.