Справа № 200/4397/19-а
Суддя: Хохленков О.В.
Дата ухвалення: 2019-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2019 р. Справа№200/4397/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хохленкова О.В. за участю секретаря судового засідання Синкової А.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради, третя особа Державна регуляторна служба України, про визнання протиправними та нечинними окремих положень рішення Маріупольської міської ради та акту індивідуальної дії,

за участю:

позивача - не з`явився,

представника відповідача - не з`явився,

представника третьої особи - Ростової О.І.,

ВСТАНОВИВ:

27 березня 2019 року позивач, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Маріупольської міської ради (місце знаходження: Донецька область, м. Маріуполь, пр. Миру, 70) 33852448) третя особа Державна регуляторна служба України про визнання протиправним та нечинним окремого положення нормативно-правового акту, а саме п.4.8 "Положення про Комісію з питань користування об`єктами благоустрою на території м. Маріуполя", затвердженого рішенням Маріупольської міської ради від 28.09.2016 р. №7/11-729, визнання протиправними та скасування окремих положень акту індивідуальної дії, а саме №3 переліку торгівельних об`єктів, які підлягають демонтажу у зв`язку із порушенням суб`єктами господарювання умов розміщення тимчасових споруд, затвердженого протоколом засідання комісії з питань користування об`єктами благоустрою Маріупольської міської ради №36 від 31.08.2018р., де зазначена тимчасова споруда, яка належить ФОП ОСОБА_1 на праві приватної власності.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає що вона є власником тимчасової споруди стилізованої під стакан гарячих напоїв (надалі - ТС), яка розташована біля торгівельного центру «ІНФОРМАЦІЯ_2» за адресою АДРЕСА_2.

Підтвердженням розміщення ТС саме за цією адресою є Договір про надання послуг з поводження з побутовими відходами від 14.12.2018 року з комунальним підприємством «Комунальник», рішення про державну реєстрацію потужності від 13.12.2018 року видане міським управлінням ГУ Держпоживслужби в Донецькій області та постановою про накладення адміністративного стягнення від 08.12.2018 року управління патрульної поліції у вигляді штрафу за порушення встановленого законодавством порядку встановлення ТС без погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції.

На сайті Маріупольської міської ради позивачка ознайомилась з протоколом засідання комісії з питань користування об`єктами благоустрою Маріупольської міської ради № 36 від 31.08.2018 року, в якому в п.2 затверджено перелік торгівельних об`єктів, які підлягають демонтажу у зв`язку із порушенням умов розміщення тимчасових споруд і в цьому переліку під № 3 вказана ТС яку вона використовує в своєї підприємницької діяльності.

Вважає, що відповідачем порушується її право на користування власним майном та просить:

- Визнати протиправним та не чинним п.4.8 «Положення про Комісію з питань користування об`єктами благоустрою на території м. Маріуполя», затвердженого рішенням Маріупольської міської ради від 28.09.2016 року № 7/11-729;

- Визнати протиправним та скасувати окремі положення акту індивідуальної дії, а саме № 3 переліку торгівельних об`єктів, які підлягають демонтажу у зв`язку із порушенням суб`єктами господарювання умов розміщення тимчасових споруд, затвердженого протоколом засідання комісії з питань користування об`єктами благоустрою Маріупольської міської ради № 36 від 31.08.2018 року, де зазначена тимчасова споруда яка належить їй на праві приватної власності.

Одночасно було подана заява про поновлення пропущеного строку для подання адміністративного позову та про витребування доказів.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 11.04.2019 року було відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання було призначено на 15 травня 2019 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 11.04.2019 року був поновлений строк для звернення до адміністративного суду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 23.04.2019 року відповідач був зобов`язаний надати певні докази.

23.04.2019 року через канцелярію суду надійшла заява представника позивача про забезпечення адміністративного позову, а також заява про зобов`язання відповідача опублікувати оголошення, щодо оскарження окремих положень нормативно-правового акту у виданні в якому цей акт був або мав бути офіційно оприлюднений.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 23.04.2019 року відповідач був зобов`язаний опублікувати оголошення, щодо оскарження окремих положень нормативно-правового акту у виданні в якому цей акт був або мав бути офіційно оприлюднений.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 25.04.2019 року у заяві представника позивачки про забезпечення позову було відмовлено.

Представник відповідача 13.05.2019 року надіслав заяву про відкладення розгляду справи.

Представник позивача 14.05.2019 року надіслав заяву про відкладення розгляду справи.

Суд відповідно до ч.2 ст.181 КАС України відклав підготовче засідання, в межах строку підготовчого провадження на 29 травня 2019 року.

07.06.2019 року через канцелярію суду представник позивача подав уточнені позовні вимоги. Просив:

- Визнати протиправним та не чинним окремі положення нормативно - правового акту, а саме п.4.8 «Положення про Комісію з питань користування об`єктами благоустрою на території м. Маріуполя», затвердженого рішенням Маріупольської міської ради від 28.09.2016 року № 7/11-729;

- Визнати протиправним та скасувати окремі положення акту індивідуальної дії, а саме № 3 переліку торгівельних об`єктів, які підлягають демонтажу у зв`язку із порушенням суб`єктами господарювання умов розміщення тимчасових споруд, затвердженого протоколом засідання комісії з питань користування об`єктами благоустрою Маріупольської міської ради № 36 від 31.08.2018 року, де зазначена тимчасова споруда яка належить їй на праві приватної власності.

- Визнати протиправними дії посадових осіб Маріупольської міської ради, при здійсненні комісійного обстеження та при складанні акту за результатами цього обстеження від 16.07.2018 року, а саме:

- головного спеціаліста центральної районної адміністрації Маріупольської міської ради Брикшис Віктора Володимировича;

- головного спеціаліста відділу контролю за санітарним станом території міста та утримання житлового фонду Тереник Олени Анатоліївни ;

- начальника відділу контролю за використання активів Змитрович Катерини Леонідівни .

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10.06.2019 року було закрито підготовче засідання і призначено розгляд справи по суті на 02.07.2019 року.

23.05.2019 року відповідач надав до суду через канцелярію відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти позовних вимог.

По-перше він вважає, що позивачем не доведено право власності на торгівельний МАФ (каву - стакан) оскільки в Договорі купівлі - продажу ця тимчасова споруда не ідентифікована.

По-друге. Відповідач зазначає, що Маріупольською міською радою рішення про надання земельної ділянки у власність або в користування для розміщення по АДРЕСА_2 кіоску кава-стакан не приймалося, паспорту прив`язки не оформлювалося.

Відтак, рішення Маріупольської міської ради від 28.09.2016 року № 7/11-729 «Про затвердження Положення про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності» є чинним та обов`язковим для виконання всіма підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності, а також громадянами.

Заперечуючи проти позову відповідач посилається на безпідставність позовних вимог, оскільки оскаржуване рішення прийнято на підставі Закону України Про благоустрій населених пунктів, Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 21.10.2011 № 244 та з урахуванням положень рішення міської ради Про затвердження схеми розміщення тимчасових споруд.

На цих підставах в позові просив відмовити.

Третя особа - Державна регуляторна служба України надала через канцелярію суду пояснення та вказала, що предметом судового оскарження у даній справі, зокрема, є пункт 4.8 Положення про Комісію з питань користування об`єктами благоустрою на території м. Маріуполя, що є додатком 3 до рішення Маріупольської міської ради від 28.09.2016 № 7/11-729 «Про затвердження Положення про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності» (далі - Рішення), та пункт № 3 переліку торгівельних об`єктів, які підлягають демонтажу у зв`язку із порушенням суб`єктами господарювання умов розміщення тимчасових споруд, затвердженого протоколом засідання Комісії з питань користування об`єктами благоустрою Маріупольської міської ради (далі - Комісія) № 36 від 31.01,2018, де зазначена тимчасова споруда, що належить позивачу на праві приватної власності.

Згідно з пунктом 4.8 Комісія відповідно до покладених на неї завдань приймає рішення щодо демонтажу тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності (далі - ТС). Аналогічне положення містить пункт 1.4 розділу 1 Положення про благоустрій про користування об`єктами благоустрою комунальної власності на території м. Маріуполя затвердженого Рішенням.

У свою чергу, Положення про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності, затверджене Рішенням, серед іншого, визначає умови та порядок демонтажу ТС, підставою для якого є відповідне рішення Комісії (пункт 2.7 розділу II цього Положення).

Разом з тим, вказані вище положення Рішення не відповідають вимогам законодавства з огляду на таке.

Частиною четвертої статті 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі - Закон № 3038) встановлено, що розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 № 244 (далі - Порядок № 244).

Отже, на всій території України встановлено єдиний порядок розміщення ТС.

Пунктом 2.30 розділу II Порядку № 244 визначено, що ТС підлягає демонтажу у разі закінчення строку дії, анулювання паспорта прив`язки або самовільного встановлення ТС.

При цьому, чинним законодавством України не передбачено повноважень органів місцевого самоврядування щодо встановлення власних правил (порядків, положень) розміщення ТС або їх демонтажу, окрім порядку розміщення ТС під час проведення ярмарок, державних та місцевих святкових, урочистих масових заходів на строк проведення таких заходів (пункт 1.11 розділу 3 Порядку № 244).

Отже, вищенаведені положення Закону № 3038 та Порядку № 244 свідчать про те, що повноваження виконавчих органів сільської, селищної, та міської ради в питанні розміщення ТС для провадження підприємницької діяльності є чітко визначеними і обмежені приписами Порядку № 244.

Таким чином, рішення не відповідає вимогам чинного законодавства України, а тому у Комісії відсутні повноваження приймати рішення про демонтаж ТС.

Крім цього, Позивач у позові посилається на незаконність Акта комісійного обстеження від 16.07.2018, складеного посадовими особами Маріупольської міської ради. Разом з тим цей Акт не є предметом даного спору та не долучений Позивачем до позову.

Сторони про дату, час та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Позивач в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи. Причини неявки суду не повідомив.

Представник позивача в судове засідання не з`явився. Через канцелярію суду надав заяву про перенесення розгляду справи на іншу дату у зв`язку із зайнятістю в іншому процесі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Був повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи.

Представник третьої особи в судове засідання з`явився. Надав пояснення щодо позовної заяви, аналогічні наданим в поясненнях.

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно з нормами частини третьої статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Заслухавши пояснення представника третьої особи, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає про таке.

Позивачем у справі є ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить паспорт громадянина України серія НОМЕР_1 виданий Іллічівським РВ Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області 06.12.2008 року ІНН НОМЕР_2 (а.с.21-22).

Відповідач у справі - Маріупольська міська рада - є юридичною особою та суб`єктом владних повноважень.

Третя особа - Державна регуляторна служба України, .

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа - підприємець (а.с.23)

Відповідно до витягу з реєстру платників єдиного податку від 10.01.2018 року фізична особа - підприємець ОСОБА_1 зареєстрована як платник єдиного податку 2 групи (а.с.24).

Згідно з Договором купівлі - продажу від 18.01.2018 року ОСОБА_1 придбала торгівельний МАФ (кава - стакан) у кількості 2 одиниці та сплатила продавцю 60000,00 гривень (а.с.40-41).

Передача придбаних тимчасових споруд оформлена актом прийому - передачі від 18.01.2018 року (а.с.42).

Відповідно до Договору № 6211 від 14.12.2018 року укладеного між ФОП ОСОБА_1 та комунальним підприємством «Комунальнік» останній зобов`язується вивозити побутові відходи з об`єкту споживача - кіоску «кава - стакан» розташованого за адресою м. АДРЕСА_2 (а.с.45-46)

Згідно з рішенням про державну реєстрацію потужності Маріупольського міського управління ГУ Держспоживслужби в Донецькій області від 13.12.2018 року № 20.01-15/998 зареєстровано заклад громадського харчування за категорією рухомі та/або тимчасові потужності за адресою АДРЕСА_2 (а.с.47).

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 18.12.2018 року ФОП ОСОБА_1 порушила встановлений законодавством порядок встановлення ТС без погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції та на неї накладено штраф в розмірі 510 грн. (а.с.48-50).

Рішенням Маріупольської міської ради № 7/11-729 від 28.09.2016 року було затверджено Положення про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності та Положення про комісію з питань користування об`єктами благоустрою на території м. Маріуполя (а.с.25-27).

Відповідно до п.4.8 Положення про комісію з питань користування об`єктами благоустрою на території м. Маріуполя (який оскаржується позивачкою) комісія приймає рішення щодо демонтажу тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності (а.с.28-30).

Згідно з протоколом № 36 засідання комісії з питань користування об`єктами благоустрою на території м. Маріуполя від 31.08.2018 року в переліку торгівельних об`єктів які підлягають демонтажу у зв`язку з порушенням суб`єктами господарювання умов розміщення тимчасових споруд під № 3 вказаний кіоск - стакан, розташований на АДРЕСА_2 (а.с.31-39).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.

Частиною 2 ст. 6 та ч. 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні" відповідно до Конституції України визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Згідно з ч. 1 ст. 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад, належать власні (самоврядні) повноваження, зокрема, організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян.

Повноваження сільських, селищних і міських рад та їх виконавчих органів у сфері благоустрою населених пунктів визначені також ст. 10 Закону України "Про благоустрій населених пунктів", відповідно до ч. 2 якої до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить: 1) забезпечення виконання місцевих програм та здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; 2) організація забезпечення на території населеного пункту чистоти і порядку, дотримання тиші в громадських місцях; 3) організація місць відпочинку для населення; 4) затвердження схем санітарного очищення населених пунктів та впровадження систем роздільного збирання побутових відходів; 5) здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо; 6) визначення місць стоянок транспортних засобів та майданчиків для паркування на об`єктах благоустрою; 7) визначення графіків роботи зовнішнього освітлення території; 8) визначення на об`єктах благоустрою місць розміщення громадських вбиралень; 9) залучення на договірних засадах коштів і матеріально-технічних ресурсів юридичних та фізичних осіб для здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; 10) визначення обсягів пайової участі власників тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення в утриманні об`єктів благоустрою; 11) визначення в установленому порядку розміру відшкодувань юридичними та фізичними особами за забруднення довкілля та інші екологічні збитки, спричинені порушенням законодавства у сфері благоустрою та охорони навколишнього природного середовища; 12) інформування населення про здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; 13) участь у проведенні щорічного всеукраїнського конкурсу "Населений пункт найкращого благоустрою і підтримки громадського порядку"; 14) видача дозволу на порушення об`єктів благоустрою у випадках та порядку, передбачених цим Законом.

Рішенням Маріупольської міської ради № 7/11-729 від 28.09.2016 року було затверджено Положення про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності (а.с.25-27).

У ч.ч. 2, 3 ст. 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльностті» зазначено, що тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

Тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення.

Розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до Закону України "Про благоустрій населених пунктів".

Частиною 4 ст.28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Згідно зі ст. 14 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" об`єкти благоустрою використовуються відповідно до їх функціонального призначення для забезпечення сприятливих умов життєдіяльності людини на засадах їх раціонального використання та охорони з урахуванням вимог правил благоустрою території населених пунктів, інших вимог, передбачених законодавством.

Відповідно до ч.1 ст.39 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» державний контроль за дотриманням законодавства у сфері благоустрою території населених пунктів здійснюється місцевими державними адміністраціями.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 № 244, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.11.2011 за № 1330/20068 затверджено Порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності (далі - Порядок №244).

Пунктом 2.1 Порядку № 244 визначено, що підставою для розміщення тимчасової споруди є паспорт прив`язки ТС.

Відповідно до п. 2.18 Порядку №244 продовження строку дії паспорта прив`язки здійснюється за заявою замовника, шляхом зазначення нової дати, підпису та печатки у паспорті прив`язки органом з питань містобудування та архітектури виконавчого органу відповідної ради, районних державних адміністрацій.

Згідно з пунктами 2.20, 2.21 Порядку № 244 встановлення тимчасової споруди здійснюється відповідно до паспорта прив`язки. Відхилення від паспорта прив`язки не допускається.

Пунктом 2.30 Порядку № 244 визначено, що тимчасова споруда підлягає демонтажу у разі закінчення строку дії, анулювання паспорта прив`язки або самовільного встановлення тимчасової споруди.

Відповідно до п. 2.31 Порядку № 244 розміщення тимчасової споруди самовільно забороняється.

З аналізу наведених норм вбачається, що підставою для розміщення тимчасової споруд на території міста є паспорт прив`язки. Тоді як підставами для демонтажу встановлених тимчасових споруд є самовільне розміщення споруди; недотримання вимог паспорту прив`язки при встановленні тимчасової споруди; закінчення строку дії та анулювання паспорту прив`язки; виявлення безхазяйної тимчасової споруди.

Суд звертає увагу на ту обставину, що оскаржуваний п.4.8 "Положення про Комісію з питань користування об`єктами благоустрою на території м. Маріуполя", затвердженого Рішенням Маріупольської міської ради від 28.09.2016 р. №7/11-729 повністю узгоджується з п. 2.30 Порядку № 244 в якому зазначається, що тимчасова споруда підлягає демонтажу у разі закінчення строку дії, анулювання паспорта прив`язки або самовільного встановлення тимчасової споруди.

Тобто, "Положення про Комісію з питань користування об`єктами благоустрою на території м. Маріуполя" прийняте рішенням Маріупольської міської ради повністю відповідає Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 № 244, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.11.2011 за № 1330/20068.

Оскільки Положення про комісію з питань користування об`єктами благоустрою на території м. Маріуполя" прийняте рішенням Маріупольської міської ради повністю відповідає Порядку № 244, то воно не може бути визнано протиправним ні цілком ні в частині.

Пунктом 3.12 Порядку №244 визначено, що тимчасові споруди, які розміщені (встановлені) без відповідної, оформленої в установленому порядку дозвільної документації, з відхиленням від паспорта прив`язки, вважаються самочинно розміщеними тимчасовими спорудами і підлягають демонтажу за кошти особи, що здійснила встановлення.

Відтак підставою для розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності є паспорт прив`язки, розміщення тимчасових споруд самочинно, тобто без паспорта прив`язки, заборонено. У випадку розміщення тимчасової споруди з порушенням наведеного вище законодавства, ця споруда має бути демонтована.

Суд зазначає, що під час судового розгляду справи позивач не надав чинного паспорту прив`язки на спірну тимчасову споруду. Документація дозвільного характеру на розміщення вказаної малої архітектурної форми також ним не надана.

Відтак суд вважає про безпідставність твердження позивача про те, що спірна мала архітектурна форма розміщена законно та в установленому порядку, оскільки встановлення тимчасової споруди відбувалось без отримання паспорту прив`язки.

Договір про надання послуг з поводження з побутовими відходами від 14.12.2018 року з комунальним підприємством «Комунальник» та рішення про державну реєстрацію потужності видане міським управлінням ГУ Держспоживслужби в Донецькій області не можуть вважатися документами дозвільного характеру, оскільки вони не визначаються законодавством в цій якості.

Що стосується постанови про накладення адміністративного стягнення від 08.12.2018 року управлінням патрульної поліції у вигляді штрафу за порушення встановленого законодавством порядку встановлення ТС без погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції, то ця обставина навпаки свідчить про те що тимчасова споруда встановлена з порушенням порядку встановлення.

Сплата позивачкою суми штрафу в розмірі 510 грн. свідчить про те що вона не оскаржувала вищезазначену постанову про накладення адміністративного стягнення, та погодилася з нею.

Таким чином, індивідуальний акт № 3 в переліку торгівельних об`єктів які підлягають демонтажу у зв`язку із порушенням суб`єктами господарювання умов розміщення тимчасових споруд, не можна вважати протиправним, оскільки він повністю відповідає законодавству, яке регулює спірні правовідносини.

Щодо тверджень відповідача про те, що Договір купівлі - продажу тимчасової споруди від 18.01.2018 року не відповідає вимогам закону у зв`язку з чим суд має вирішити питання про наявність або відсутність права власності на цю тимчасову споруду, суд зазначає наступне.

Відповідно доч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Тобто, адміністративний суду розглядає спори які виникають у сфері публічно - правових відносин.

Питання про наявність, або відсутність права власності на тимчасову споруду відносяться до цивільно - правових відносин і, таким чином не відносяться до юрисдикції адміністративного суду.

Щодо пояснень третьої особи відповідно до яких оскаржуване рішення не відповідає вимогам чинного законодавства тому що існує Порядок № 244, який є єдиним порядком розміщення ТС на всій території України.

Третя особа вказує, що пунктом 2.30 розділу II Порядку № 244 визначено, що ТС підлягає демонтажу у разі закінчення строку дії, анулювання паспорта прив`язки або самовільного встановлення ТС.

При цьому, чинним законодавством України не передбачено повноважень органів місцевого самоврядування щодо встановлення власних правил (порядків, положень) розміщення ТС або їх демонтажу, окрім порядку розміщення ТС під час проведення ярмарок, державних та місцевих святкових, урочистих масових заходів на строк проведення таких заходів (пункт 1.11 розділу 3 Порядку № 244).

Отже, вищенаведені положення Закону № 3038 та Порядку № 244 свідчать про те, що повноваження виконавчих органів сільської, селищної, та міської ради в питанні розміщення ТС для провадження підприємницької діяльності є чітко визначеними і обмежені приписами Порядку № 244.

З цього приводу суд зазначає, що відповідно до п.1.1 Порядку № 244, цей порядок визначає механізм розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності.

Пунктом 2.30 Порядку № 244 визначено, що ТС підлягає демонтажу у разі закінчення строку дії, анулювання паспорта прив`язки або самовільного встановлення ТС.

Але, саме який орган приймає рішення про самовільність встановлення ТС, про її демонтаж та контролює ці питання, в Порядку № 244 не визначено.

Тому відповідачем і було прийняте "Положення про Комісію з питань користування об`єктами благоустрою на території м. Маріуполя", затвердженого рішенням Маріупольської міської ради від 28.09.2016 р. №7/11-729, як локальний нормативно - правовий акт, який визначає орган який контролює виконання законодавства в сфері благоустрою.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Беручи до уваги вище викладене, суд приходить до висновку, що спірне рішення прийнято відповідачем в порядку, у спосіб встановлені законом та в межах наданих повноважень, з огляду на що відсутні підстави для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Приймаючи до уваги те, що адміністративний позов задоволенню не підлягає, то судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 14, 72, 76 - 79, 90, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання протиправними та нечинними окремих положень рішення Маріупольської міської ради та акту індивідуальної дії, відмовити повністю.

Рішення ухвалене у нарадчій кімнаті 02 липня 2019 року та проголошено його вступну та резолютивну частину.

Повний текст рішення складане та підписано 05 липня 2019 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Хохленков