Справа № 404/1977/19
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2019-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 червня 2019 року м. Дніпросправа № 404/1977/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Іванова С.М.,

розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 квітня 2019 року (суддя Мохонько В.В., м. Кропивницький) у справі № 404/1977/19

за позовом ОСОБА_1

до інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Трощаненко Володимира Михайловича,

третя особа - Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції,

про скасування постанови, -

встановив:

У березні 2019 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати дії незаконними відповідача щодо складання постанови серії НК №518623 від 12.03.2019 року про адміністративне правопорушення про накладання на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. за порушення ст. 1 або 3 КУпАП;

- визнати постанову серії НК №518623 від 12.03.2019 року про адміністративне правопорушення протиправною та скасувати її, а провадження у справі - закрити.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 квітня 2019 року в задоволенні позову відмовлено повністю. Рішення мотивовано тим, що відповідач у справі під час прийняття оскаржуваної постанови діяв в межах повноважень та у спосіб, який визначено чинним законодавством України, що свідчить про відсутність підстав для скасування такого рішення суб`єкта владних повноважень.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, скаржник оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі скаржник посилається на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Зазначає, що відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 р. № 1395, постанова по справі про адміністративне правопорушення складається на спеціальному бланку, виготовленому друкарським способом згідно з технічним описом бланка постанови по справі про адміністративне правопорушення, на якому проставлено відповідні серію і номер.

Не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до постанови, а також внесення додаткових записів після того, як постанова підписана особою, щодо якої вона винесена.

У разі допущення порушень при оформленні такої постанови її заповнений бланк вважається зіпсованим.

По даному факту судом першої інстанції не надано жодного правового висновку, який фактично є правовою підставою для скасування постанови серії НК №518623 від 12.03.2019 року.

Згідно з Державного стандарту України ДСТУ 3649-97 «Засоби транспортні дорожні» транспортні засоби вагою до 3500 кг і кількістю сидячих місць, крім сидіння водія, не більше восьми відносяться лише до категорії М1, тобто до легкових автомобілів.

Автомобіль позивача за свідоцтвом на реєстрацію важить 1850 кг та відноситься до «В» категорії легкових автомобілів.

Також судом не надано правової оцінки страховому полісу, в якому зазначається, що автомобіль ГАЗ 33021, державний номерний знак НОМЕР_1 , не потребує обов`язкового технічному огляду.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судом першої інстанції не з`ясовано всіх обставин відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, які підтверджують наявність складу правопорушення та спростовують пояснення позивача, а тому спростувати пояснення позивача немає можливості і будь-які сумніви з приводу наявності вини водія транспортного засобу трактуються на користь водія.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, використовуючи свої повноваження, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростували свідчення позивача. Однак, такі докази в матеріалах справи відсутні.

Даний транспортний засіб не використовується для роботи в якості таксі або для перевезення вантажу з метою отримання прибутку, у зв`язку з чим не підлягає обов`язковому технічному контролю.

Крім того, лист Управління Державтоінспекції МВС України від 16.01.2012 р. № 4/14-К-23 роз`яснює, що автомобіль з кількістю місць для сидіння не більше дев`яти, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів та їх багажу із забезпеченням необхідного комфорту та безпеки є легковим та відповідно до ст. 35 Закону України «Про Дорожній рух» обов`язковому технічному контролю не підлягає (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів з метою отримання прибутку).

Таким чином, відповідач незаконно дійшов висновку, що автомобіль позивача підпадає під категорію автомобілів, що підлягають обов`язковому технічному контролю.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове - про задоволення позову.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що 12.03.2019 року інспектором роти №2 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП Трощаненко Володимиром Михайловичем складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК №518623 від 12.03.2019 року, в якій зазначено, що 12.03.2019 року о 22 год. 40 хв. у м. Кропивницькому по просп. Університетському, 2/1, позивач керував транспортним засобом ГАЗ 33021, державний номерний знак НОМЕР_1 , у якого був відсутній задній бризговик. При перевірці документів у водія був відсутній протокол обов`язкового технічного контролю, що є порушенням п.п. 31.3 «б» ПДР, відповідальність за яке передбачене ч. 3 ст. 121 КУпАП, тому на позивача накладено штраф у розмірі 340 грн.

Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки:

- як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль ГАЗ 33021, державний номерний знак НОМЕР_1 , є спеціалізованим вантажним фургоном малотоннажним-В, повна маса 3500 кг., маса без навантаження 2087 кг., 2000 року випуску, дата першої реєстрації - 02.01.2013 року, дата реєстрації - 06.04.2016 року. Отже, вказаний автомобіль є вантажним, має строк експлуатації більше двох років, відтак підлягає обов`язковому технічному контролю кожні два роки;

- доводи позивача щодо віднесення належного йому автомобіля до категорії «В» правового значення для вирішення спору не мають, оскільки Порядком проведення обов`язкового технічного контролю та обсягів перевірки технічного стану транспортних засобів, технічного опису та зразка протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2012 р. № 137, обов`язковість проходження технічного контролю ставиться в залежність від інших чинників та обставин, які судом зазначені.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Обов`язковому технічному контролю не підлягають, зокрема легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України.

Періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки.

Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України.

Відповідно до п. 1 Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсягів перевірки технічного стану транспортних засобів, технічного опису та зразка протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2012 р. № 137, порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає процедуру проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, зареєстрованих уповноваженими органами МВС, за результатами якої встановлюється їх придатність до експлуатації або неможливість експлуатації, крім таких транспортних засобів: 1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації; 2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тон, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

Відповідно до п.п. 31.3 «б» ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Відповідно до ч. 3 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення, а наявність такої події доводиться шляхом надання доказів.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію відеозапису.

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Зі змісту реєстраційного свідоцтва транспортного засобу позивача вбачається, що цей транпортний засіб є вантажним автомобілем вантажопідйомністю до 3,5 тонни зі строком експлуатації понад два роки. З наданого до суду першої інстанції відеозапису також вбачається, що транспортний позивача за своєю конструкцією призначений для перевезення вантажів.

Позивач у справі не заперечує, що на час зупинки його транспорний засіб не пройшов технічний контроль, що є порушенням п.п. 31.3 «б» ПДР, відповідальність за яке передбачене ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Отже, зазначені докази у своїй сукупності свідчать про наявність складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП, тому, на думку колегії суддів, виправлення, на яке посилається позивач, не може бути підставою для звільнення його від адміністративної відповідальності.

Посилання позивача на відомості, що зазначені у страховому полісі від 26.04.2018 року, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки відповідно до п. 1.8 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору, а тому не може бути належним та допустимим доказом того, що транспортний засіб позивача не підлягає обов`язковому технічному контролю.

Таким чином, на виконання ч. 2 ст. 77 КАС України суб`єкт владних повноважень довів суду правомірність прийняття постанови серії НК №518623 від 12.03.2019 року, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність обґрунтованих підстав для задоволення позовних вимог позивача.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права; доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 квітня 2019 року у справі № 404/1977/19 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.М. Панченко

Суддя С.В. Сафронова

Суддя С.М. Іванов