Справа № 810/2704/18
Суддя: Коротких Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2019-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/2704/18 Суддя (судді) першої інстанції: Брагіна О.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Коротких А.Ю.,

суддів: Літвіної Н.М.,

Сорочка Є.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2019 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Грандстор" до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкової вимоги та рішення, -

В С Т А Н О В И В :

ТОВ "Грандстор" звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Київській області, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкову вимогу ГУ ДФС у Київській області від 07.05.2018 року № 418643-54 та рішення про опис майна від 08.05.2018 року № 649.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2019 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДФС у Київській області подало апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу суду не надходив.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі акту фактичної перевірки від 19.02.2018 року податковим органом було прийнято податкове повідомлення-рішення від 03.03.2018 року №, яким до позивача застосовано штрафну санкцію у розмірі 65319,56 грн. за порушення законодавства про патентування, норми обігу готівки та застосування реєстраторів.

Податкове повідомлення-рішення, на підставі якого винесена податкова вимога, було оскаржено до Київського окружного адміністративного суду.

У подальшому, рішенням Київського окружного адміністративного суду від 15.05.2018 року, яке набрало законної сили, у справі №810/1675/18 адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Грандстор" задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області форми "С" від 03.03.2018 року №, відповідно до якого товариству з обмеженою відповідальністю «Грандстор» нараховано штрафні санкції у сумі 65139,56 грн.

Однак, незважаючи на неузгодженість податкового зобов`язання, відповідачем виставлено податкову вимогу про сплату податкового боргу від 07.05.2018 року №418643-54 та прийнято рішення про опис майна у податкову заставу від 08.05.2018 року №649 .

Вважаючи вищевказані дії відповідача протиправними, а свої права порушеними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Колегія суддів, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про обґрунтованість та правомірність висновків суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України.

Під грошовим зобов`язанням платника податків, згідно з п.п.14.1.39 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, розуміється сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до п.п.14.1.153 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податкова вимога - це письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Під податковим боргом, при цьому, розуміється сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання (п.п.14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України).

Відповідно до вимог п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків. Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Згідно з п. 59.3 ст. 59 Податкового кодексу України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

За змістом підпунктів 1, 2 розділу ІІ "Порядку направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.06.2017 №610, податкова вимога платнику податків, у якого виник податковий борг, формується контролюючим органом, на який згідно з Кодексом покладається виконання такої функції.

Податкова вимога формується у разі, якщо платник податків не сплатив у встановлені Кодексом строки суму: узгодженого грошового зобов`язання; непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному Кодексом.

При цьому, підпунктом 3 розділу ІІ цього Порядку визначено, що протягом періоду оскарження суми грошових зобов`язань, визначених контролюючим органом відповідно до Кодексу, податкова вимога з податку, що оскаржується, не надсилається.

Так, відповідно до п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Згідно з п. 56.1 ст. 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Пунктом 56.18 статті 56 Податкового кодексу України передбачено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Щодо рішення про опис майна у податкову заставу, то п.п. 89.1.2 п. 89.1 ст. 89 Податкового кодексу України, визначено, що право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що податкова вимога може бути складена та надіслана платнику податків виключно у випадку наявності у платника податків податкового боргу, тобто узгодженого грошового зобов`язання.

Як було встановлено судом в рамках адміністративної справи №810/1675/18, позивачем було оскаржене податкове повідомлення-рішення від 03.03.2018 року № (яке стало підставою для нарахування та стягнення податкового боргу у рамках даного адміністративного провадження), про що позивач повідомив відповідача листом-повідомленням від 05.04.2018 року.

Відповідно до положень п. 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України грошове зобов`язання, визначене у податковому повідомленні-рішенні від 03.03.2018 року №, в силу закону вважається неузгодженим та, відповідно, не набуло статусу податкового боргу.

Згідно з пунктом 2 частини 9 розділу IV "Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", затвердженого наказом МФУ від 07.04.2016 року № 422, інформація щодо початку/продовження та результатів адміністративного або судового оскарження податкового повідомлення-рішення вноситься до підсистеми, що забезпечує облік платежів, працівником структурного підрозділу органу ДФС, яким податкове повідомлення-рішення було сформовано, на підставі документів, зазначених у розділі VII цього Порядку (заяви - оскарження податкового повідомлення-рішення, ухвали суду про відкриття провадження, рішення про результати розгляду скарги (заяви), рішення суду, прийнятого по суті), протягом 3-ох днів з дати отримання такого документа.

На підставі інформації про початок/продовження у законодавчо встановлені строки процедури адміністративного оскарження (скарга (заява) платника податків) або про початок/продовження процедури судового оскарження нарахована сума податків вважається неузгодженою, а в ІКП відображаються облікові показники (операції) щодо її виключення.

За таких обставин суд приходить до висновку, що ГУ ДФС у Київській області зобов`язане було забезпечити відображення результатів оскарження податкового повідомлення-рішення від 03.03.2018 року № шляхом внесення до інтегрованої картки платника ТОВ "Грандстор" запису про оскарження вказаного податкового повідомлення-рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, незважаючи на оскарження позивачем вказаного податкового повідомлення-рішення в судовому порядку в межах адміністративної справи №810/1675/18, відповідач не прийняв до уваги інформацію щодо оскарження цього рішення про застосування штрафних санкцій, що свідчить про порушення ним вимог Порядку №422, оскільки відповідно до облікової карти платника податків по штрафним санкціям за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів за 2018 рік відповідачем було прийнято податкову вимогу від 07.05.2018 року № 418643-54 та рішення про опис майна від 08.05.2018 року № 649.

Враховуючи те, що на час винесення спірної податкової вимоги та рішення про опис майна у заставу, грошове зобов`язання, визначене податковим повідомленням-рішенням від 03.03.2018 року №, не було узгодженим та не могло вважатись податковим боргом в розумінні Податкового кодексу України, оскільки ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06.04.2018 року у справі №810/1675/18 було відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ТОВ "Грандстор", зокрема щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 03.03.2018 року №, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що податкову вимогу від 07.05.2018 року № 418643-54 та рішення про опис майна від 08.05.2018 року № 649 винесено відповідачем передчасно та з порушенням норм податкового законодавства.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 15.05.2018 року у справі №810/1675/18, яке набрало законної сили, адміністративний позов задоволено, податкове повідомлення - рішення форми "С" від 03.03.2018 року №, відповідно до якого ТОВ "Грандстор" нараховано штрафні санкції у сумі 65139,56 грн. визнано протиправним та скасовано.

Згідно ч. 60.1.4. ст. 60 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.

Відповідно до п.4 ч. 1 розділу VI Наказу МФУ про "Порядок направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків" від 30.06.2017 року № 610, податкова вимога вважається відкликаною у день набрання законної сили рішенням суду, яким скасовано суму податкового боргу, визначену у податковій вимозі.

Щодо позовних вимог про скасування рішення відповідача про опис майна у податкову заставу від 08.05.2018 року № 649, суд зазначає, що ці вимоги є похідними від прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення, протиправність якого встановлена судом в межах розгляду адміністративної справи №810/1675/18, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всі наведені апелянтами доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

На підставі вищезазначеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Київській області залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.

Головуючий суддя: Коротких А.Ю.

Судді: Літвіна Н.М.

Сорочко Є.О.