Справа № 814/1791/13-а
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2019-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

27 червня 2019 року

Київ

справа №814/1791/13-а

касаційне провадження №К/9901/25647/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Олендера І.Я.

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.05.2013 (суддя - Устинов І.А.) та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 17.12.2015 (головуючий суддя - Домусчі С.Д., судді: Вербицька Н.В., Єщенко О.В.) у справі № 814/1791/13-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Автосвіт Миколаїв» до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Автосвіт Миколаїв» звернулося з позовом до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області про скасування податкових повідомлень-рішень від 07.12.2012 № та №.

Миколаївський окружний адміністративний суд постановою від 30.05.2013 позов задовольнив.

Одеський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 17.12.2015 залишив судове рішення суду першої інстанції без змін.

Державна податкова інспекція у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області звернулася до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій просила скасувати постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.05.2013 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 17.12.2015 та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, а саме: пункту 5.1, підпункту 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 22.05.1997 №283/97-ВР, підпунктів 7.4.1, 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 №168/97-ВР, пункту 138.2 статті 138, підпункту 138.10.3 пункту 138.10 статті 138, пункту 185.1 статті 185, пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент вирішення справи в судах попередніх інстанцій).

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Державною податковою інспекцією у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області проведено документальну планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Автосвіт Миколаїв» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2011 по 30.06.2012, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 по 30.06.2012, результати якої оформлено актом від 16.11.2012 №3473/22-200/36317648.

На підставі висновків податкового органу про вчинення позивачем порушень пункту 5.1, підпункту 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 22.05.1997 №283/97-ВР, підпунктів 7.4.1, 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 №168/97-ВР, пункту 138.2 статті 138, підпункту 138.10.3 пункту 138.10 статті 138, пункту 185.1 статті 185, пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 07.12.2012:

№ про збільшення грошового зобов`язання з податку на прибуток в загальній сумі 299653 грн., в тому числі: в сумі 299652 грн. основного платежу та в сумі 1 грн. штрафних (фінансових) санкцій;

№ про збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість в загальній сумі 286470 грн., в тому числі: в сумі 254696 грн. основного платежу та в сумі 31774 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Вчинення позивачем вищезазначених порушень вимог податкового законодавства, на думку податкового органу, полягає у неправомірному формуванні показників податкового обліку за нереальними операціями з придбання у: Товариства з обмеженою відповідальністю «Ауріт», Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛуксенітаТрейд» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Ружик-70» робіт з передпродажної підготовки автомобілів, обробки кузова молекулярним покриттям, антикорозійної обробки; у Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімуніверсал» послуг з оренди обладнання; у Товариства з обмеженою відповідальністю «Олс-Вест» транспортно-експедиційних послуг; у Товариства з обмеженою відповідальністю «Тісона» товарів.

Відсутність права у позивача на формування показників податкового обліку за вказаними операціями відповідач пов`язує з тим, що у контрагентів позивача відсутні умови, необхідні для провадження господарської діяльності, зокрема, основні фонди, трудові ресурси, інше майно. Державна податкова інспекція у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області також посилалася на відсутність первинних документів, які б підтверджували факт допуску виконавців робіт з передпродажної підготовки автомобілів, обробки кузова молекулярним покриттям до транспортних засобів, а також доказів, які б свідчили про місце виконання робіт. Крім того, відповідач наголошував на тому, що придбання послуг з оренди обладнання у Приватного підприємства «Хімуніверсал» не є економічно обґрунтованим, оскільки аналогічне обладнання позивач орендував у ОСОБА_2 на підставі договору від 18.10.2010 та у Товариства з обмеженою відповідальністю «Актив Бізнес Груп» на підставі договору від 01.04.2011.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції керувався тим, що пред`явлені суду позивачем первинні документи за наслідками спірних господарських операцій підтверджують їх реальний характер та зв`язок з господарською діяльністю Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Автосвіт Миколаїв».

За результатами апеляційного перегляду справи в частині задоволення позовних вимог про скасування податкових повідомлень-рішень в частині нарахувань грошових зобов`язань за епізодами щодо господарських операцій позивача з Товариством з обмеженою відповідальністю «Ауріт», Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛуксенітаТрейд» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Хімуніверсал», суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції та залишив вказане судове рішення без змін.

Для надання правової оцінки щодо формування платником податку на прибуток валових витрат за періоди, що передували ІІ кварталу 2011 року, слід застосовувати положення статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 № 334/94-ВР, а для надання правової оцінки формуванню платником витрат, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, починаючи з ІІ кварталу 2011 року, - статті 138 Податкового кодексу України. Для надання правової оцінки щодо формування платником податку на додану вартість податкового кредиту за періоди, починаючи з січня 2011 року необхідно керуватися положеннями статті 198 Податкового кодексу України.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

За умови реального здійснення господарської операції, яка призвела до фактичного руху активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків, придбання товарів та послуг з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, правильного обчислення витрат та податкового кредиту, наявності первинних документів, в тому числі податкових накладних, виданих особою, зареєстрованою платником податку на додану вартість, платник податку на додану вартість має право на валові витрати/витрати, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, та податковий кредит.

Так, валові витрати (витрати) для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

При цьому наявність формально оформлених (складених) первинних документів та/або сплати грошових коштів не може слугувати підставою для формування даних податкового обліку за відсутності факту придбання відповідного активу.

В той же час, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарської операції та відмови у формуванні валових витрат (витрат) та податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю.

Застосовуючи зазначені правила оподаткування при оцінці оспорюваних господарських операцій, судові інстанції встановили, що вони є реальними та підтверджуються долученими до матеріалів справи належним чином оформленими копіями документів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку та які містять достатні дані про зміст господарських операцій та їх учасників, підтверджують фактичність здійснення таких операцій та проведення розрахунків, а саме: договори, податкові накладні, рахунки-фактури, акти виконаних робіт, банківські виписки.

Контролюючим органом, у свою чергу, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

Не подано відповідачем і жодних доказів на підтвердження недобросовісності Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Автосвіт Миколаїв» як платника податків або можливої фіктивності його постачальників, як-от: пояснень посадових осіб щодо їх непричетності до фінансово-господарської діяльності очолюваних суб`єктів господарювання, судових рішень, вироків тощо.

Разом з тим, за результатами дослідження наявності ділової мети та економічної доцільності у позивача при укладенні спірних господарських операцій судами встановлено, що придбання Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Автосвіт Миколаїв» товарів та послуг у задекларованих контрагентів зумовлено тим, що наказом від 01.02.2011 № 03 позивач затвердив Положення про правила та умови проведення акції «Щасливий рік з «Mitsubishi», згідно з якими кожному покупцю нового автомобіля модельного ряду 2011 року випуску у період з 01.03.2011 по 30.11.2011 надавались заохочення у вигляді повної передпродажної підготовки та/або обробки кузову (за бажанням клієнта). Торгівельно-виставковий комплекс, який використовується позивачем при здійсненні діяльності з продажу автомобілів і їх подальшого обслуговування, є публічним об`єктом з вільним доступом, тому ведення журналів доступу виконавців робіт до транспортних засобів не вбачалося необхідним.

Судом апеляційної інстанції також обґрунтовано відхилено посилання податкового органу на недоцільність придбання позивачем послуг з оренди обладнання у Приватного підприємства «Хімуніверсал» з огляду на наявність договорів щодо оренди ідентичного активу у ОСОБА_2 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Актив Бізнес Груп», оскільки такі договори були розірвані до укладення правочину з Приватним підприємством «Хімуніверсал».

За таких обставин, висновок судів першої та апеляційної інстанцій про безпідставність твердження контролюючого органу про неправомірність формування позивачем даних податкового обліку за здійсненими з контрагентами господарськими операціями ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права.

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, а суд апеляційної інстанції не допустив порушення норм процесуального права, які б могли вплинути на встановлення дійсних обставин справи, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області без задоволення, а оскаржуваних судових рішень судів попередніх інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 341, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.05.2013 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 17.12.2015 у справі № 814/1791/13-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Верховного Суду Т.М. Шипуліна

Л.І. Бившева

І.Я. Олендер