Справа № 813/1262/18
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2019-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 813/1262/18
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі в частині позовних вимог

26 червня 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Гулкевич І.З., секретар судового засідання Шавель М.М., за участю: представників позивачів Дашинич О.Б. , Ригель Л.В. , представника відповідача Карпин М.І., представника третьої особи Рабіновича М.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника третьої особи про закриття провадження в адміністративній справі за позовом Релігійної організації «Релігійної громади Української греко-католицької церкви в селі Дубрівка Самбірського району Львівської області» до Львівської обласної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача релігійна громада Української Автокефальної Православної церкви с. Дубрівка Самбірського району, про визнання незаконним та скасування розпорядження,-

встановив:

Релігійна організація «Релігійної громади Української греко-католицької церкви в селі Дубрівка Самбірського району Львівської області» звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Львівської обласної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача релігійна громада Української Автокефальної Православної церкви с. Дубрівка Самбірського району, в якій просить: визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Львівської обласної державної адміністрації від 20.05.1997 року №438 «Про передачу церкви Св. Василія Великого в с. Дубрівка Самбірського району релігійній громаді»; зобов`язати Львівську обласну державну адміністрацію передати церкву Св. Василія Великого в с. Дубрівка Самбірського району Львівської області та державне майно, що в ній знаходиться релігійній організації «Релігійна громада Української Греко-Католицької церкви в селі Дубрівка Самбірського району Львівської області».

Представником третьої особи 19.06.2019 подано клопотання про закриття провадження у справі, оскільки таку не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

В обґрунтування клопотання зазначив, що позивачем у цій справі фактично оскаржується правомірність отримання релігійною громадою Української Автокефальної Православної церкви с. Дубрівка Самбірського району у користування приміщення церкви Св. Василія Великого та майна, що у ній знаходилось. Після прийняття відповідачем оскаржуваного рішення у третьої особи - релігійної громади Української Автокефальної Православної церкви с. Дубрівка Самбірського району, виникло речове право користування спірною культовою будівлею. Третя особа вважає, що спірні правовідносини є приватноправовими, оскільки виникли й стосуються речових прав на майно: права користування релігійними громадами приміщенням церкви Св. Василія Великого в с. Дубрівка Самбірського району та майном, що знаходиться у ній. Оскільки спір у цій справі, з позиції третьої особи, не є публічно-правовим, він не може бути розглянутий у порядку адміністративного судочинства.

Представник третьої особи в судовому засіданні клопотання про закриття провадження у справі підтримав, просив задовольнити.

Представник позивача подала заперечення на вказане клопотання. Зазначила, що обраний позивачем спосіб захисту, а саме, шляхом визнання протиправним і скасування розпорядження та зобов`язання вчинити дії, за своєю правовою природою не є спором про відновлення майнових прав позивача, а є спором про правомірність рішення відповідача про передачу державного майна у одноособове користування третій особі. Просила у задоволенні клопотання відмовити.

Представник відповідача проти вказаного клопотання також заперечив, подав на тка письмові заперечення, в якому зазначив, що позивачем правильно визначено підсудність справи, підстави для закриття провадження у справі - відсутні. Просив у його задоволенні відмовити.

Суд заслухав думку представників сторін щодо вказаного клопотання та вирішуючи клопотання про закриття провадження у справі, керується таким.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запровадженні механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.

Згідно із частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 4 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

За правилами пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Отже, до юрисдикції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, іншим суб`єктом при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте, сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Суд вважає за доцільне зауважити, що у даному випадку предметом для дослідження є саме правомірність прийняття суб`єктом владних повноважень - Львівською обласною державною адміністрацією, розпорядження №438 «Про передачу церкви Св. Василія Великого в с. Дубрівка Самбірського району релігійній громаді» від 20.05.1997, в частині дотримання процедури прийняття такого, наявності для відповідних дій правових підстав, а також чи було таке прийняте на виконання делегованих повноважень відповідача тощо, тобто правомірність процедури прийняття оскаржуваного розпорядження у цілому.

З огляду на наведене, позовна вимога про визнання протиправним та скасування розпорядження №438 «Про передачу церкви Св. Василія Великого в с. Дубрівка Самбірського району релігійній громаді» від 20.05.1997, є такою, що підлягає розгляду судом в порядку адміністративного судочинства.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Львівської обласної державної адміністрації передати церкву Св. Василія Великого в с. Дубрівка Самбірського району Львівської області та державне майно, що в ній знаходиться релігійній організації «Релігійна громада Української Греко-Католицької церкви в селі Дубрівка Самбірського району Львівської області», суд зазначає таке.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» № 987-XII від 23.04.1991, релігійна громада є місцевою релігійною організацією віруючих громадян одного й того ж культу, віросповідання, напряму, течії або толку, які добровільно об`єдналися з метою спільного задоволення релігійних потреб.

Судом встановлено, що третя особа є місцевою релігійною організацією віруючих громадян Української Автокефальної Православної церкви с. Дубрівка Самбірського району Львівської області.

Позивач намагаючись відновити свої права просив зобов`язати відповідача, як розпорядника майна: церкви Св. Василія Великого в с. Дубрівка Самбірського району Львівської області та предметів, що в ній знаходиться, повернути у безоплатне користування позивача відповідного майна.

Згідно зі статтею 17 вказаного Закону релігійні, організації мають право використовувати для своїх потреб будівлі і майно, що надаються їм на договірних засадах державними, громадськими організаціями або громадянами.

Культові будівлі і майно, які становлять державну власність, передаються організаціями, на балансі яких вони знаходяться, у безоплатне користування або повертаються у власність релігійних організацій безоплатно за рішеннями обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, а в Республіці Крим - Уряду Республіки Крим.

Судом встановлено, що оскаржуваним розпорядженням зобов`язано Самбірську районну державну адміністрацію, на балансі якої знаходиться відповідне майно, у місячний термін укласти договір з релігійною громадою Української Автокефальної Православної церкви с. Дубрівка Самбірського району Львівської області, тобто вчинити дії, визначені Законом України «Про свободу совісті та релігійні організації» та спрямовані на передачу у безплатне користування церкви саме третій особі.

Статтею 177 Цивільного кодексу України визначено, що об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Відповідно до ст. 190 Цивільного кодексу України, майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

Вказане свідчить про те, що спірна культова споруда, разом із предметами, які у ній знаходиться, є майном у розумінні Цивільного кодексу України та, відповідно, об`єктами цивільних прав, а відтак і приватно-правових правовідносин.

З огляду на вказане, позовна вимога про зобов`язання відповідача, Львівську обласну державну адміністрацію, як розпорядника відповідного майна передати релігійній громаді Української Греко-Католицької церкви в селі Дубрівка Самбірського району Львівської області відповідне приміщення та предмети, є такою, що випливає із цивільних правовідносин та стосується права цивільного.

Прикметно, що у цій частині позовних вимог відповідач не є суб`єктом владних повноважень, оскільки не здійснює публічно-владних управлінських функцій.

З позиції суду, спір в частині повернення майна чи оспорювання правомірності набуття права на володіння та користування майном (речових прав) однієї релігійною громади перед іншою релігійною громадою, не може бути розглянутий адміністративним судом в порядку адміністративного судочинства, а повинен вирішуватися у порядку цивільного чи господарського судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці (п. 6 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України).

Виходячи із суб`єктного складу, дослідивши питання юрисдикції цієї частини позовних вимог, суд дійшов висновку про підсудність такою господарським судам та її розгляду за правилами господарського судочинства.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Таким чином, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини пов`язані з правами та обов`язками сторін за договором та стосуються його виконання чи з таким пов`язані, відтак даний спір не є публічно-правовим, а випливає із договірних (приватно-правових відносин, де відповідач є не суб`єктом владних повноважень, а стороною за договором) правовідносин, а відтак повинен вирішуватися судами за правилами Господарського процесуального кодексу України.

Оцінивши підстави вказаного клопотання, дослідивши письмові докази на його обґрунтування та спростування, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість клопотання представника третьої особи, а відтак і про необхідність його часткового задоволення.

Керуючись ст.ст.238, 239, 243, 248, 250, 256, 294, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив :

Клопотання представника третьої особи про закриття провадження у справі задовольнити частково.

Закрити провадження в адміністративній справі за позовом Релігійної організації «Релігійної громади Української греко-католицької церкви в селі Дубрівка Самбірського району Львівської області» до Львівської обласної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача релігійна громада Української Автокефальної Православної церкви с. Дубрівка Самбірського району, в частині позовних вимог зобов`язати Львівську обласну державну адміністрацію () передати церкву Св. Василія Великого в с. Дубрівка Самбірського району Львівської області та державне майно, що в ній знаходиться, Релігійній організації «Релігійної громади Української греко-католицької церкви в селі Дубрівка Самбірського району Львівської області» ().

В задоволенні решти клопотання відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання. Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд у п`ятнадцятиденний строк з дня складення ухвали.

Повний текст ухвали складено 02 липня 2019 року.

Суддя Гулкевич І.З.