Справа № 420/419/19
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2019-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/419/19

Категорія: 10500000

Головуючий в 1 інстанції: Завальнюк І. В.

Час і місце ухвалення: 12:20 год., м. Одеса

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Лук`янчук О.В.

суддів - Бітова А. І.

- Ступакової І. Г.

при секретарі - Черкасовій Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Одеської митниці ДФС на окрему ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 20 березня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці ДФС про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом в якому просила:

визнати протиправною бездіяльність Одеської митниці ДФС щодо невиконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 17.11.2017 № 815/3908/17; стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки виконання вказаної постанови з 18.11.2017 по день ухвалення рішення у справі.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 березня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Одеської митниці ДФС про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено частково.

Стягнуто з Одеської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду за період з 18.11.2017 по 04.02.2018 в розмірі 6443,32грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Водночас, Одеським окружним адміністративним судом від 20 березня 2019 року постановлено окрему ухвалу, якою зобов`язано довести до відома прокурора Одеської області протягом одного місяця про виявлені грубі порушення вимог трудового законодавства в діях посадових осіб Одеської митниці Державної фіскальної служби.

Не погоджуючись з окремою ухвалою Одеська митниця ДФС подала апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначається, що були наявні обставини, які ускладнювали виконання судового рішення про поновлення на посаді, оскільки у затверджених штатних розписах на 2017 рік та 2018 рік були відсутні посади державного інспектора митного поста «Одеса - аеропорт» Одеської митниці, а отже виконання посадових обов`язків та здійснення повноважень за неіснуючою посадою не передбачалось положеннями законодавства України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Постановляючи окрему ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що у спірних правовідносинах судом встановлена вина відповідача, яка полягає в грубому ігноруванні положень трудового законодавства, зокрема з питань оплати праці та вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.175 КК України - безпідставна невиплата заробітної плати громадянину більш як за один місяць, вчинена умисно керівником підприємства, установи або організації незалежно від форми власності, а отже наявні підстави для винесення окремої ухвали.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Статтею 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Згідно із частиною другою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Частинами четвертою, сьомою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування.

Відповідно до частини другої, третьої статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч.1 ст. 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Слід зазначити, що окрема ухвала є формою реагування суду на порушення норм права, причини та умови, що спричинили (зумовили) ці порушення, з метою їх усунення та запобігання таким порушенням у майбутньому.

Окрема ухвала дає можливість суду відреагувати на деякі порушення закону, стосовно яких він не може самостійно вжити заходів для усунення цих порушень, причин та умов, що їм сприяли, для встановлення винних осіб та притягнення їх до юридичної відповідальності.

Тобто, окрема ухвала є реакцією на ті порушення, що не усуваються постановою, а також на причини й умови вчинення порушень, щоб запобігти їх повторенню.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Одеського окружного адміністративного суду від 17.11.2017 по справі № 815/3908/17 позов ОСОБА_1 задоволено частково:

визнано протиправним та скасовано наказ Одеської митниці ДФС від 26.06.2017 р. № 630-о, яким ОСОБА_1 звільнено із займаної посади з 27.06.2017 р. відповідно до п.1 ч.1 ст.87 Закону України "Про державну службу", ст40 КЗпП України.

поновлено ОСОБА_1 на посаді державного інспектора митного поста "Одеса-аеропорт" Одеської митниці ДФС з 27.06.2017 р.;

зобов`язано Одеську митницю ДФС вирішити питання щодо прийняття ОСОБА_1 на роботу за новими організаційною структурою та штатним розписом на 2017 р. Одеської митниці ДФС, затверджених наказом Одеської митниці ДФС від 28.02.2017 р. №100.;

стягнуто з Одеської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 27.06.2017 р. по 17.11.2017 року у розмірі 12762,73 грн.;

стягнуто з Одеської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 1000 грн.;

допущено негайне виконання постанови суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді державного інспектора митного поста "Одеса-аеропорт" Одеської митниці ДФС та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць в сумі 2416,19 грн.;

стягнуто з Одеської митниці ДФС за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640грн.;

у решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 17.04.2018 апеляційну скаргу Одеської митниці ДФС залишено без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17.11.2017 у справі 815/3908/17 - без змін.

Таким чином, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17.11.2017 у справі 815/3908/17 набрало законної сили 17.04.2018 і за заявами позивача 19.06.2018 Одеським окружним адміністративним судом видані виконавчі листи № 815/3908/17.

Так, незважаючи на те, що постанова Одеського окружного адміністративного суду від 17.11.2017 по справі № 815/3908/17 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді державного інспектора митного поста "Одеса-аеропорт" Одеської митниці ДФС з 27.06.2017 - допущена до негайного виконання, зазначене судове рішення було виконано Одеською митницею ДФС лише 05.02.2018 шляхом видання наказу від 05.02.2018 № 86-о "По особовому складу".

У подальшому ОСОБА_1 допущено до роботи після прийняття наказу від 30.01.2019 № 77-о, яким ОСОБА_1 призначено на посаду державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного поста "Спеціалізований" Одеської митниці ДФС, після чого їй почала нараховуватись та виплачуватись заробітна плата.

При цьому з моменту прийняття наказу від 05.02.2018 № 86-о "По особовому складу" про поновлення ОСОБА_1 на посаді, тобто офіційного оформлення трудових відносин, Одеською митницею ДФС у періоді з 05.02.2018 по 29.01.2019 позивачу не нараховувалась та не сплачувалась заробітна плата.

Судом першої інстанції правомірно враховано, що в період часу з 05.02.2018 по 29.01.2019, не дивлячись на незабезпечення робочого місця, ОСОБА_1 перебувала із Одеською митницею ДФС у фактичних трудових відносинах, однак не табелювалася, їй не нараховувалася та не виплачувала заробітна плата. В той же час, будучи державним службовцем, позивач не мала та не могла мати інших джерел доходу.

Таким чином, відповідач не виконав вимоги рішення суду, яке набрало законної сили, чим порушено вимоги Конституції України та інших законів України, та в свою чергу, на думку суду, такі дії відповідача підривають авторитет держави як правової.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про порушення посадовими особами відповідача вимог трудового законодавства - безпідставна невиплата заробітної плати громадянину більш як за один місяць.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідачем не доведено правомірність своїх дій.

Доводи апелянта, що після поновлення позивача на посаді останній не виконував жодних обов`язків, тобто фактично не працював та відповідно не отримував заробітну плату, оскільки у затверджених штатних розписах на 2017 рік та 2018 рік були відсутні посади державного інспектора митного поста «Одеса - аеропорт» Одеської митниці, колегія суддів вважає помилковими, оскільки позивач не міг виконувати свої посадові обов`язки з вини роботодавця та зазначені обставини не звільняють відповідача від обов`язку виплати заробітної плати.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно постановив окрему ухвалу, якою зобов`язав довести до відома прокурора Одеської області протягом одного місяця про виявлені грубі порушення вимог трудового законодавства в діях посадових осіб Одеської митниці ДФС.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції в повній мірі надав оцінку усім вказаним обставинам та зібраним по справі доказам, у зв`язку із чим, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 329, 331 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Одеської митниці ДФС залишити без задоволення.

Окрему ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 20 березня 2019 року залишити без змін

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 04 липня 2019 року .

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова