Справа № 160/4032/19
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2019-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 липня 2019 року Справа № 160/4032/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді Ніколайчук С.В.,
при секретарі судового засідання Стогній К.В.,
позивач не з`явився (повідомлений належним чином);
представник відповідача Рудов І.О.,
06.05.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у якій позивач просить:
- визнати протиправними дії головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо відмови провести ОСОБА_1 повний перерахунок щомісячного довічного грошового утримання за 11 місяців з січня по листопад 2018 року включно з виплатою 9908 грн., незаконно утриманих відповідачем;
- зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести повний перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 за 11 місяців з січня по листопад 2018 року включно з виплатою 9908 грн., незаконно утриманих відповідачем, який грубо порушив норми діючого законодавства.
На думку позивача, такі дії відповідача є протиправними, у зв`язку з чим він звернувся до суду з даним позовом та просив позовні вимоги задоволити в повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.05.2019 року відкрито провадження в адміністративній справі № 160/4032/19 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.05.2019 року від відповідача було витребувано належним чином завірену копію пенсійної справи та запропоновано у разу невизнання позову протягом 15 днів з моменту отримання ухвали суду надати відзив на позовну заяву.
24.05.2019 року на виконання вимог ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.05.2019 року на адресу суду надійшла належним чином завірена копія пенсійної справи ОСОБА_1 та 27.05.2019 року надійшов відзив.
В наданому до суду відзиві відповідачем зазначено, що положення норми пп. 164.2.19 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України не передбачають звільнення від сплати податків грошової виплати, а саме: довічного грошового утримання, не може бути підставою для задоволення позову, оскільки положення норми пп. 164.2.19 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України не конституційними не визнавались.
Частиною 6 статті 260 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що якщо суд вирішив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, але в подальшому постановив ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розгляд справи починається зі стадії відкриття провадження у справі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.05.2019 року здійснено перехід розгляду справи за правилами загального позовного та призначено підготовче судове засідання на 13.06.2019 року о 11: 20 год.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.06.2019 року закрито підготовче засідання та призначено розгляд справи по суті на 02.07.2019 року
Представник відповідача в судовому засіданні надав пояснення аналогічно до пояснень викладених в відзиві на позов, проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі.
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
Постановою Верховної Ради України «Про звільнення суддів» від 21.05.2009 року, у зв`язку з поданням заяв про відставку звільнено з посади суддів, зокрема, суддю Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська Ткача Миколу Ясоновича.
Наказом від 02.06.2009 року «Про звільнення» ОСОБА_1 звільнено із займаної посади з 02.06.2009 року, у зв`язку з поданням заяви на відставку 02.06.2009 року.
15.01.2019 року позивач звернувся до головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, в якій зазначено про проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання за 11 місяців з 1 січня по 30 листопада 2018 року (2478*11 місяців 2018 року) у відповідності до діючого законодавства. На підтвердження збільшення довічного грошового утримання судді у відставці позивачем надано до головного управління Пенсійного фонду України довідки територіального управління державної судової адміністрації Дніпропетровської області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2018 року по 01.11.2018 року.
12.03.2019 року позивачем подано до головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області заяву про уточнення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання за період з 01 січня по 30 листопада 2018 року, за результатами розгляду якого відповідачем листом від 20.03.2019 року повідомлено, що позивачу зроблено перерахунок грошового утримання з урахуванням раніше виплачених сум грошового утримання.
Не погодившись із діями суб`єкта владних повноважень щодо відмови провести повний перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 01.01.2018 року по 01.11.2018 року включно, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходив з таких міркувань та норм чинного законодавства, яке діяло на момент виникнення спірних правовідносин.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частин першої - третьої статті 138 Закону «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VІ (у його первісній редакції) суддя, який вийшов у відставку, при досягненні пенсійного віку виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу» або, за його вибором, щомісячне довічне грошове утримання. Суддя у відставці, який не досяг пенсійного віку, отримує неоподатковуване щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею пенсійного віку за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу». Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.
Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VІ були внесені зміни до Закону №2453-VІ, відповідно до яких частина третя статті 138 Закону №2453-VІ була викладена у такій редакції: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді».
Проте, рішенням Конституційного Суду України від 03.06.2013 №3-рп/2013 у справі №1-2/2013 за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 2, абзацу другого пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема, частину третю статті 138 Закону №2453-VI (у редакції Закону № 3668-VI).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 133 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» № 2453-VI від 07.07.2010 суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України «Про Конституційний Суд України» та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.
Поняття суддівської винагороди, визначене ч. 2 ст. 133 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», є комплексним, а перелік зазначених її складових є сталим та вичерпним.
Таким чином, враховуючи положення ст. 133 Закону № 2453-VI від 07.07.2010, іншого визначення поняття грошового забезпечення суддів діюче законодавство не передбачає.
02.06.2016 прийнято Закон України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII), який набрав чинності 30.09.2016.
Пунктом 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII встановлено, що після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.
Згідно з ч. 1 ст. 135 Закону № 1402-VIII, суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.
Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь роботу, що передбачає доступ до державної таємниці (ч. 2 ст. 135 Закону № 1402-VIII).
Отже, враховуючи вимоги Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судді у відставці виплачується за його вибором щомісячне довічне грошове утримання, у максимальному розмірі 90% заробітної плати (суддівської винагороди) судді, яка обчислюється з посадового окладу та доплат за вислугу років, перебування на адміністративній посаді в суді, науковий ступінь та роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.
Тобто, розмір довічного грошового утримання безпосередньо пов`язаний із розміром суддівської винагороди.
Отже, законодавством, чинним станом на час призначення щомісячного грошового утримання позивачу, так і чинним на час звернення до пенсійного фонду з відповідною заявою про здійснення перерахунку, передбачено чіткий перелік складових, що входять в обчислення суддівської винагороди та відповідно щомісячного довічного грошового утримання судді.
Водночас, відповідно до ч. 4 ст. 142 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» № 1402-VIII від 02.06.2016 у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.
Зазначене свідчить про те, що в разі зміни розміру складових суддівської винагороди, які визначені статтями Законів України «Про судоустрій та статус суддів», позивач має право на перерахунок раніше призначеного довічного грошового утримання.
Відповідно до частини четвертої статті 142 чинного Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.
Пунктом 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1774-VІІІ, який набрав чинності 01.01.2017, установлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 гривень.
22.07.2018 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закон-№2415-VІІІ, відповідно до якого в абзаці другому пункту 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1774-VІІІ слово та цифри « 1600 гривень» замінено словами та цифрами «прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року».
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 №2246-VIII з 01.01.2018 встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 1762,00 грн.
Тобто, з 01.01.2018 р. грошове утримання судді, який працює на відповідній посаді змінилось, оскільки змінився розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до пункту 2 розділу ІІІ Порядку №3-1 до заяви про перерахунок щомісячного довічного утримання додається довідка про суддівську винагороду працюючого судді за відповідною посадою станом на дату, з якої відбулось підвищення розміру суддівської винагороди.
Отже, наведені положення Порядку №3-1 чітко регулюють порядок проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та передбачають, що такий перерахунок повинен проводитись з 01 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою, на підставі поданої заяви про перерахунок та відповідної довідки про суддівську винагороду працюючого судді за відповідною посадою станом на дату, з якої відбулось підвищення розміру суддівської винагороди.
Станом на 01.01.2019 року щомісячне довічне грошове утримання позивача складає 40 504,33 грн.
З копії виписки перерахованих на картку позивача коштів вбачається, що позивачу перераховано:
- за січень 2019 року - 24 546,43 грн,
Стосовно посилань відповідача на застосування пп.164.2.19 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України в частині утримання сум податку щомісячного довічного грошового утримання судді, виплачених позивачу за 01.01.2018 року по 01.11.2018 року, суд зазначає наступне.
27.02.2018 Конституційним Судом України ухвалено рішення у справі № 1-6/2018 про визнання неконституційним положення абзацу першого пп. 164.2.19 п. 164.2 ст. 164 ПК України, яким передбачено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (у розрахунку на місяць), встановленого на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення. Положення зазначеного абзацу, яким запроваджено оподаткування пенсій певних категорій (груп) пенсіонерів, суперечить статті 46 Конституції України.
Відповідно до ст. 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» від 13.07.2017 № 2136-VIII, закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
За положеннями статті 152 Конституції України закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.
Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
З резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 27.02.2018 вбачається, що положення абзацу першого пп.164.2.19 п. 164.2 ст.164 ПК України визнане неконституційним і втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.
Таким чином, доводи відповідача, викладені у відзиві, є необґрунтованими, дії відповідача щодо відмови у перерахунку та невиплати позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 27.02.2018 по 01.11.2018 року є неправомірними.
Головному управлінню Пенсійного фонду України необхідно провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 з 27.02.2018 року по 30.11.2018 року врахуванням висновків зазначеного рішеня Конституційного суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
За таких обставин, враховуючи положення ч. 2 ст. 9 КАС України, суд вважає за можливим вийти за межі позовних вимог та обрати інший спосіб захисту, який є необхідним для відновлення порушеного права позивача, а саме: зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України провести повний перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 з 27.02.2018 року по 30.11.2018 року відповідно до довідок, виданих територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, та виплатити його з урахуванням різниці без застосування пп.164.2.19 п.164.2 ст.164 ПК України.
Згідно з частиною 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на викладене, суд зробив висновок про протиправність дій головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 провести повний перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2018 року по 30.11.2018 року та вважає за необхідне зобов`язати відповідача провести повний перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 з 27.02.2018 року по 30.11.2018 року відповідно до довідок, виданих територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, та виплатити з урахуванням різниці, яка була виплачена за цей період, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Керуючись ст. 241-246, 293, 295, 297, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними дії головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо відмови провести ОСОБА_1 повний перерахунок щомісячного довічного грошового утримання за 10 місяців з 27.02.2018 року по 30.11.2018 року.
Зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області провести повний перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 27.02.2018 року по 30.11.2018 року відповідно до довідок, виданих територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, з урахуванням різниці, яка була виплачена за цей період, та без застосування пп.164.2.19 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України.
Взадоволені іншої частиниі позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення у повному обсязі складено 03.07.2019 року

Суддя С.В. Ніколайчук