Справа № 500/2565/18
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/3911/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Пліша М.А., Шинкар Т.І.,

за участі секретаря судового засідання Сердюк О.Ю.

позивач: ОСОБА_1

представник позивача: ОСОБА_2

відповідач: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2019 року у справі №500/2565/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання протиправним та скасування протоколу,-

суддя в 1-й інстанції - Подлісна І.М.,

час ухвалення рішення - 25.02.2019 року о 10:56:49 год.,

місце ухвалення рішення - м. Тернопіль,

дата складання повного тексту рішення - 04.03.2019 року,-

В С Т А Н О В И В:

26 листопада 2018 року позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до відповідача - Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області та просив визнати протиправним та скасувати протокол №31 комісії Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області від 05 квітня 2017 року про відсутність права на призначення пенсії як державному службовцю; зарахувати час з 13 листопада 1973 року по 27 листопада 1975 року (2 роки 14 днів) військової служби у Збройних Силах до стажу державної служби; призначити пенсію як державному службовцю з дня звернення - з 01 березня 2017 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що він 01 березня 2017 року звернувся до Пенсійного фонду із заявою про перехід із пенсії за віком на загальних підставах на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», оскільки враховуючи час такої служби у позивача наявний 20 річний стаж на посадах віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XII. Однак відповідач відмовився приймати до підрахунку час військової служби у Збройних силах, керуючись Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VІІІ, зазначивши, що такий стаж дає право на встановлення державному службовцю надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки і не застосовується при обчисленні стажу, який дає право на пенсію згідностатті 37 Закону №3723-ХІІ. Вважає рішення Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про відмову в призначенні йому пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» протиправним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2019 року у задоволенні адміністративний позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач - ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права. Просить скасувати рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2019 року та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що згідно вимог п.8 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-YIII передбачено, що стаж державної служби за період роботи (служби) до набрання чинності цим законом обчислюється у порядку та на умовах, встановлених на той час законодавства, тобто на час виходу на пенсію діяв саме Закон України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року, згідно якого до стажу 19 років 8 місяців та 21 день державного службовця слід зараховувати період служби в Збройних силах з 13 листопада 1973 року по 21 листопада 1975 року (два роки 14 днів), що буде складати загальний стаж державного службовця більше ніж 20 років. Тобто, стаж державного службовця за період роботи до 01 травня 2016 року обчислюється відповідно до законодавства, яке діяло раніше та на умовах і порядку, що були ним передбачені, і відповідно до п.3 Порядку №229 до стажу державної служби включається час військової служби у Збройних Силах. Вважає, що оскільки в нього є достатньо стажу державної служби, таким чином у нього є право на переведення пенсії з загальної на пенсію державного службовця.

02 травня 2019 року відповідачем - Тернопільським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Тернопільської області подано відзив на апеляційну скаргу. Вважає, що апеляційна скарга подана позивачем безпідставно з мотивів викладених в відзиві на апеляційну скаргу. Просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено, матеріалами справи підтверджено, що на підставі трудової книжки серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , у період з 11 липня 1995 року по 31 березня 2015 року працював на різних посадах у Тернопільському обласному територіальному відділенні антимонопольного комітету України.

При цьому, з 02 лютого 2014 року позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Наказом №17-К/тр від 20 березня 2015 року - позивача звільнено із займаної посади головного експерта другого відділу досліджень та розслідувань за власним бажанням у зв`язку з досягненням пенсійного віку.

Враховуючи загальний стаж на посадах державної служби на час виходу на пенсію, що становить 19 років 8 місяців 21 день, та те що у період з 13 листопада 1973 року по 27 листопада 1975 року (2 роки 14 днів) ОСОБА_1 проходив військову службу, керуючись вимогами Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ та Постанови КМУ від 05 листопада 1999 року №2044 «Про внесення змін до порядку обчислення стажу державної служби» позивач 01 березня 2017 року звернувся до відповідача із письмовою заявою про перехід із пенсії за віком на загальних підставах на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Протокольним рішенням від 19 травня 2017 року №31 Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області у призначенні пенсії ОСОБА_1 відмовлено. Підставою для відмови слугувало те, що у нього недостатньо стажу державної служби для призначення відповідного виду пенсії. Відповідачем не прийнято до підрахунку час військової служби у Збройних Силах, керуючисьЗаконом «Про державну службу» від 10 грудня 2015 р. №889-VІІІ, зазначивши, що такий стаж дає право на встановлення державному службовцю надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки і не застосовується при обчисленні стажу, який дає право на пенсію згідностатті 37 Закону №3723-ХІІ.

Підтверджено стаж роботи на посадах робота на яких дає право на призначення пенсії відповідно до пунктів 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10 грудня 2015 № 889-УІП «Про державну службу», обчислений на підставі записів трудової книжки становить 19 років 8 місяців 21 день.

Не погоджуючись з таким рішенням суб`єкта владних повноважень позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, не надав суду достатніх та беззаперечних доказів на підтвердження неправомірності оскаржуваного рішення, оформленого протоколом №31, а відтак, позовні вимоги не підлягаютьдо задоволення, оскільки період військової служби позивача з 13 листопада 1973 року по 27 листопада 1975 рік дає право на встановлення державному службовцю надбавки за вислугу років, надання додатково оплачуваної відпустки, але не зараховується при обчисленні стажу, який дає право на пенсію відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХП, а отже у позивача недостатньо стажу державної служби для призначення відповідного виду пенсії.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, та надаючи правову оцінку встановленим обставинам у справі, зазначає наступне.

Норми ч.1ст.2 КАС України визначають, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Із змісту ст. 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

01 травня 2016 року набув чинності Закон України «Про державну службу» № 889-VIII, згідно ч.2 Прикінцевих та перехідних положень якого визнано такими, що втратили чинність, зокрема, Закон України «Про державну службу» №3723-ХІІ, крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п.п.10 і 12 цього розділу.

Відповідно до ч.1 ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз.1 ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

До досягнення віку, встановленого першим реченням ч. 1 цієї статті, право на пенсію за віком мають державні службовці - чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 61 рік - які народилися з 01 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що необхідною умовою для наявності у осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, права на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абз.1 ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Тобто до 01 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом України «Про державну службу» №889-VIII) право на пенсію державного службовця мали особи, які:

а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж;

б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців,незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 01 травня 2016 року, відповідно до ст. 90 Закону України «Про державну службу» №889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ.

Так, відповідно до п.10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 попереднього Закону у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно п.12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» №889-VIIIдля осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІта актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІв порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про державну службу» №889-VIIIпередбачено, що за наявності у особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, судова колегія дійшла висновку, після 01 травня 2016 року зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений п.п.10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» №889-VIII, та мають передбачені ч.1 ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена у рішенні Верховного Суду від 04 квітня 2018 року (зразкова справа №822/524/18).

Як встановлено з матеріалів справи, підставою для відмови у призначенні пенсії позивачу було недостатність стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби та те, що на день набрання чинності Закону України «Про державну службу» №889-VIII ОСОБА_1 не займав посаду, віднесену до відповідних категорій посад державних службовців.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що Верховний Суд в постанові від 03 липня 2018 року у справі №569/350/17 дійшов висновку, що незалежно від того, чи працювала особа станом на день набрання чинності Закону України «Про державну службу» №889-VIII на державнійслужбі, за наявності у особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу держслужби, така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ, але за певної додаткової умови - у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Стосовно стажу державної служби Малявського Ігоря Тадейовича, колегія суддів зазначає наступне.

Матеріалами справи підтверджується, а саме згідно копії трудової книжки вбачається, що позивач має стаж роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців 19 років 8 місяців 21 день та дана обставина визнається відповідачем.

Водночас, відповідач не зараховує позивачу до стажу роботи державної служби період військової служби у Збройних Силах з 13 листопада 1973 року по 27 листопада 1975 року (2 роки 14 днів).

Проте, колегія суддів вважає такі дії відповідача протиправними та зазначає наступне.

Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» №889-VIIIпередбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 283 від 03 травня 1994 року(чинного до 01 травня 2016 року) (далі Порядок №283) визначались посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.

Пунктом 3 Порядку №283 передбачено, що до стажу державної служби включається також, зокрема, час військової служби у Збройних Силах та інших військових формуваннях.

При цьому до стажу державної служби осіб включаються усі види військової служби, які вони проходили у Збройних Силах та інших військових формуваннях України та колишнього СРСР.

Таким чином, колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 має право на врахування до стажу державної служби проходження служби в у Збройних Силах та інших військових формуваннях України та колишнього СРСР в період з 13 листопада 1973 року по 27 листопада 1975 року (2 роки 14 днів), а отже стаж державної служби позивача складає більше 20 років, що є достатнім для переведення позивача на пенсію державного службовця відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу».

Аналізуючи вищенаведені правові норми та фактичні обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що позивач станом на 01 травня 2016 року досяг необхідного віку, має необхідний страховий стаж роботи, та має не менш як 20 років стажу державної служби, таким чином набув права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ на підставі п.10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» №889-VIII, а тому протокол №31 комісії Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області від 05 квітня 2017 року про відсутність права на переведення (призначення) пенсії як державному службовцю відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІє протиправним та підлягає скасуванню, а належним способом захисту права позивача є зобов`язання відповідача здійснити переведення позивача на пенсію державного службовця відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу», з 01 березня 2017 року.

Відповідно до частини третьої ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09 грудня 1994 Справа «РуїзТоріха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані докази у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги відповідача являються підставними і обґрунтованими та спростовують висновки суду першої інстанції.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись, ч.3 ст. 243, ст. ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2019 року у справі №500/2565/18 скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання протиправним та скасування протоколу задовольнити.

Визнати протиправною відмову викладену у протоколі №31 комісії Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області від 05 квітня 2017 року про відсутність права на призначення пенсії як державному службовцю.

Зобов`язати Тернопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби час військової служби у Збройних Силах.

Зобов`язати Тернопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області призначити пенсію ОСОБА_1 як державному службовцю - з 01 березня 2017 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді М. А. Пліш
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 04.07.2019 року.