Справа № 120/1021/19-а
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2019-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/1021/19-а Головуючий у 1-й інстанції: Жданкіна Наталія Володимирівна

Суддя-доповідач: Кузьмишин В.М.

24 червня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьмишина В.М.

суддів: Сушка О.О. Сторчака В. Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах громадян Італійської Республіки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 01 квітня 2019 року (складено в м. Вінниці 01.04.2019) у справі за адміністративним позовом громадян Італійської Республіки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Комісії з питань захисту прав дитини при Вінницькій районній державній адміністрації Вінницького району Вінницької області, за участю третіх осіб: Служба у справах дітей Вінницької міської ради, Вінницький навчально-реабілітаційний центр Вінницької міської ради "Гніздечко", Департамент захисту прав дітей та усиновлення Міністерства соціальної політики України, про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

в березні 2019 року ОСОБА_4 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду в інтересах громадян Італійської Республіки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань захисту прав дитини при Вінницькій районній державній адміністрації Вінницького району Вінницької області від 21 вересня 2018 рок №99.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 01 квітня 2019 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за вищевказаним позовом в зв`язку з тим, що даний спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначив, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність спору про цивільне право, оскільки він оскаржує рішення суб`єкта владних повноважень, тому, на думку скаржника, цей спір є публічно-правовим.

Правом подання відзиву сторони не скористалися.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до Вінницького окружного суду для продовження розгляду.

Зі змісту позовної заяви встановлено, що рішенням Комісії з питань захисту прав дитини при Вінницькій районній державній адміністрації Вінницького району Вінницької області №99 від 21 вересня 2018 року визнано неможливим надати згоду на роз`єднання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з братом ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сестрою ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На переконання позивача вищевказане рішення про відмову у роз`єднанні є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 4 КАС публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Також пунктом 7 частини першої статті 4 КАС визначено, що суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ за ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

В свою чергу, предметом розгляду у справі є правомірність рішення Комісії з питань захисту прав дитини при Вінницькій районній державній адміністрації Вінницького району Вінницької області №99 від 21 вересня 2018 року.

При цьому, відповідно до пункту першого типового положення про комісію з питань захисту прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866, комісія з питань захисту прав дитини є консультативно-дорадчим органом, що утворюється головою районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради.

Порядок вирішення питань, що стосуються усиновлення врегульовано Главою 18 Сімейного кодексу України, а також Порядком провадження діяльності з усиновлення та здійснення нагляду за дотриманням прав усиновлених дітей, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №905 від 08 жовтня 2008 року (далі - Порядок №905).

Положенням пункту 74 Порядку №905 закріплено, що роз`єднання братів і сестер, що перебувають на обліку дітей, які можуть бути усиновлені, не допускається.

В окремих випадках, за умови, що вичерпані усі можливості влаштування братів і сестер на виховання в одну сім`ю, районна, районна у мм. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної у місті ради за місцем перебування дитини на місцевому обліку може надати згоду на роз`єднання братів і сестер при усиновленні, зокрема, в разі усиновлення дитини, яка виховується в дитячому або іншому закладі, в той час, як її брати, сестри проживають в сім`ях громадян України.

Повідомлення про надання (ненадання) згоди на роз`єднання братів і сестер при усиновленні оформляється на бланку районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради, підписується головою (заступником голови), скріплюється печаткою та надсилається в службу у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини, яку бажають усиновити, для врахування під час підготовки проекту висновку про доцільність усиновлення та відповідність його інтересам дитини. У повідомленні про надання (ненадання) згоди на роз`єднання братів і сестер при усиновленні зазначаються причини її надання та заходи, які були вжиті відповідною районною, районною у мм. Києві та Севастополі держадміністрацією, виконавчим органом міської, районної у місті ради для забезпечення спільного проживання і виховання братів і сестер.

Отже, на думку колегії суддів, приймаючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції не врахував ту обставину, що позивачем у цій справі заявлено позовні вимоги до Комісії з питань захисту прав дитини при Вінницькій районній державній адміністрації Вінницького району Вінницької області, яка в свою чергу є консультативно-дорадчим органом.

Вказані обставини не були з`ясовані судом першої інстанції, а тому, суд першої інстанції прийняв неправомірне й передчасне рішення щодо відмови у відкритті провадження в адміністративній справі.

Таким чином, вказані обставини справи свідчать про необхідність надати позивачу можливість захистити своє право в суді. Інший підхід розцінюється як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла до висновку, що відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи та зміст позовних вимог, що призвело до помилкового висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі.

Як передбачено нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р., Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини» інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п.1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р. кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Разом з тим, у рішенні від 20.07.2006 р. у справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський Суд з прав людини зазначив, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції, оцінюючи обставини, які є предметом даного спору, не надав належної правової оцінки та не врахував усіх обставин справи, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах громадян Італійської Республіки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 01 квітня 2019 року у справі за адміністративним позовом громадян Італійської Республіки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Комісії з питань захисту прав дитини при Вінницькій районній державній адміністрації Вінницького району Вінницької області, за участю третіх осіб: Служба у справах дітей Вінницької міської ради, Вінницький навчально-реабілітаційний центр Вінницької міської ради "Гніздечко", Департамент захисту прав дітей та усиновлення Міністерства соціальної політики України, про визнання протиправним та скасування рішення скасувати.

Справу направити до Вінницького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Кузьмишин В.М.

Судді Сушко О.О. Сторчак В. Ю.