Справа № 420/3800/19
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2019-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3800/19
УХВАЛА
01 липня 2019 року м. Одеса
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви зясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.
Вивчивши матеріали позовної заяви, суддя дійшов висновку, що ця справа не належить розгляду в порядку адміністративного судочинства, з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 4 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України, публічно-правовий спір спір, зокрема, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у звязку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
Також відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження та спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.
Згідно з п. 17 ч 1 ст. 4 КАС України, публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
Як вбачається зі змісту позовних вимог, позивач просить скасувати рішення конкурсної комісії з конкурсного відбору на посаду директора Комунальної установи «Одеський художній музей» від 06 грудня 2017 року, яким визначено переможцем ОСОБА_2; визнати недійсним контракт з директором комунальної установи «Одеський художній музей» від 19 березня 2018 року та скасувати розпорядження від 19.03.2018 року №50/к-2018 «Про призначення директора Комунальної установи «Одеський художній музей».
Між тим посада директора Комунальної установи «Одеський художній музей» не відноситься до публічної служби, а відповідно, не може бути предметом спору в адміністративному суді.
Так, відповідно до п.20 ч.1 ст.43 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 р. № 280/97-ВР, до виключної компетенції обласної ради відноситься вирішення в установленому законом порядку питань щодо управління об'єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, що перебувають в управлінні районних і обласних рад; призначення і звільнення їх керівників.
Загальна процедура призначення керівника музею регулюються Законом України «Про культуру».
Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про культуру», суб'єктами діяльності у сфері культури є: держава в особі уповноважених органів виконавчої влади;територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування.
Статтею 21-2 цього Закону встановлено порядок конкурсного добору керівника державного чи комунального закладу культури.
Відповідно до зазначеної статті Закону, кандидатів на посаду керівника державного чи комунального закладу культури визначає конкурсна комісія за результатами відкритого та публічного конкурсного добору на зайняття цієї посади.
Конкурсний добір керівника державного чи комунального закладу культури складається з таких етапів:
оголошення органом управління конкурсу на посаду керівника державного чи комунального закладу культури;
формування складу конкурсної комісії;
подання документів кандидатами на посаду керівника державного чи комунального закладу культури;
добір кандидатів на посаду керівника державного чи комунального закладу культури;
призначення органом управління керівника державного чи комунального закладу культури.
Організацію та проведення конкурсного добору, а також роботу конкурсної комісії забезпечує орган управління.
Керівник органу управління зобовязаний призначити переможця конкурсу керівником державного чи комунального закладу культури не пізніше двох місяців з дня оголошення конкурсу. Підставою для видання наказу про призначення керівника державного чи комунального закладу культури є підписання контракту. Істотні умови контракту публікуються на офіційному веб-сайті органу управління не пізніше наступного дня після його підписання.
Частиною 15 статті 21-5 Закону «Про культуру» встановлено, що контракт з керівником державного чи комунального закладу культури визначає основні вимоги до діяльності закладу культури, виконання яких є обовязковим для керівника, та інші умови.
Обовязковими умовами контракту з керівником державного чи комунального закладу культури є:
програми розвитку закладу культури на один і пять років, що розглядалися на засіданні конкурсної комісії;
умови оплати праці керівника;
критерії оцінки праці керівника;
особливості порядку здійснення контролю за діяльністю закладу культури;
заходи відповідальності за невиконання або неналежне виконання умов контракту;
особливі підстави для дострокового розірвання контракту та відповідні наслідки для його сторін.
Відповідно до п.1.1 Статуту, Одеський художній музей є обєктом права спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, інтереси яких представляє Одеська обласна рада.
Відповідно до п.4.1.4 Статуту Одеського художнього музею, прийняття рішення про призначення керівника Установи, продовження строку дії контракту та його звільнення є винятковою компетенцією власника.
З урахуванням вказаного, суд доходить висновку, що робота на посаді керівника музею не є публічною службою, відповідно до її визначення, наданого п.17 ч.1 ст.4 КАС України.
Спірні правовідносини, які складаються між позивачем і відповідачами, стосуються процедури, підстав та умов прийняття його на роботу та укладення строкового трудового договору, тобто є трудовими, а даний спір, що виникає із таких правовідносин, відповідно має вирішуватися в порядку цивільного судочинства.
Крім того, суд зазначає, що визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели дії суб'єктів владних повноважень.
З урахуванням переліченого суд враховує, що в межах цієї справи позивач оскаржує дії відповідача як власника комунальної установи у процесі обрання і призначення його керівника, чия посада не відноситься до категорії посад публічної служби, що свідчить про наявність між сторонами саме трудового (цивільного) спору, незалежно від участі у справі відповідача як суб'єкта владних повноважень.
Відповідно до ст.4 Цивільного процесуального Кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з ч.1 ст.19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України передбачено способи захисту цивільних прав та інтересів, серед яких, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Враховуючи викладене, суд вважає, що цей спір не пов'язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів та посадових осіб місцевого самоврядування, та не стосується спору щодо прийняття громадян на публічну службу, що виключає його розгляд у порядку адміністративного судочинства.
Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо позовне слідрозглядати за правилами адміністративного судочинства.
З урахуванням зазначеного, позовна заява ОСОБА_1 не може розглядатися в порядку адміністративного судочинства, а тому суд відмовляє позивачу у відкритті адміністративного провадження.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 19, 170,171, 256, 293,295 КАС України, -
Розяснити позивачу, що з цим позовом він має право звернутися до місцевого загального суду в порядку, передбаченому Цивільно-процесуальним кодексом України.
Копію ухвали разом із заявою та всіма додатками до неї надіслати позивачеві.
Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки передбаченіст.ст.293,295 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч.1 Перехідних положень КАС України.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 256 КАС України.

Суддя: Л.Р. Юхтенко