Справа № 120/1785/19-а
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2019-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Вінниця

26 червня 2019 р. Справа № 120/1785/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Слободонюка М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Кулика В.В.

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Назаренка Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області

про: визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі ГУ ПФУ у Вінницькій області, відповідач) за вимогами якого позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо повернення до Управління Служби безпеки України у Вінницькій області документів щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років згідно із пунктом «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з часу настання права на таку пенсію, тобто з 01.05.2018 року, нарахувати та виплатити зазначену пенсію.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з 30.04.2018 року він був звільнений з військової служби у запас Служби безпеки України за підпунктом «а» пункту 61, підпунктом «б» пункту 63 та підпунктом «б» пункту 88-1 (за станом здоров`я) Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України. 24.05.2018 року звернувшись до ГУ ПФУ у Вінницькій області про призначення пенсії за вислугою років у відповідності до вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» отримав відмову у такому призначенні з огляду на порушення порядку подання документів. Листом від 13.06.2018 року відповідач повідомив, що згідно Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, заяви про призначення пенсії за вислугу років особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України через уповноважені силові структури. На виконання вимог Закону, враховуючи набрання законної сили рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 16.10.2018 року по справі №0240/2415/18 щодо зобов`язання УСБУ у Вінницькій області подати та оформити документи до ГУ ПФУ у Вінницькій області, позивач повторно звернувся до Управління СБУ у Вінницькій області з приводу призначення пенсії за вислугою років, внаслідок чого було підготовлено повний пакет документів для призначення пенсії за вислугою років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та направлено його до ГУ ПФУ у Вінницької області для виконання. Проте, листом №1331/09-49/03 24.04.2019 року ГУ ПФУ у Вінницькій області повернуло УСБУ у Вінницькій області подання та комплект документів для призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 із тих підстав, що при призначенні пенсії за вислугу років має враховуватись лише календарна вислуга років на день звільнення, яка повинна становити не менше 23 роки та 6 місяців. Оскільки згідно розрахунку вислуга років ОСОБА_1 в календарному обчислені становить 19 років 03 місяці 17 днів, тому, на думку відповідача, у позивача відсутнє право на призначення пенсії.

Позивач вказує, що право на пенсію за вислугою років не ставиться в залежність від наявності відповідної кількості виключно календарної вислуги, а тому на час звернення із заявою про призначення пенсії наявна вислуга років, необхідна для призначення пенсії на підставі статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" яка становить 24 роки 01 місяць та 29 днів. На переконання позивача ГУ ПФУ у Вінницькій області безпідставно не застосовує до спірних правовідносин відсилочну норму, що міститься в статті 17-1 Закону, яка передбачає, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсії особам, які мають права на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно, вважає, що відмова відповідача у призначенні пенсії за вислугу років є протиправною, оскільки порушує його конституційні права на належний соціальний захист. Наведені обставини і стали підставою звернення позивача до суду за захистом своїх законних прав та інтересів.

Ухвалою суду від 05.06.2019 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін. Крім того, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Представником відповідача 24.06.2019 року за вх. №32874 подано відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, оскільки вважає, що дії відповідача є правомірними та повністю узгоджуються з нормами чинного правового регулювання спірних правовідносин. Відповідач наголошує, що питання призначення пенсії за вислугу років встановлене пунктами «а» та «б» статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", де зазначено, що а) пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону незалежно від віку особам, якщо вони звільнені з служби з 01 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше; б) Особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б" - "д" статті 12 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку та за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба. Тобто, як стверджує відповідач, відповідно до наданих документів вислуга років позивача на день звільнення зі служби у календарному обчисленні складає 19 років 03 місяців 17 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за п. «а» статті 12 Закону. А враховуючи не досягнення позивачем 45-річного віку на момент звільнення зі служби, позивач не має права на пенсію і за п. «б» статті 12 цього ж Закону. Таким чином вважає, що відповідачем було прийнято правомірне рішення про відмову у призначенні пенсії.

У судовому засіданні 26.06.2019 року позивач заявлені позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 25 листопада 1999 року проходив військову службу в Службі безпеки України. 30 квітня 2018 року позивач у званні підполковника був звільнений з військової служби у запас Служби безпеки України за підпунктом «а» пункту 61, підпунктом «б» пункту 63 та підпунктом «б» пункту 88-1 (за станом здоров`я) Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України.

Відповідно до довідки УСБУ у Вінницькій області від 21.03.2018 №53/11/216/226нт календарна вислуга років ОСОБА_1 станом на 21.02.2018 становить 19 років 01 місяць 08 днів, у пільговому обчисленні - 05 років 00 місяців 21 день, загальна 24 роки 01 місяць 29 днів.

До вказаної вислуги років зараховано:

- строкову військову службу в ЗС України в період з 28.05.1997 року по 10.04.1998 року (календарна вислуга 00 років 10 місяців 12 днів). Період проходження військової служби в ЗСУ, зокрема у в/ч НОМЕР_1 з 29.05.1997, відповідно по постанови КМУ від 17.07.1992 року №393, зараховується до вислуги років для призначення пенсії на пільгових умовах в розрахунку один місяць служби за півтора (у пільговому обчисленні 00 років 05 місяців 04 дні);

- проходження військової служби в Службі безпеки України в період з 25.11.1999 року по 21.02.2018 року (календарна вислуга 18 років 02 місяці 26 днів). Періоди проходження військової служби в регіональному підрозділі по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю з 21.06.2004 року по 12.07.2005 року, з 03.04.2009 року по 16.01.2015 року та з 19.10.2016 року по 06.02.2018 року, відповідно до Постанови підлягають обчисленню вислуги років для призначення пенсії на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за півтора місяці служби (у пільговому обчисленні 04 роки 00 місяців 25 днів);

- період виконання обов`язків служби в районі проведення АТО з 01.12.2015 року по 12.03.2016 року відповідно до підпункту "а" пункту 3 Постанови зараховується до вислуги років для призначення пенсії на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за три місяці служби у пільговому обчисленні (00 років 06 місяців 22 дні).

У відповідності до наступної довідки УСБУ у Вінницькій області від 14.05.2018 №221, станом на момент звільнення позивача з військової служби 30.04.2018 року, його календарна вислуга років складає 19 років 03 місяці 17 днів, у пільговому обчисленні - 05 років 00 місяців 21 день, загальна 24 роки 01 місяців 29 днів (у цій довідці допущено математичну помилку, оскільки загальна вислуга років (19р. 03міс. 08дн. + 05р. 00міс. 21 дн.) = 24 роки 4 місяці 8 днів).

24.05.2018 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років з 01.05.2018 року.

13.06.2018 року листом ГУ ПФУ у Вінницькій області №1485/П-10 позивачу роз`яснено, що згідно постанови Правління Пенсійного Фонду України №3-1 від 30.01.2007 року заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності з необхідними документами особам, звільнених з військової служби, подаються силовими структурами до головних управлінь Пенсійного фонду України. Оскільки Служба безпеки України (уповноважений структурний підрозділ) не подавала подання для призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , тому підстав для призначення пенсії в органу пенсійного фонду не має.

Отримавши вказану відповідь, позивач 18.06.2018 року звернувся з заявою до начальника УСБУ у Вінницькій області щодо підготовки та направлення до ГУ ПФУ у Вінницькій області необхідних документів та подання на призначення йому пенсії. Проте отримав відмову у вчиненні таких дій.

Такі дії УСБУ у Вінницькій області стали предметом судового оскарження за відповідним зверненням позивача.

Так, рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 16.10.2018 року у справі №0240/2415/18, яке залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06.02.2019 року, зобов`язано Управління СБУ у Вінницькій області оформити всі необхідні документи і своє подання щодо можливого призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 та направити їх до ГУ ПФУ у Вінницькій області.

11.04.2019 року позивач повторно звернувся із заявою про призначення пенсії згідно із Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

З метою виконання рішення суду, УСБУ у Вінницькій області 11.04.2019 року супровідним листом направлено заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 11.04.2019 року, подання про призначення пенсії від 12.04.2019 року №296, згідно якого наявна вислуга років позивача в календарному обчисленні становить 19 років 03 місяців 17 днів, пільгова 05 років 00 місяців 21 день, загальна 24 роки 04 місяці 08 днів та розрахунок вислугу років від 10.04.2019 року.

Проте листом від 24.04.2019 року №1331/09-49/03 ГУ ПФУ у Вінницькій області повернуло без розгляду подання та відповідний комплект документів для призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 до УСБУ у Вінницькій області. Свої дії мотивувало тим, що ОСОБА_1 не має права на призначенні пенсії за п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», оскільки його вислуга в календарному обчислені на день звільнення з військової служби становить 19 років 03 місяці 17 днів при необхідності мати вислугу не менше 23 роки та 6 місяців.

При вирішенні спору по суті суд виходив з такого.

Відповідно до частини 3 статті 23 Загальної Декларації прав людини, пункту 4 частини 1 Європейської Соціальної хартії та частини 3 статті 46 Конституції України випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі - Закон України № 2262-ХІІ).

Відповідно до статті 1 Закону № 2262-XII особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Пунктом «в» частини 1 статті 1-2 Закону № 2262-XII передбачено, що право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби особи із числа військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань, органів державної безпеки і внутрішніх справ колишнього Союзу РСР, Національної гвардії України, Прикордонних військ України, військ цивільної оборони України.

Згідно зі статтею 2 Закону № 2262-XII військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Відповідно до статті 10 Закону № 2262-XII призначення і виплата пенсій особам, зазначеним у статті 1-2 цього Закону, здійснюються органами Пенсійного фонду України.

Статтею 48 Закону № 2262-XII передбачено, що заява про призначення пенсії згідно з цим Законом подається до територіального органу Пенсійного фонду України або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, іншими заінтересованими центральними органами виконавчої влади та Службою зовнішньої розвідки. При цьому днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу Пенсійного фонду України письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата їх відправлення.

Відповідно до статті 49 Закону № 2262-XII пенсію згідно з цим Законом призначають органи Пенсійного фонду України. Документи про призначення пенсії розглядає орган Пенсійного фонду України і не пізніше ніж у 10-денний строк з дня їх надходження приймає рішення про призначення або про відмову в призначенні пенсії. Документом, який підтверджує призначення пенсії, є пенсійне посвідчення, що видається органом Пенсійного фонду України. Повідомлення про відмову в призначенні пенсії із зазначенням причини орган Пенсійного фонду України видає (надсилає) заявникові не пізніше ніж протягом 5 днів після прийняття відповідного рішення.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 р. № 3-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 р. за № 135/13402 (далі - Порядок №3-1).

Пунктом 1 Порядку №3-1 передбачено, що заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи).

Відповідно до пункту 14 Порядку №3-1 орган, що призначає пенсії, розглядає питання про призначення пенсії або про відновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Пунктом 16 Порядку №3-1 передбачено, що при прийманні документів для призначення пенсії орган, що призначає пенсії перевіряє правильність оформлення заяви й подання про призначення пенсії, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; здійснює попередню перевірку змісту і належного оформлення представлених документів; перевіряє правильність копій відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розходження.

Орган, що призначає пенсії, має право вимагати від міністерств та інших органів, заявників дооформлення поданих документів, а також подання додаткових документів та перевіряти в необхідних випадках обґрунтованість їх видачі.

Відповідно до пункту 17 Порядку №3-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії документами орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії або про відмову в призначенні, переведенні з одного виду пенсії на інший та відновленні раніше призначеної пенсії.

Аналіз викладених положень чинного законодавства дає підстави для висновку, що отримавши від відповідного органу заяву про призначення пенсії за вислугу років разом з пакетом документів, що підтверджує відомості про особу та її стаж, орган, що призначає пенсію, зобов`язаний перевірити правильність оформлення та наявність усіх обов`язкових документів, необхідних для призначення пенсії.

Встановивши, що заявником подані усі необхідні документи, що оформлені відповідно до вимог Порядку №3-1, орган, що призначає пенсію, зобов`язаний розглянути їх по суті та не пізніше десяти днів з дня їх надходження прийняти рішення щодо призначення пенсії за вислугу років або відмову у призначення пенсії.

Як вбачається із матеріалів справи, пакет документів для призначення пенсії ОСОБА_1 від Управління Служби безпеки України у Вінницькій області до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області було скеровано 11.04.2019 за №53/16/52-2189нт року. Проте, листом від 24.04.2019 року №1331/09-49/03 Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повернуло отримані документи. При цьому, проаналізувавши зміст вищевказаного листа від 24.04.2019 року судом з`ясовано, що підставою для повернення пакету документів не були недоліки, що пов`язані з правильністю оформлення заяви та/або подання про призначення пенсії чи поданих документів, а зазначення, що на день звільнення з військової служби ОСОБА_1 відповідно до розрахунків від 10.04.2019 року мав 19 років 03 місяців та 17 днів календарної вислуги років у той час, як необхідним строком вислуги років відповідно до чинного законодавства має бути 23 календарних роки та 6 місяців і більше.

Суд акцентує увагу, що ані Порядок №3-1, ані Закон № 2262-XII не наділяє орган, що призначає пенсію, повноваженнями повертати документи для призначення пенсії без виконання. Так, встановивши, що позивач не має вислуги років, необхідної для призначення пенсії згідно із Законом № 2262-XII, відповідач зобов`язаний був прийняти рішення про відмову у призначенні пенсії. Оскільки, відповідач документи про призначення пенсії ОСОБА_1 у порядку і спосіб, визначений чинним законодавством не розглянув, відповідно такі дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо повернення до Управління Служби безпеки України у Вінницькій області вказаних документів є протиправними.

Одночасно з цим, надаючи правову оцінку твердженням відповідача про відсутність у позивача вислуги років, що дає право на призначення пенсії відповідно до пункту «а» статті 12 Закону № 2262-XII варто зазначити таке.

Відповідно до пункту "а" статті 12 Закону №2262 пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б" - "д", "ж" статті 1 - 2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 01.10.2017 року по 30.09.2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше.

Так, позивачу на час звільнення зі служби (30.04.2018 року) було 43 роки (рік народження 16.12.1974), що узгоджується з нормами вищезгаданої статті, а тому не вимагає досягненню останнім 45-річного віку.

Відповідно до статті 17-1 Закону № 2262-XII, порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 р. № 393 затверджений Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей, підпунктом «а» та «в» пункту 3 якого передбачено, що до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах:

- один місяць служби за три місяці час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції;

- один місяць служби за півтора місяця у військових частинах і підрозділах внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, Національної гвардії з охорони дипломатичних представництв, консульських установ іноземних держав, представництв міжнародних організацій в Україні, у підрозділах Управління державної охорони, Служби судової охорони, що визначаються в установленому порядку, а також у підрозділах спеціального призначення Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, установ виконання покарань органів внутрішніх справ, воєнізованих формуваннях Державної кримінально-виконавчої служби, у частинах і підрозділах (загонах) спеціального призначення внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, Національної гвардії та у підрозділах міліції особливого призначення за Переліком посад і умовами (в порядку), що визначаються керівниками відповідних міністерств і відомств.

Отже, щодо позивача, проходження служби якого підпадає під дію підпунктів «а» і «в» пункту 3 Постанови № 393, вислуга років для цілей призначення пенсії відповідно до статті 12 Закону № 2262-XII визначається на пільгових умовах. Тобто в розумінні пункту "а" статті 12 Закону №2262 календарна вислуга років включає в тому числі і пільгову вислугу років. При цьому жодних виключень із того, що роки вислуги в пільговому обрахуванні не можуть зараховуватися до вислуги років для призначення особі пенсії ні Законом № 2262-XII ні Постановою № 393 не передбачено.

Таким чином посилання відповідача на необхідність врахування виключно календарної вислуги років не ґрунтується на вимогах закону.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 27.06.2018 року у справі №750/9775/16-а. Так, Верховний Суд у вказаній постанові зазначив, що аналіз норм Закону № 2262-XII у взаємозв`язку з нормами постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992р. № 393 дає підстави для висновку, що визначальною підставою у питанні можливості пільгового обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, є наявність законодавчого регулювання, яке передбачає включення зазначеного періоду (строку) до стажу роботи працівників певної категорії для реалізації цими особами права на призначення різних видів пенсій, чи інших соціальних виплат. Основним актом, на підставі якого здійснюється таке регулювання є, зокрема, Закон № 2262-ХІІ. Можливість пільгового обчислення періоду проходження військової служби є похідною від визначальної підстави і має пов`язуватися не з категорією працівників, що реалізують право на пенсію за вислугу років, а зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті проходження військової служби в певний, визначений у законодавчому порядку період часу. Така можливість передбачена Постановою № 393.

З урахуванням викладеного, Верховний Суд у вказаному рішенні зазначив, що до актів правового регулювання умов і порядку призначення пенсій за вислугу років належать і ті правові акти, які передбачають пільгове (кратне) обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, що дає право на призначення й отримання різних видів пенсій та соціального забезпечення.

Суд також звертає увагу, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (Рішення № 5-рп/2002).

Отже, враховуючи вищевикладене, пільгова вислуга має враховуватися при призначенні пенсій згідно з пунктом «а» частини 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб».

З матеріалів справи вбачається, що підполковник ОСОБА_1 на дату звільнення в запас СБУ станом на 30 квітня 2018 року має вислугу років: в календарному обчисленні - 19 років 03 місяці 17 днів, у пільговому обчисленні - 05 років 21 день, загальна вислуга років 24 роки 04 місяці 08 днів. Вказане підтверджується поданням про призначення пенсії від 12.04.2019 року № 296, розрахунком вислуги років від 10.04.2019 року. Сам факт наявності у позивача вислуги років у зазначеному розмірі сторонами визнається.

З огляду на зазначене та враховуючи, що вислуга років ОСОБА_1 станом на 30.04.2018 року становить 24 роки 04 місяці 29 днів та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, тому він у відповідності до пункту «а» частини 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», набув право на отримання пенсії за вислугою років з 01.05.2018 року.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права.

З урахуванням того факту, що обсяг документів наданих відповідачу для призначення пенсії ОСОБА_1 був достатній для прийняття відповідного рішення, а підстави, за яких орган пенсійного фонду фактично відмовив у здійсненні такого призначення спростовані при розгляді даної справи, суд вважає, що ефективним способом захисту порушеного права є саме зобов`язання відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугою років на пільгових умовах з 01.05.2018 р., тобто з наступного дня після звільнення його зі служби (30.04.2018 року).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 1 ст. 6 КАС України).

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, суд приходить до переконання про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 6, 7, 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо повернення до Управління Служби безпеки України у Вінницькій області документів для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років згідно із пунктом "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з 01 травня 2018 року, нарахувати та виплатити зазначену пенсію.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне судове рішення складено 04.07.19.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, місцезнаходження: вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100, .

Суддя Слободонюк Михайло Васильович