Справа № 300/931/19
Суддя: Микитин Н.М.
Дата ухвалення: 2019-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" липня 2019 р. справа № 300/931/19

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Микитин Н.М., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA206000/2019/00333 від 08.04.2019 та рішення про коригування митної вартості товарів № UA206000/2019/000333/2 від 08.04.2019, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA206000/2019/00333 від 08.04.2019 та рішення про коригування митної вартості товарів № UA206000/2019/000333/2 від 08.04.2019.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 23.02.2019 позивачем було придбано у «UAB Adisonas" транспортний засіб - легковий автомобіль, марки «LANDROVER» модель «RANGE ROVER SPORT», вживаний, дизель, об`єм двигуна 2720, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_1 , що підтверджується рахунком-фактурою від 23.02.2019 року. Вартість автомобіля зазначено в рахунку-фактурі та становить - 3 100,00 EUR. 08.04.2019 декларантом ТОВ «ЗАХІДНИЙ КАПІТАЛ» в інтересах ОСОБА_1 як одержувача товару подано до Івано-Франківської митниці ДФС електронну митну декларацію N UA206010/2019/409327, якою задекларовано для митного оформлення товар, що ввозиться на територію України, а саме: автомобіль легковий, вживаний, марки «LAND ROVER» модель «RANGE ROVER SPORT», вживаний, дизель, об`єм двигуна 2720, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_1 , вид палива-дизель, 2006 року випуску, призначений для перевезення пасажирів по дорогах загального користування. На думку позивача, відповідачем протиправно, в порушення норм Митного кодексу України, за наявності усіх документів, які підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару - транспортного засобу марки «LAND ROVER» модель «RANGE ROVER SPORT», вживаний, дизель, об`єм двигуна 2720, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_1 , вид палива-дизель, 2006 року випуску та обраного методу визначення митної вартості товару - основний (за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), здійснено визначення митної вартості товару, який ввозився на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту за другорядним методом (резервним). Внаслідок вказаного, відповідачем винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA206000/2019/00333 від 08.04.2019, а також рішення про коригування митної вартості товарів № UA206000/2019/000333/2 від 08.04.2019.

На переконання позивача, не дивлячись на подання ним повного пакету необхідних документів, передбачених Митним кодексом України, Івано-Франківською митницею ДФС було прийнято рішення про коригування митної вартості за резервним методом. За результатами коригування митної вартості товару митницею 09.04.2019 завершено митне оформлення автомобіля та скориговано вартість автомобіля у розмірі 9246,00 EUR., однак така сума жодним чином не обгрунтована. Вважає, що відповідачем визначенні витної вартості автомобіля не враховано несправний технічний стан транспортного засобу, оскільки такий було завезено на лаветі. ОСОБА_1 просить суд визнати протиправними та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації та рішення про коригування митної вартості товару.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.04.2019 року дану позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам статтей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України та надано десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії цієї ухвали для усунення недоліків.

07.05.2019 року позивачем зазначені в ухвалі про залишення позовної заяви без руху недоліки усунуті.

У зв`язку із усуненням позивачем недоліків позовної заяви, ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.05.2019 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, згідно із правилами, встановленими статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.1-2).

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 24.05.2019 (а.с.46-51). У відзиві представник відповідача не погодилася з позовними вимогами, доводами позивача та в обґрунтування своїх заперечень зазначила, що під час митного оформлення позивачем автомобіля марки марки «LANDROVER» модель «RANGE ROVER SPORT», вживаний, дизель, об`єм двигуна 2720, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_1 , аналізуючи подані документи до митного оформлення, декларантом не було подано повний перелік первинних документів, зазначених в частині 2 статті 53 Митного кодексу України, а саме підтверджуючих сплату коштів за ТЗ згідно заявленої митної вартості. В рішенні про коригування зазначає, що спрацювала система управління ризиками, яка встановила заниження митної вартості товару, у зв`язку з чим було направлено запит до спеціалізованого підрозділу, а також звернення до підрозділу ДФС для визначення митної за VIN -кодами. В результаті чого визначено, що митна вартість даного ТЗ складає 9246,00 EUR. Одночасно вказує, що між реєстраційним документом ТЗ і рахунком-фактури містяться розбіжності у власнику ТЗ і продавцем. У реєстраційному документі власником є ОСОБА_2 , а в рахунку-фактурі продавцем виступає UAB Adisonas, тому невідомо на підставі, яких документів дана фірма продає вказаний ТЗ. Таким чином, надані документи до митного оформлення не мають підтвердження сплати саме заявленої вартості за даний ТЗ, а також не надано документів про витрати на брокерські послуги. Тому, митницею прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА206000/2019/00333, а також рішення про коригування митної вартості товарів № UА206000/2019/000333/2, яким скориговано митну вартість товару з 3100,00 EUR до 9246,00 EUR.

Позивач скористався своїм правом на подання відповіді на відзив, в якому зазначив що, декларант подав відповідачу всі необхідні документи, які надавали можливість останньому встановити дійсну митну вартість товару за ціною рахунку-фактури (інвойсу) від 23.02.2019 та за назвою і змістом вони відповідали вимогам пунктів 1, 3 частини 2 статті 53 Митного кодексу України. Оскільки купівля автомобіля мною не здійснювалася через фінансову установу, то в ОСОБА_1 відсутні будь-які банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Вказує, що автомобіль було придбано у посередника «UAB Adisonas", який виступав продавцем, тому згідно із вищевказаним рахунком-фактурою «UAB Adisonas» не виступає власником транспортного засобу. В зв`язку із чим просить суд визнати протиправними та скасувати оскаржувані рішення (а.с.79-81).

10.06.2019 на адресу суду надійшли заперечення від представника відповідача, згідно яких зазначено, що ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. Отже, враховуючи те, що позивач не надав належні документи, які підтверджують митну вартість товару, відповідачем правомірно та відповідно до приписів чинного законодавства для визначення такої вартості використано періодичний довідник "SuperSCHWACKE" (а.с.83-85).

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, з`ясувавши обставини справи, встановив наступне.

Позивачем 23.02.2019 придбано у «UAB Adisonas" транспортний засіб - легковий автомобіль, марки «LANDROVER» модель «RANGE ROVER SPORT», вживаний, дизель, об`єм двигуна 2720, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_1 , що підтверджується рахунком-фактурою від 23.02.2019 року. Вартість автомобіля зазначено в рахунку-фактурі від 23.02.2019 та становить - 3 100,00 євро. (а.с.33).

08.04.2019 декларантом ТОВ «ЗАХІДНИЙ КАПІТАЛ» в позивача як одержувача товару подано до Івано-Франківської митниці ДФС електронну митну декларацію UA206010/2019/409327, якою задекларовано для митного оформлення товар, що ввозиться на територію України, а саме: автомобіль легковий, вживаний, марки «LAND ROVER» модель «RANGE ROVER SPORT», вживаний, дизель, об`єм двигуна 2720, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_1 , вид палива-дизель, 2006 року випуску, призначений для перевезення пасажирів по дорогах загального користування (а.с.33).

У митній декларації позивачем самостійно визначено митну вартість товару за основним методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), яка складає 3 100,00 євро - графа "42" митної декларації та для підтвердження заявленої митної вартості товару до вказаної митної декларації декларантом долучено: рахунок-фактуру від 23.02.2019 (а.с.33); декларацію про походження товару 0380 від 23.02.2019; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу UA20903/2019/23362 від 06.04.2019 (а.с.41-42); свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 10.03.2006 року (а.с.37); договір про надання послуг митного брокера від 05.04.2019; паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні НОМЕР_5 від 14.11.2008 (а.с.35); платіжне доручення, що підтверджує сплату митних та інших платежів №842112 від 05.04.2019; копію митної декларації країни відправлення 19PL402010E0390458 від 05.04.2019 (а.с.39); митну декларацію UA206010/2019/409327 від 08.04.2019 (а.с.40).

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, згідно із частиною третьою статті 53 Митного кодексу України, посадовою особою митниці декларанту направлено перше електронне повідомлення від 08.04.2019 про початок митної консультації. Запропоновано надати документи для підтвердження заявленої митної вартості: - якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи; - за наявності - інші платіжні та /або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації товару(а.с.55). Того ж дня, декларант надав відповідь, де зазначив про неможливість надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості (а.с.56).

08.04.2019 відповідач за результатами розгляду поданої декларантом митної декларації № UA206010/2019/409327 та доданих до неї документів відмовив позивачу у митному оформленні транспортного засобу за заявленою митною вартістю у зв`язку з ненаданням декларантом додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості транспортного засобу.

Відмову у митному оформленні транспортного засобу відповідач оформив карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні виписку чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA206000/2019/00333 від 08.04.2019 (а.с. 11).

У зв`язку з наведеним, відповідач здійснив коригування митної вартості транспортного засобу та виніс рішення про коригування митної вартості товарів № UA206000/2019/000333/2 від 08.04.2019 (а.с.12), яким визначив митну вартість імпортованого автомобіля за резервним методом у розмірі 9246 EUR. Згідно вказаної картки відмови та рішення про коригування митної вартості митна вартість товару визначена за резервним методом (стаття 64 Митного кодексу України).

Як встановлено судом, при визначенні митної вартості товару перший метод не застосований у зв`язку з ненаданням додаткових документів відповідно ч.3 ст.53 МК України. 2-5 методи визначення митної вартості (ст.59-63 Митного кодексу України) не застосовані, у зв`язку з відсутністю інформації щодо угод на ідентичні та подібні (аналогічні) товари (ст.59, ст.60 Митного кодексу України), та даних на підставі яких можливе визначення митної вартості згідно методів 4 і 5 (ст.62, ст.63 Митного кодексу України). Джерело інформації: ризик згенерований АСАУР 105-2, 106-2. Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації отриманої у тому числі із зовнішніх джерел. Обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення митної вартості за VIN-кодом НОМЕР_1 , валюта - ЕUR , вартість - 9246,00. Проведено консультацію з декларантом, доведено інформацію про право декларанта вчиняти дії, передбачені п.5 частини другої ст. 55 Митного кодексу України.

09.04.2019 за електронною митною декларацією №UA206010/2019/409437 (а.с. 21) декларантом проведено митне оформлення даного транспортного засобу у вільний обіг за шостим методом визначення згідно рішення про коригування митної вартості зі сплатою митних платежів.

Не погоджуючись із такою відмовою відповідача у прийнятті митної декларації та із рішенням про коригування митної вартості товару, позивач звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд враховує таке.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.

Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України №4495-VІ від 13.03.2012 (надалі, також - МК України, Кодекс).

За приписами частини 1 статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно із частиною 1 статті 248 МК України, митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частиною 1 статті 257 МК України встановлено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Положеннями статті 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначено вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу. Наведене встановлено частинами 1, 2 статті 51 МК України.

Згідно із частиною 1 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Частиною 4 статті 58 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

У відповідності до частини 5 статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

За змістом частини 2 статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Стаття 53 МК України визначає перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення, що встановлено частиною 1 статті 53 МК України.

Згідно із частиною 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Щодо наявності сумнівів з приводу заявленої митної вартості товару, з огляду на подані позивачем до митного оформлення документи, суд зважає на таке.

За змістом частини 1 статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до частини 2 зазначеної статті Кодексу, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Частиною 3 статті 57 МК України передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. Наведене передбачено частиною 4 статті 57 МК України.

Згідно із частиною 5 вказаної статті, у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 Кодексу.

При цьому, відповідно до частини 6 статті 57 МК України, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

За приписами частини 1 статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Згідно з частиною 2 статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до частини 3 статті 58 МК України у разі, якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини 1 статті 57 цього Кодексу.

У відповідності до частин 1, 2, 3 та 5 статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Як передбачено частиною 6 статті 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Як встановлено судом, митну вартість імпортованого транспортного засобу, що вказана декларантом у митній декларації, визначено за основним методом, а до самої митної декларації додано документи, які на переконання позивача, у повному обсязі підтверджують заявлені відомості про митну вартість товару за ціною договору.

Згідно із поясненнями представника відповідача, коригування митної вартості імпортованого позивачем транспортного засобу відповідачем проведено у зв`язку із неподанням декларантом на вимогу контролюючого органу банківського платіжного документа чи будь-якого іншого платіжного документа, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Як уже зазначалось судом, до відзиву на позовну заяву представником відповідача долучено копії повідомлення, направленого декларанту позивача 08.04.2019 про необхідність подання додаткових документів, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації товару.

У зв`язку із відповіддю декларанта про неможливість направлення додаткових документів, надання якої не заперечувалось позивачем, відповідачем прийнято оскаржені рішення про коригування митної вартості та картку відмови.

На переконання суду, такі дії контролюючого органу є обґрунтованими, а подані позивачем до митного оформлення документи не можуть вважатися належними доказами, що в повному обсязі підтверджують фактичну вартість транспортного засобу, з огляду на таке.

Так, за результатами дослідження замовлення-зобов`язання на продаж транспортного засобу, такий засвідчено печаткою підприємства і підписом невстановленої особи та не містить відомостей стосовно форми оплати коштів (готівкової або ж шляхом переказу коштів на банківський рахунок продавця).

За таких обставин, вказаний документ не підтверджує факт оплати коштів за придбаний позивачем автомобіль.

В контексті вказаного, суд звертає увагу на положення підпункту "б" пункту 2 Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених Наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 №1118 (надалі, також - Правила), згідно з яким, документи, що підтверджують право власності на транспортні засоби придбані в підприємств - оформлені на відповідних бланках і завірені печатками цих осіб чи інших організацій та установ оригінали рахунків, чеків, рахунків-фактур, інвойсів, інших документів. У цих документах, крім чеків, згідно з формою відповідного бланка повинні бути зазначені дата продажу, номери шасі (рами), кузова (або ідентифікаційний номер), двигуна транспортного засобу, його модель і рік виготовлення, а також прізвище, ім`я, по батькові особи, якій продано транспортний засіб.

Таким чином, наданий позивачем до митного оформлення замовлення - зобов`язання не містить усіх необхідних відомостей стосовно оплати товару, обов`язкових реквізитів та не дозволяє упевнитись в достовірності такого документу. Відтак, в силу приписів МК України та вищезазначених Правил, зазначений документ не може слугувати належним підтвердженням фактично сплачених або таких, що підлягали сплаті за придбаний транспортний засіб коштів.

Крім того, у митній декларації країни відправлення № 19PL402010E0390458 від 05.04.2019 зазначається фірма декларант «Р.Н. Halted», тому, згідно п.1 ч.10 ст.58 МК України, витрати понесені на брокерську винагороду, яка пов`язана із представництвом інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів, мають включатись до ціни. Однак, позивачем документів на підтвердження витрат на брокерську винагороду надано не було, а такі витрати не додались до заявленої митної вартості.

Як висновок, доводи відповідача про неподання ним усіх документів, які підтверджують митну вартість товару, на переконання суду, є обґрунтованими.

Враховуючи суттєві недоліки у поданій до митного оформлення рахунку-фактурі від 23.02.219, а також не надання документів про витрати на брокерські послуги, суд дійшов висновку про наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів щодо правильності заявленої митної вартості та відсутність можливості у відповідача на підставі таких документів встановити дійсну вартість товару, який переміщався через митний кордон України.

Відповідно до приписів статті 368 МК України для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів.

У разі наявності доказів недостовірності заявленої фактурної вартості товарів органи доходів і зборів визначають їх вартість самостійно, на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари відповідно до вимог цього Кодексу.

Суд також зазначає, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості та ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Така позиція суду відповідає у висновкам Верховного Суду України, зазначеним у постанові від 02.06.2015 по справі №21-498а15.

Як встановлено судом та слідує з матеріалів справи, підставою для відмови в здійсненні розмитнення автомобіля за першим методом слугувало спрацювання системи АСАУР.

Відповідно до частини другої статті 246 Митного кодексу України, з метою визначення порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, що подається органу доходів і зборів на паперовому носії або як електронний документ розроблено Порядок виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа затверджений Наказом Міністерства фінансів України 30.05.2012 № 631 (надалі, також - Порядок №631).

Згідно з підпунктом 4.5.4 Порядку №631, при здійсненні митного оформлення МД, зокрема, виконуються такі митні формальності як контроль із застосуванням системи управління ризиками, в тому числі оцінка ризику за МД шляхом аналізу ЕК МД та ЕК ДМВ (ЕМД та ЕДМВ) за допомогою АСАУР.

Відповідно до пункту 4.9.1 Порядку №631, під час завершення митного оформлення посадовими особами проводиться перевірка відомостей про виконання митних формальностей, сформованих за результатами оцінки ризику за МД із застосуванням системи управління ризиками, в тому числі за допомогою АСАУР.

Підпунктом 5.6 Порядку №631 передбачено, що у разі коли під час виконання відповідно до пункту 5.4 цього розділу за попередньою МД митних формальностей, визначених пунктом 4.5 розділу IV цього Порядку, у тому числі за результатами спрацювання АСАУР, встановлено необхідність надання додаткових документів та/або відомостей про товари, проведення митного огляду товарів, взяття їх проб (зразків), посадова особа ПМО органу доходів і зборів у строк, визначений частиною п`ятою статті 259 Кодексу, за допомогою АСМО надсилає зазначену інформацію Декларанту на відповідну електронну адресу.

Водночас, розроблено методичні рекомендації щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, що затверджені Наказом ДФС 11 вересня 2015 року №689 (надалі, також - Методичні рекомендації).

Згідно з частиною 8 розділу 2 Методичних рекомендацій, у випадках спрацювання автоматизованої системи аналізу та управління ризиками за напрямом перевірки правильності визначення митної вартості товарів у зв`язку з ризиком заниження митної вартості та декларуванням митної вартості нижчої, ніж вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, посадова особа, що здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості, здійснює перевірку відомостей, що містяться в документах, що підтверджують заявлену митну вартість, та відповідно до частин третьої - четвертої статті 53 Кодексу здійснює запит додаткових документів. У випадках, передбачених частиною шостою статті 54 Кодексу та частиною першою статті 55 Кодексу, посадова особа, що здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості, приймає рішення про коригування митної вартості товарів.

Як зазначалося судом, відповідач з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів письмово витребував у декларанта документи, передбачені статтею 53 МК України, що підтверджено належним чином засвідченими доказами (а.с.55-56). Однак, декларантом жодних додаткових документів не подано.

Враховуючи наведене, та наявність обґрунтованих сумнівів щодо достовірності заявленої митної вартості, відповідач, на виконання вимог МК України, визначив митну вартість автомобіля позивача за шостим (резервним) методом (стаття 64 МК України). Представником відповідача обґрунтовано неможливість застосування кожного попереднього методу розмитнення та у відзиві на позовну заяву зазначено:

- використання методу визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів (стаття 59 МК України) та методу визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів (стаття 60 МК України) не здійснювався через те, що можливості знайти ідентичний, аналогічний або подібний товар немає, бо критерії, які зазначені дуже різняться;

- метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості (стаття 62 МК України) та метод визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) (стаття 63 МК України) не використані у зв`язку із відсутністю в органу доходів і зборів інформації щодо основи для віднімання чи додавання вартості.

На підтвердження придбання та оплати товару позивач подав замовлення-зобов`язання на купівлю вживаного транспортного засобу марки „LAND ROVER»", 2006 року виготовлення, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 .

З дослідженого судом замовлення-зобов`язання на продаж вживаного транспортного засобу вбачається, що у ньому відсутній підпис покупця - ОСОБА_1 та підпис уповноваженої особи продавця - "UAB Adisonas", оскільки встановити особу та її повноваження на підписання такого документу, з огляду на відсутність зазначення даних такої особи, суд не вважає за можливе. Крім того, не наведено банківські реквізити продавця (а.с.14-15). Разом з тим, з даного рахунку не вбачається, що продавець отримав готівкою кошти у розмірі 3100 EUR як оплату за автомобіль «LAND ROVER», 2006 року виготовлення, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 (а.с. 14-15).

Суд враховує, що ні митному органу, ні суду позивач не надав жодних квитанцій на підтвердження проведення ним оплати за придбаний автомобіль.

Таким чином, суд дійшов висновку, що декларант не надав відповідачу всі необхідні документи, які давали можливість останньому встановити дійсну митну вартість товару за ціною угоди.

Щодо обгрунтованості визначення митним органом ціни транспортного засобу, то суд зазначає наступне.

Як вбачається із відзиву на позов, джерелом інформації для розрахунку митної вартості був витяг з каталогу "Schwacke" № 364678/S, який використовується органами доходів і зборів згідно наказу Державної митної служби України "Про забезпечення контролю за правильністю визначення митної вартості транспортних засобів, вузлів та агрегатів" від 13.10.2006 № 885. При цьому, митним органом визначено вартість ТЗ на основі середньої ціни продажу визначеної у каталозі "Schwacke"(а.с.99).

При цьому суд залишає без уваги посилання представника позивача на безпідставне неврахування митним органом несправного технічного стану транспортного засобу, з огляду на транспортування такого на лаветі, оскільки жодних технічних несправностей не зафіксовано у акті проведення огляду товарів № UA20903/2019/23362 від 06.04.2019 та товаросупровідних документах.

Так, порядок оцінки транспортних засобів визначено наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092 «Про затвердження Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» із змінами та доповненнями (надалі - Методика). Методика встановлює порядок оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ.

Відповідно до п. 7.53.9 Методики, підставою для зниження вартості КТЗ унаслідок його аварійних пошкоджень або розукомплектування є обов`язкове підтвердження цього факту в супровідних документах на момент перетину митного кордону України (в декларації, документах на придбання КТЗ або в довідці поліції про дорожньо-транспортну пригоду під час переміщення КТЗ до митного кордону України) та в

акті про проведення митного огляду.

Таким чином, надані суду пояснення з даного приводу не відповідають фактичним обставинам справи, що підтверджені відповідними письмовими доказами.

З врахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що ціна транспортного засобу митним органом була скоригована і приведена у відповідність залежно від комплектації та технічного стану транспортного засобу, і визначена за резервним методом правомірно.

Стосовно доводів представника відповідача про те, що позивач погодився з рішенням про коригування митної вартості автомобіля, оскільки в подальшому оформив митну декларацію на підставі рішення про коригування на суму 9246 EUR та не скористався процедурою випуску автомобіля у вільний обіг згідно ч.7 ст.55 Митного Кодексу України, суд зазначає, що оформлення митної декларації за вартістю транспортного засобу, визначеною митним органом, а в подальшому сплата митних платежів, не позбавляє права декларанта оскаржити рішення про коригування митної вартості як таке відповідно до п.п. «б» п.5 ч.2 ст.55 МК України, а застосування процедури випуску автомобіля у вільний обіг декларантом є його правом, а не обов`язком.

На підставі наведеного, суд зазначає, що відповідачем доведено обставин, які обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом позивача розрахунку митної вартості транспортного засобу за ціною договору, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару не встановлено.

Відтак, суд прийшов до переконання, що подані декларантом позивача до митного оформлення документи не відповідали вимогам ч.2 ст.58 Митного кодексу України.

Наведене свідчить про дотримання відповідачем вимог ч.2 ст.53 Митного кодексу України при здійсненні перевірки правильності визначення митного вартості товару за основним методом - ціною договору.

Приписами Митного кодексу України встановлено, що орган доходів і зборів, що здійснює митний контроль, зокрема, при визначені митної вартості, має діяти у спосіб, який визначено Митним кодексом України. При цьому, наявна інформація, яка міститься в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, повинна мати лише допоміжний характер. Митним законодавством встановлений вичерпний перелік документів, що зобов`язаний надати декларант на підтвердження митної вартості товару.

Таким, чином, дослідивши надані позивачем документи, суд прийшов до висновку, що у відповідача не було в наявності документів для визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються. Оцінивши подані декларантом документи в сукупності орган доходів і зборів не мав можливості встановити як умови купівлі, так і дійсну вартість товару, що ввозився.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_1 щодо визнання протиправною картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Івано-Франківської митниці ДФС України UA206000/2019/00333 від 08.04.2019 та рішення про коригування митної вартості товарів UA206000/2019/000333/2 від 08.04.2019 слід відмовити.

Оскільки в задоволенні позову позивачу відмовлено, відсутні підстави для стягнення судових витрат з відповідача.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 241-246, 250, 255, 295, 297, підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 )

Відповідач - Івано-Франківська митниця ДФС (, м.Івано-Франківськ, вул.Короля Данила, буд.20, 76010).

Суддя /підпис/ Микитин Н.М.