Справа № 712/9165/16-а
Суддя: Мельник І. О.
Дата ухвалення: 2019-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 712/9165/16-а
Провадження № 8-а/712/2/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2019 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Мельник І.О.

при секретарі Хоменко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до старшого державного інспектора Державної інспекції сільського господарства в Черкаській області Дрозденка Володимира Ілліча, третя особа ОСОБА_2 , про визнання неправомірними дій та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

До Соснівського районного суду м. Черкаси 15.02.2019 звернувся ОСОБА_1 з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, а саме: постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.11.2016 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до старшого державного інспектора Державної інспекції сільського господарства в Черкаській області Дрозденка В.І,, третя особа ОСОБА_2 , про визнання неправомірними дій та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. В обґрунтування заяви вказує, що постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.11.2016 у вказаній справі йому відмовлено у задоволенні адміністративного позову. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10.01.2017 його апеляційну скаргу залишено без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін. Отже, вказане судове рішення набрало законної сили. Зокрема, судом встановлено, що згідно з складеними відповідачем матеріалів йому інкримінувалося порушення ст. 125, 126 ЗК України, що полягала в самовільному зайнятті земельної ділянки площею 71 кв.м. із земель Золотоніської міської ради загального користування, що пригороджена парканом до домоволодіння по проїзду ( АДРЕСА_1 , внаслідок чого унеможливлено користування проїжджою частиною АДРЕСА_1 . Зазначене порушення відповідачем було зафіксоване на підставі матеріалів технічної документації щодо встановлення меж Театрального проїзду в м. Золотоноша, Черкаської області поблизу будинковолодінь №15 та № 16, що була складена у зв`язку із вирішенням іншої судової справи справи №2306/1280/12, у якій було ухвалено постанову від 18.03.2013 про задоволення позову та скасування рішення виконкому Золотоніської міської ради від 26.12.1996 року № 1042. Саме на зазначене судове рішення і міститься посилання у мотивувальній частині постанови Соснівського районного суду від 22.11.2016. Саме останнє рішення і було скасовано постановою Золотоніського міськрайонного суду від 18.03.2013 в справі №2306/1280/12, внаслідок чого при розгляді цієї справи були підстави вважати, що у користуванні власника житлового будинку по АДРЕСА_1 проїзду, АДРЕСА_2 може перебувати лише 430 кв. м. згідно з рішенням виконкому Золотоніської міської ради від 13.02.1992 № 69, яким первинно надавалася земельна ділянка. Саме тому, згідно з технічною документацією по фактичному користуванню земельна ділянка на 71 кв. м перевищувала цей розмір (тобто, фактично власник житлового будинку з надвірними спорудами по Театральному проїзду, АДРЕСА_2 і не мав у своєму користуванні тих 561 кв. м, що були закріплені рішенням Золотоніського міськвиконкому від 26.12.1996 року № 1042, адже перевищення площі на 71 кв. м. означає наявність у фактичному користування лише 501 кв. м). Оскільки станом на 2016 рік власником житлового будинку з надвірними спорудами по Театральному проїзду, 16 АДРЕСА_3 . Золотоноша був позивач (як спадкоємець ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ), то адмінматеріали і були складені відповідачем відносно нього. Отже, судом констатовано наявність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 , передбаченого ст. 53-1 КУпАП, передусім, через відсутність в останнього правових підстав для користування земельною ділянкою загального користування по Театральному проїзду у м. Золотоноша. А висновок про те, що відповідна частина земельної ділянки є землею загального користування, випливав, передусім, із постанови Золотоніського міськрайонного суду від 18.03.2013 в справі №2306/1280/12, адже саме цим судовим рішенням було спричинено скасування рішення Золотоніського міськвиконкому № 1042 від 26.12.1996 (про встановлення розміру земельної ділянки у 561 кв. м) та, відповідно, відновлено чинність рішення від 13.02.1992 року № 69, яким було надано в користування лише 430 кв. м. Проте, постановою Великої палати Верховного суду від 16.01.2019 задоволено касаційну скаргу представника ОСОБА_1 . та скасовано постанову Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 18.03.2013 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18.03.2015 року, а провадження у справі закрито. Відповідно, відновилася чинність рішення виконавчого комітету Золотоніської міської ради від 26.12.1996 № 1042, яким за житловим будинком по Театральному проїзду, 16 АДРЕСА_3 . Золотоноша закріплено земельну ділянку площею 561 кв. м. Заявник вважає, що з ухваленням зазначеної постанови втрачається преюдиційне значення, а, також, скасовуються усі інші наслідки, спричинені набранням законної сили постановою Золотоніського міськрайсуду від 18.03.2013 у справі № 2306/1280/12. Враховуючи викладене, просить суд переглянути за нововиявленими обставинами постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.11.2016 та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В судове засідання заявник не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі.

В судове засідання старший державний інспектор Державної інспекції сільського господарства в Черкаській області Дрозденко В.І. не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялося належним чином, причини неявки суду не відомі.

В судове засідання третя особа ОСОБА_2 не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялося належним чином, причини неявки суду не відомі.

Згідно з п.2 ч. 3 ст. 205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи в разі повторної неявки в судове засідання незалежно від причин неявки.

Враховуючи викладене, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, без учасників справи.

Судом встановлено, що постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.11.2016 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до старшого державного інспектора Державної інспекції сільського господарства в Черкаській області Дрозденка Володимира Ілліча, третя особа ОСОБА_2 , про визнання неправомірними дій та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, залишеної без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10.01.2017, відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до старшого державного інспектора Державної інспекції сільського господарства в Черкаській області Дрозденка Володимира Ілліча, третя особа ОСОБА_2 , про визнання неправомірними дій та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Після набрання постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.11.2016 законної сили, заявнику (позивачу) ОСОБА_1 стали відомі обставини, які, на його думку, є істотними для справи, і які не були і не могли бути йому відомі під час розгляду справи. Зокрема, ОСОБА_1 стало відомо, що постановою Великої палати Верховного суду від 16.01.2019 задоволено касаційну скаргу представника ОСОБА_1 . та скасовано постанову Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 18.03.2013 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18.03.2015, а провадження у справі закрито. Відповідно, відновилася чинність рішення виконавчого комітету Золотоніської міської ради від 26.12.1996 № 1042, яким за житловим будинком по Театральному проїзду, 16 у АДРЕСА_4 . Золотоноша закріплено земельну ділянку площею 561 кв. м.

Надаючи правову оцінку відносинам, які склались між сторонами спору, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 361 КАС України, судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів,що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

Перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами в разі прийняття нових законів, інших нормативно-правових актів, якими скасовані закони та інші нормативно-правові акти, що діяли на час розгляду справи, не допускається, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність фізичної особи.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів,оцінених судому процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається,розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати заяву про перегляд судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили, за нововиявленими або виключними обставинами.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням виконкому Золотоніської міськради № 69 від 13 лютого 1992 року ОСОБА_4 виділено під індивідуальну забудову земельну ділянку площею 430 кв. м на АДРЕСА_1 місті Золотоноша Черкаської області.

Виконком Золотоніської міськради 26 грудня 1996 року прийняв рішення № 1042, яким затвердив межу присадибної земельної ділянки домоволодіння на АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_4 по фактичному користуванню, загальною площею 561 кв. м.

На підставі доповідної записки начальника Золотоніського міського відділи земельних ресурсів від 17 грудня 2002 року Золотоніська ОСОБА_5 рішення від 19 грудня 2002 року №7-9-24 скасувала рішення виконкому Золотоніської міськради від 26 грудня 1996 року № 1042 «Про встановлення межі по фактичному користуванню домоволодіння АДРЕСА_1 та вирішила закріпити за вищевказаним домоволодінням присадибну ділянку площею 430 кв. м.

Не погодившись із рішенням Золотоніської Міськради від 19 грудня 2002 року №7-9-24, ОСОБА_4 звернувся до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області з позовом (справа № 2-1314/2005) про його скасування.

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області рішенням від 16 серпня 2005 року відмовив у задоволенні позову.

Апеляційний суд Черкаської області ухвалою від 17 жовтня 2005 року скасував рішення суду першої інстанції та направив справу на новий розгляд.

Постановою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 08 грудня 2005 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 11 січня 2006 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 06 червня 2007 року, позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про скасування рішення від 19 грудня 2002 року № 7-9-24 задоволено і це рішення суду є чинним.

На виконання цієї постанови суду Золотоніська Міськрада рішенням від 20 березня 2006 року №51-53-4 скасувала своє попереднє рішення від 19 грудня 2002 року №7-9-24 «Про скасування рішення виконавчого комітету Золотоніської міської ради від 26 грудня 1996 року № 1042» та вирішила закріпити за належним ОСОБА_4 домоволодінням на АДРЕСА_2 присадибну ділянку площею 561 кв. м.

Згідно з даними Реєстру прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_4 з 08 квітня 1992 року зареєстровано безстрокове право користування вищезазначеною земельною ділянкою та право власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний запис №311 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 . НОМЕР_2 від 14 вересня 2010 року.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом серія ВРІ від 25 березня 2011 року № 211236, посвідченого державним нотаріусом Золотоніської міської державної нотаріальної контори, спадкоємцем майна ОСОБА_4 є його дружина ОСОБА_7

ОСОБА_8 є співвласницею житлового будинку садибного типу та земельної ділянки загальною площею 656 кв.м., розташованих на Театральному проїзді, 15 в місті Золотоноша Черкаської області, що є суміжним з домоволодінням третьої особи ( ОСОБА_7 ).

ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний запис №292 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 . 264275 від 29 вересня 2015 року.

Спадкоємцем майна ОСОБА_7 , а саме: житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходяться по Театральному проїзду, АДРЕСА_2 є її син ОСОБА_1 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про право на спадщину за законом від 04 квітня 2016 року.

Актом обстеження земельної ділянки від 13 липня 2016 року, складеним в присутності ОСОБА_1 , встановлено порушення земельного законодавства, а саме: ст. 125, 126 ЗК України, що полягає в самовільному зайнятті земельної ділянки площею 71 кв.м. із земель Золотоніської міської ради загального користування, що пригороджена парканом до домоволодіння по проїзду АДРЕСА_5 АДРЕСА_1 внаслідок АДРЕСА_6 унеможливлено користування проїжджою частиною АДРЕСА_1 .

Відповідно до акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 13 липня 2016 року, складеного в присутності позивача, вбачається порушення земельного законодавства, а саме ст. 125, 126 ЗК України, що полягає в самовільному зайнятті земельної ділянки площею 71 кв.м. із земель Золотоніської міської ради загального користування, що пригороджена парканом до домоволодіння по проїзду ( АДРЕСА_1 внаслідок чого, унеможливлено користування проїжджою частиною АДРЕСА_1 .

Згідно з постановою Державної інспекції сільського господарства в Черкаській області Державної інспекції сільського господарства України про накладення адміністративного стягнення №000220 від 27 липня 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 53-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн. Згідно з розрахунком розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, розмір заподіяної шкоди становить 358,45 грн.

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 листопада 2016 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до старшого державного інспектора Державної інспекції сільського господарства в Черкаській області Дрозденка Володимира Ілліча, третя особа ОСОБА_2 , про визнання неправомірними дій та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Зазначене порушення відповідачем було зафіксоване на підставі матеріалів технічної документації щодо встановлення меж Театрального проїзду в м. Золотоноша, Черкаської області поблизу будинковолодінь №15 та № 16, що була складена у зв`язку із вирішенням іншої судової справи - справи № №2306/1280/12, у якій було ухвалено постанову від 18.03.2013 про задоволення позову та скасування рішення виконкому Золотоніської міської ради від 26.12.1996 року № 1042.

Постановою Верховного суду України від 16 січня 2019 року постанову Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 18 березня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2015 року скасовано. Провадження в адміністративній справі за позовом Золотоніського міжрайонного прокурора в інтересах ОСОБА_2 до виконавчого комітету Золотоніської міської ради Черкаської області, третя особа ОСОБА_7 , про скасування рішення закрито.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Зі змісту ч.2 ст.19 Конституції України випливає, що державні органи, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч.1 ст. 10 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" Державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку земельні ділянки, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, перевіряти документи щодо використання та охорони земель.

В абз.1 ч.4 ст.9 цього Закону вказано, що державний контроль за використанням та охороною земель, дотримання вимог законодавства України про охорону земель, дотримання вимог законодавства України про охорону земель і моніторинг ґрунтів здійснюється шляхом проведення перевірок.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Згідно з ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до Закону є правомірними.

Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ст.13 Конституції України, ч.3 ст.319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ч.5 ст.319 ЦК України власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р. № 3477-IVвстановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свободі протоколів до неї та практику Суду як джерело права.

Зокрема, статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції кожній фізичній або юридичні особі гарантовано право мирно володіти своїм майном. При цьому зазначено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В пунктах 21, 24 рішення у справі «Федоренко проти України» від 01.06.2006 Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності (cf., Pressos Compania Naviera S. A. v. Belgium, рішення від 20 листопада 1995 року, серія А, № 332, с. 21, п. 31).

Суд вважає, що обставини, на які посилається заявник (позивач) ОСОБА_1 у своїй заяві, як на нововиявлені, можуть вважатися такими, оскільки на момент розгляду справи вони не існували, і про них не було відомо заявнику (позивачу).

З урахуванням викладеного, суд вважає, що подану заяву про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 листопада 2016 року слід задовольнити в частині скасування постанови №000220 від 27 липня 2016 року, як таку, що ґрунтується на вимогах закону. Щодо вимоги про визнання неправомірними дій інспектора необхідно відмовити, оскільки останній діяв в межах чинного законодавства, керуючись розробленою Золотоніським МРВВ РФ ЧРФ ДП «Центр ДЗК» технічною документацією щодо встановлення меж вул. Театральний проїзд у м. Золотоноша поблизу домоволодінь № 15 та № 16 на підставі ухвали Золотоніського маськрайонного суду від 20.12.2013.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 361-369 Кодексу адміністративного судочинства України,суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до старшого державного інспектора Державної інспекції сільського господарства в Черкаській області Дрозденка Володимира Ілліча, третя особа ОСОБА_2 , про визнання неправомірними дій та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Скасувати за нововиявленими обставинами постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 листопада 2016 року у справі № 712/9165/16-а та ухвалити нове рішення у справі, яким задовольнити частково позовні вимоги ОСОБА_1 до старшого державного інспектора Державної інспекції сільського господарства в Черкаській області Дрозденка Володимира Ілліча, третя особа ОСОБА_2 , про визнання неправомірними дій та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Скасувати постанову Державної інспекції сільського господарства в Черкаській області Державної інспекції сільського господарства України про накладення адміністративного стягнення №000220 від 27 липня 2016 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 170 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до Шостого Апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня її проголошення або в порядку, передбаченому ст. 297 КАС України.

Головуючий І.О.Мельник