Справа № 340/389/19
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2019-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 липня 2019 року м. Дніпросправа № 340/389/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29 березня 2019 року (суддя - Петренко О.С., повний текст складено 03.04.2019р.) по справі №340/389/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Кіровоградській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу, -

в с т а н о в и В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску №Ф-95161 від 06.11.2018р. в сумі 15819,54 грн.

В обґрунтування заявлених вимог посилалась на те, що оскаржувану вимогу відповідачем сформовано без проведення відповідної перевірки і складення акту, що суперечить положенням Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та вимогам Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29 березня 2019 року у задоволенні позову відмовлено. За наслідками розгляду справи судом першої інстанції зроблено висновок про те, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується не лише на підставі акту проведеної перевірки, а і на підставі даних інформаційних систем контролюючого органу, які містять інформацію про те, що платник має недоїмку зі сплати єдиного внеску.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про задоволення позову. В апеляційній скарзі позивач фактично наводить доводи, які ним зазначені у позові та які стосуються того, що без проведення перевірки контролюючий орган позбавлений правових підстав для винесення вимоги про сплату боргу. Крім цього позивач посилається на те, що у спірному випадку відповідачем порушено строки обчислення боргу по сплаті єдиного соціального внеску, який мав бути зроблений в кінці календарного місяця (кварталу) у разі існування недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін з огляду на його законність і обґрунтованість. Фактично позиція відповідача ґрунтується на тому, що по-перше: позивач мав обов`язок сплачувати ЄСВ, який ним виконано

не було. По-друге: контролюючий орган має право направити платнику податкову вимогу про погашення заборгованості не лише за результатами проведеної перевірки та складено акту, а і у випадку коли у контролюючого органу наявна інформацію про те, що платник має недоїмку зі сплати єдиного внеску.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що що ОСОБА_1 , з 24.10.2006 року зареєстрована фізичною особою - підприємцем (а.с.8).

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань Державну реєстрацію припинення - проведено 09.01.2019 року (рішення про припинення № 6006175) (а.с.22-23).

З інтегрованої картки позивача вбачається, що за ОСОБА_1 обліковується недоїмка зі сплати ЄСВ, яка виникла у зв`язку з нарахуванням органом доходів і зборів мінімального страхового внеску за три квартали 2018 року.

06.11.2018 року відповідачем винесено вимогу №Ф-95161-53 про сплату боргу (недоїмки) за несвоєчасну сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на загальну суму 15 819,54 грн. (а.с.9).

Правомірність та обгрунтованість вказаної вимоги є предметом спору, який передано на вирішення суду.

За наслідками перегляду справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову з огляду на таке.

Так, суд першої інстанції, з посиланням на положення Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», правильно виходив з того, що позивач, як зареєстрований суб`єкт підприємницької діяльності, мав обов`язок сплачувати єдиний соціальний внесок у строки та у розмірах, які визначено Законом. З цього приводу суд першої інстанції, пославшись на положення ч.4 ст.4 вказаного Закону, також обґрунтовано вказав на те, що право на звільнення від сплати єдиного внеску за себе мали у 2017 - 2018 роках фізичні особи-підприємці, за умови, що вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Оскільки інших підстав звільнення від сплати єдиного внеску фізичними особами-підприємцями чинним законодавством не передбачено, то суд вказав на обов`язок позивача сплачувати єдиний соціальний внесок по день припинення діяльності ФОП ОСОБА_1 .

Як вбачається з апеляційної скарги позивачка вказані висновки суду фактично не заперечує, як не заперечує і того, що у 2018 році нею не сплачувався єдиний соціальний внесок.

У той же час позиція позивача полягає у тому, що у спірному випадку відповідач, без проведення відповідної перевірки, був позбавлений правової можливості зробити висновок про наявність недоїмки по сплаті ЄСВ та винести оскаржувану вимогу.

З такою позицією позивача обґрунтовано не погодився суд першої інстанції з огляду на таке.

Так суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджена наказом Міністерства доходів і зборів від 09.09.2013 №455, на яку посилається позивач, втратила чинність ще 29.05.2015 року, а отже не може бути застосовано у спірних відносинах.

Наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за №508/26953, затверджено Інструкцію про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, яка є чинною на час виникнення спірних відносин між сторонами.

Ця Інструкція визначає процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) страхувальниками, визначеними Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон), нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів.

Відповідно до п.3 розділу VI Інструкції №449 органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо:

дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів;

платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;

платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадку, передбаченому абзацом другим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) приймається відповідним органом доходів і зборів протягом 10 робочих днів з дня, що настає за днем вручення платнику акта перевірки, а за наявності заперечень платника єдиного внеску до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки.

Орган доходів і зборів надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів з дня її винесення.

У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається):

платникам, зазначеним у підпунктах 1, 2 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 10 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій);

платникам, зазначеним у підпунктах 3, 4, 6 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 15 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

За приписами пункту 4 розділу VI Інструкції №449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи фіскального органу.

Таким чином, вимога надсилається не лише у випадку, якщо дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску, що передбачає необхідність направлення такої вимоги після вручення акту перевірки та розгляду заперечень, а і у випадку, зокрема, якщо страхувальник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску, що підтверджується обліковими даними з інформаційної системи фіскального органу.

Отже суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що у спірному випадку, з огляду на наявність даних інформаційної системи, які свідчать про недоїмку зі сплати єдиного внеску, відповідачем правомірно сформовано та направлено позивачу оскаржувану вимогу.

Таким чином, аргументи позивача щодо неможливості направлення вимоги без проведення документальної перевірки, суд апеляційної інстанції визнає безпідставними.

В апеляційній скарзі позивач також вказує на те, що відповідачем порушено строки обчислення боргу по сплаті єдиного соціального внеску, який мав бути зроблений в кінці календарного місяця (кварталу) у разі існування недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску.

З цього приводу суд апеляційної інстанції вважає зазначити те, що у відповідності до ч.16 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

Отже, проаналізувавши встановлені обставини справи, дослідивши аргументи позивача, з якими останній пов`язує незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст.316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29 березня 2019 року по справі №340/389/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 04.07.2019р.

Повне судове рішення складено 05.07.2019р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк