Справа № 1.380.2019.002145
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2019-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 1.380.2019.002145
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2019 року м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Коморний О.І.,

секретар судового засідання Бабич Ю.Б.

з участю:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Пилипець Р.Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 Васильовича про визнання протиправною та скасування постанови Головного управління Держпраці у Львівській області.

Обставини справи:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в якій міститься з вимога визнати протиправною та скасувати постанову № ЛВ1658/1696/АВ/ФС від 04.04.2019 року Головного управління Держпраці у Львівській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами в сумі 166920,00 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 20 березня 2019 року представниками відповідача було складено акт інспекційного відвідування №ЛВ1658/1696/АВ, в якому вказано на виявлення порушень, зокрема роботодавцем не забезпечено достовірний облік виконуваної працівником роботи, у підприємця черговість надання відпусток на 2019 рік не визначена графіком, індексація заробітної плати не проводиться. Надалі 20 березня 2019 року інспектором праці Гуцол Володимиром Тарасовичем надано припис про усунення виявлених порушень №ЛВ1658/1696/АВ/П, яким надано термін для усунення виявлених порушень до 03.04.2019 року. Зазначає, що 04 квітня 2019 року начальником ГУ Держпраці у Львівській області було винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими особами №ЛВ1658/1696/АВ/ФС котрою вирішила накласти на ФОП ОСОБА_1 штраф у розмірі 166920 гривень. Вважає вказану постанову незаконною, оскільки в акті інспекційного відвідування зазначено, що порушення виявлені при огляді наданих відомостей про нарахування заробітної плати, проте, відомості про нарахування заробітної плати не містять окремої графи індексації, звіт про суми нарахованої заробітної плати аналогічно не містить відомостей про її складові а лише про загальний розмір що нараховано та підлягає виплаті. Також зазначає, що інспектором праці не встановлено який розмір індексації підлягав нарахуванню в якому періоді, не здійснено перевірки розрахунків індексації, не зазначено системи оплати праці на якій перебуває працівник та не з`ясовано складових заробітної плати у кожному з періодів. Відтак висновок про те, що індексація не нараховувалась і не проведена виплата, на думку позивача, є передчасним та не ґрунтуються на належних доказах, а є фактично припущеннями. Також зазначає, що всупереч викладеним нормам законодавства, позивача не було повідомлено у визначений нормативними актами порядок та спосіб, зокрема, 03.04.2019 року шляхом телефонного дзвінка позивача було запрошено до ГУ Держпраці у Львівській області без пояснення причин, а коли 04.04.2019 року позивач з`явився за адресою відповідача, була вручена оскаржувана постанова без надання можливості подати свої пояснення, заперечення чи скористатись правовою допомогою. Таким чином, вважає, що оскаржувана постанова прийнята відповідачем протиправно та просить суд таку скасувати.

Представник відповідача проти позову заперечив, долучив до матеріалів справи відзив, в якому зазначено, що відповідачем повністю додержано передбачену чинним законодавством процедуру притягнення суб`єкта господарювання до фінансової відповідальності. Зазначає, що Управлінням 18.03.2019 року видано наказ №0624-П, згідно якого інспекторам праці Гуцолу В.Т., Тріль І.Б. та Гумен ОСОБА_3 І. доручено провести інспекційне відвідування у ФОП ОСОБА_1 та за результатами інспекційного відвідування складено акт інспекційного відвідування №ЛВ 1658/1696/НД/АВ від 20.03.2019 року, згідно якого виявлено порушення ч.2 ст. 30 Закону України "Про оплату праці" №108, ч.4 ст.79 КЗпП України, ч.6 ст. 95 КЗпП України. Зазначає, що на момент підписання акту інспекційного відвідування позивач повністю погодився із викладеною у ньому інформацією, в тому числі щодо виявленого порушення ч.6 ст.95 КЗпП України в - частині невиплати та не нарахування індексації заробітної плати працівникам, що підтверджується відсутністю зауважень до акту з боку позивача. Вказує, що у зв`язку із виявленими в ході інспекційного відвідування порушеннями, позивачу було внесено припис №1658/1696/АВ/П від 20.03.2019 року, яким встановлено строки усунення порушень, а саме до 03.04.2019 року. Тому вважає, що відсутність зауважень до акту інспекційного відвідування, неподання скарги на внесений припис та усунення виявлених порушень в сукупності свідчить про те, що до моменту застосування фінансових санкцій Позивач не заперечував факту вчинення ним порушення ч.6 ст. 95 КЗпП України. Вказує, що при огляді наданих відомостей про нарахування заробітної плати в період з січня 2016 по 2019 встановлено, що індексація заробітної плати не нарахована та не проведена до оплати наступним працівникам ФОП ОСОБА_1 : ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . Також зазначає, що п. 6 Порядку № 509 зобов`язує Управління повідомити суб`єкта господарювання про розгляд справи рекомендованим листом, однак обов`язку органів Держпраці відстежувати отримання суб`єктами господарювання надісланих їм викликів Порядок № 509 не містить. Крім цього, у відповідності до вимог Порядку позивача також повідомлялось 28.03.2019 року про розгляд справи телефонограмою. Даний факт підтверджується і прибуттям позивача для розгляду вказаної справи, як зазначено у позовній заяві. Враховуючи наведене просить суд відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою суду від 26.04.2019 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив, просив суд відмовити в задоволенні позову.

Суд заслухав вступне слово представника позивача та представника відповідача, оцінивши докази, які мають значення для справи та

встановив:

Відповідно до наказу Головного управління Держпраці у Львівській області від 18.03.2019 року № 0624-П (а.с.48), у період з 19.03.2019 року по 20.03.2019 року проведено інспекційне відвідування у ФОП ОСОБА_1 про що складено акт від 20.03.2019 року № ЛВ1658/1696/НД/АВ, у якому зафіксовано виявлені порушення законодавства про працю (а.с.9-23), зокрема встановлено, що індексація заробітної плати не нарахована та не проведена до оплати наступним працівникам ФОП ОСОБА_1 :

- продавцю консультанту непродовольчих продуктів - ОСОБА_8 Я.М. посадовий оклад якої затверджений штатними розписами від 01.03.2016 року у розмірі 1600,00 грн., а з 03.01.2017 року в розмірі 3200,00 грн, та з 01.01.2018 року в розмірі 3750 грн. Таким чином, індексація заробітної плати за наступні періоди: з червня по грудень 2016 року, з червня по грудень 2017 року - не нарахована та не проведена до оплати ОСОБА_4

- продавцю консультанту непродовольчих продуктів Бабчій А ОСОБА_9 Я., посадовий оклад якої затверджений штатними розписами від 01.03.2016 року у розмірі 1600,00 грн, з 03.01.2017 року в розмірі 3200,00 грн. Таким чином, індексація заробітної плати за наступні періоди: за період з червня по грудень 2016 року, з червня по грудень 2017 року - не нарахована та не проведена до оплати ОСОБА_5 ;

- слюсарю із складання металевих конструкцій ОСОБА_6 , посадовий оклад якого затверджений штатним розписом від 01.03.2016 року у розмірі 1600,00 грн. Таким чином, індексація заробітної плати за період з червня по липень 2016 року - не нарахована та не проведена до оплати ОСОБА_6 ;

- слюсарю із складання металевих конструкцій ОСОБА_7 , посадовий оклад якого затверджений штатним розписом з 03.01.2017 року у розмірі 3200,00 грн. Таким чином, індексація заробітної плати за червень 2017 року - не нарахована та не проведена до оплати ОСОБА_7

20.03.2019 року інспектором винесено припис про усунення виявлених порушень № ЛВ/1658/1696/АВ/П. (а.с.25)

27.03.2019 року відповідач прийняв рішення №ЛВ1658/1696/АВ про розгляд справи про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_1 на 04.04.2019 року, яке направлено на адресу позивача. (а.с.141)

Також відповідач 28.03.2019р. повідомив позивача про розгляд справи 04.04.2019р. телефонограмою (а.с.118).

04.04.2019 року Головним управлінням Держпраці у Львівській області винесено постанову № ЛВ1658/1696/АВ/ФС про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами у розмірі 166920 грн на підставі абз. 4 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, у зв`язку з порушенням ч. 6 ст. 95 КЗпП України, ст. 33 ЗУ Про оплату праці індексація заробітної плати працівникам не проводиться. (а.с.24)

Не погоджуючись з прийнятою постановою відповідача про накладення штрафу, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

При прийнятті рішення суд керувався наступним.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Однією із основних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 2 КАС України є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Відповідно до ст. 43 Конституції України, держава створює умови для здійснення громадянами права на працю. Нагляд і контроль за додержанням законодавства про працю є важливими способами захисту трудових прав працівників, гарантією забезпечення законності в трудових відносинах.

Статтею 259 Кодексу законів про працю України визначено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Центральні органи виконавчої влади здійснюють контроль за додержанням законодавства про працю на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у їх функціональному підпорядкуванні, крім органів доходів і зборів, які мають право з метою перевірки дотримання податкового законодавства здійснювати такий контроль на всіх підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування.

Відповідно до ч. 1 ст. 260 Кодексу законів про працю України державний нагляд за додержанням законодавчих та інших нормативних актів про охорону праці здійснюють, зокрема, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96 (далі Положення № 96), визначено, що центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб, є Державна служба України з питань праці (Держпраці).

Згідно з п. 7 Положення № 96, Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 100, територіальним органом Держпраці на території Львівської області є Головне управління Держпраці у Львівській області.

Відповідно до п. 1 Положення про Головне управління Держпраці у Львівській області затвердженого наказом Держпраці від 22.06.2017 року № 75 (далі - Положення № 75) Управління є територіальним органом Держпраці, що їй підпорядковується.

Згідно п.п. 1 п. 3 Положення № 75 завданням Управління є, зокрема, реалізація державної політики з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Відповідно до п.п. 5 п. 4 Положення № 75 Управління на виконання покладених на нього завдань здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами та фізичними особами, які використовують найману працю. У відповідності до п.п. 49 цього ж пункту, Управління накладає у випадках, передбачених законом, штрафи за порушення законодавства, невиконання розпоряджень посадових осіб Управління Держпраці.

До завдань Держпраці належить, зокрема, державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю, а також зайнятість населення в частині дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи; використання праці іноземців та осіб без громадянства; наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця; дотримання прав і гарантій стосовно працевлаштування громадян, які мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню; провадження діяльності з надання послуг з посередництва та працевлаштування (п.4 Положення № 96).

Статтею 1 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) в сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 № 877-V встановлено, що державний нагляд (контроль) діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Заходами державного нагляду (контролю) є планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій.

Статтею 6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) в сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 №877-V визначено, що підставами для здійснення позапланових заходів є:

- подання суб`єктом господарювання письмової заяви до відповідного органу державного нагляду (контролю) про здійснення заходу державного нагляду (контролю) за його бажанням;

- виявлення та підтвердження недостовірності даних, заявлених суб`єктом господарювання у документі обов`язкової звітності, крім випадків, коли суб`єкт господарювання протягом місяця з дня первинного подання повторно подав такий документ з уточненими достовірними даними або якщо недостовірність даних є результатом очевидної описки чи арифметичної помилки, яка не впливає на зміст поданої звітності. У разі виявлення органом державного нагляду (контролю) помилки у документі обов`язкової звітності він упродовж десяти робочих днів зобов`язаний повідомити суб`єкта господарювання про необхідність її виправлення у строк до п`яти робочих днів з дня отримання повідомлення. Не виправлення помилки у встановлений строк є підставою для проведення позапланового заходу;

- перевірка виконання суб`єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення попереднього заходу органом державного нагляду (контролю);

- звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється виключно за погодженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу;

- неподання суб`єктом господарювання документів обов`язкової звітності за два звітні періоди підряд без поважних причин або без надання письмових пояснень про причини, що перешкоджали поданню таких документів;

- доручення Прем`єр-міністра України про перевірку суб`єктів господарювання у відповідній сфері у зв`язку з виявленими системними порушеннями та/або настанням події, що має значний негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров`я людини, захист навколишнього природного середовища та забезпечення безпеки держави;

- настання аварії, смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання, що було пов`язано з діяльністю суб`єкта господарювання.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю на час проведення перевірки визначав Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 № 295 (далі Порядок №295).

Пунктом 2 Порядку № 295 визначено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці:

- Держпраці та її територіальних органів;

- виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин) (далі - виконавчі органи рад).

Відповідно до п. 5 Порядку № 295 інспекційні відвідування проводяться:

1) за зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю;

2) за зверненням фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин;

3) за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту;

4) за рішенням суду, повідомленням правоохоронних органів про порушення законодавства про працю;

5) за повідомленням посадових осіб органів державного нагляду (контролю), про виявлені в ході виконання ними контрольних повноважень ознак порушення законодавства про працю;

6) за інформацією, зокрема, ДФС та її територіальних органів про:

- невідповідність кількості працівників роботодавця обсягам виробництва (виконаних робіт, наданих послуг) до середніх показників за відповідним видом економічної діяльності;

- факти порушення законодавства про працю, виявлені у ході здійснення контрольних повноважень;

- факти провадження господарської діяльності без державної реєстрації у порядку, встановленому законом;

- роботодавців, що мають заборгованість із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі, що перевищує мінімальний страховий внесок за кожного працівника.

Відповідно до п. 9 Порядку № 295 під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен пред`явити об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення.

Згідно ч. 3 ст. 6 Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності суб`єкт господарювання повинен ознайомитися з підставою проведення позапланового заходу з наданням йому копії відповідного посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю).

Згідно приписів ст. 10 Закону України Про основні засади державного нагляду контролю) у сфері господарської діяльності суб`єкт господарювання має, зокрема, право перевіряти наявність у посадових осіб органу державного нагляду (контролю) службового посвідчення та посвідчення (направлення) і одержувати копію посвідчення (направлення) на проведення планового або позапланового заходу та, відповідно, не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення державного нагляду (контролю), якщо посадова особа органу державного нагляду (контролю) не надала копії документів, передбачених цим Законом, або якщо надані документи не відповідають вимогам цього Закону.

Згідно з п.19 та п.20 Порядку №295 за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення. Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником.

Згідно з п.27 Порядку №295 у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об`єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

Суд встановив, що 20.03.2019 року за результатами інспекційного відвідування складено акт інспекційного відвідування №ЛВ1658/1696/НД/АВ від 20.03.2019 року, згідно якого виявлено порушення ч.2 ст. 30 Закону України "Про оплату праці" №108, ч.4 ст.79 КЗпП України, ч. 6 ст. 95 КЗпП України.

Пунктом 21 Порядку №295, передбачено, якщо об`єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною.

Зауваження можуть бути подані об`єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів з дати підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження.

Як встановлено судом, позивач отримав примірник акту перевірки, про що свідчить підпис ОСОБА_1 , ознайомлений з таким актом без жодних зауважень та заперечень. (а.с.22)

Згідно п. 24 Порядку № 295 припис вноситься об`єкту відвідування не пізніше ніж протягом наступного робочого дня після підписання акта (відмови від підписання), а в разі наявності зауважень - наступного дня після їх розгляду.

З матеріалів справи судом встановлено, 20.03.2019 року інспектором праці видано припис на усунення порушення №1658/1696/АВ/П, яким встановлено строки усунення порушень, а саме до 03.04.2019 року. (а.с.25)

Щодо позовної вимоги про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами Головного управління Держпраці у Львівській області за № ЛВ 1658/1696/АВ/ФС від 04.04.2019 р. щодо накладення штрафу у розмірі 166920 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до абзацу 4 ч. 2 ст. 265 КЗпП України суб`єкти господарювання несуть відповідальність у виді штрафу у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення за недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначаються Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 (далі - Порядок № 1078). Даним Порядком визначені види грошових доходів, які підлягають індексації, визначено механізм обчислення індексу споживчих цін, суми індексації, яка підлягає до виплати тощо.

Так, відповідно до п. 1-1 Порядку №1078, підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка.

Абзац 3 п. 1-1 Порядку №1078 передбачає, що індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Згідно п.5 Порядку №1078, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 р. № 491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Відповідно до п.102, для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.

Пунктом 1 додатку 1 до Порядку №1078 передбачено, що індекс споживчих цін для визначення порогу індексації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 р. №491 -IV.

Також, згідно абзацу 6 п. 4 Порядку № 1078 у разі коли особа працює неповний робочий час, сума індексації визначається з розрахунку повного робочого часу, а виплачується пропорційно відпрацьованому часу.

Відповідно до п. 7 Порядку № 1078 особі, яка працює за сумісництвом, видається на її вимогу довідка з основного місця роботи про розмір доходу, що підлягає індексації, та проіндексованого доходу. На підставі цієї довідки провадиться індексація доходів від роботи за сумісництвом у межах суми, що не перевищує прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, з урахуванням отриманої заробітної плати за основним місцем роботи. Аналогічно індексуються доходи, які одержують громадяни на умовах погодинної оплати праці поза основним місцем роботи, та доходи громадян, що працюють за договорами цивільно-правового характеру.

Судом встановлено з матеріалів справи, що посадовий оклад продавця консультанта непродовольчих продуктів з 01.03.2016 року по 03.01.2017 року становив 1600,0 грн, а з 03.01.2017 року по 01.01.2018 року - 3200,00 грн відповідно. Посадовий оклад слюсаря із складання металевих конструкцій з 01.03.2016 року по 03.01.2017 року становив 1600,00 грн, а з 03.01.2017 року по14.07.2017 року - 3200,00 грн, що підтверджено штатним розписом за вказані періоди (а.с.57-65)

Згідно інформації, що міститься на сайті Державної служби статистики України, у 2016 році, величина індексу споживчих цін перевищила поріг 103,0% у травні 2016 року (добуток індексів за квітень - травень 2016 склав 103,6%). Індекс за квітень опубліковано до 10.06.2016 року.

Як встановлено з матеріалів справи, з 03.01.2017 року посадові оклади працівників підвищено до 3200,00 грн у 2017 році, величина індексу споживчих цін перевищила поріг 103,0% у квітні 2017 року (добуток індексів за лютий-квітень 2017 склав 103,7%). Індекс за квітень опубліковано до 10.05.2017 року.

Суд встановив з відомостей нарахування заробітної плати за період з 2016 по 2018 роки, що позивачем порушено ч.6 ст.95 КЗпП України, оскільки не проведено індексацію заробітної плати : продавцю консультанту непродовольчих продуктів - Лойченко Я.М.; продавцю консультанту непродовольчих продуктів Бабчій А.Я.; слюсарю із складання металевих конструкцій ОСОБА_6 ; слюсарю із складання металевих конструкцій ОСОБА_7 (а.с. 66-117)

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України Про оплату праці норми і гарантії в оплаті праці, передбачені частиною першою цієї статті та Кодексом законів про працю України, є мінімальними державними гарантіями.

Згідно ст. 1 Закону України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії державні соціальні гарантії - встановлені законами мінімальні розміри оплати праці, доходів громадян, пенсійного забезпечення, соціальної допомоги, розміри інших видів соціальних виплат, встановлені законами та іншими нормативно - правовими актами, які забезпечують рівень життя не нижчий від прожиткового мінімуму.

Згідно ст. 18 Закону України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії до державних соціальних гарантій відноситься, зокрема, індексація доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Стаття 1 Закону України Про індексацію грошових доходів населення визначає, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно- правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до пункту 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема оплата праці, яка включає оплату праці за виконану роботу згідно з тарифними ставками (окладами) і відрядними розцінками, доплати, надбавки, премії, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством, а також інші компенсаційні виплати, що мають постійний характер.

Відповідно до ч. 5 ст. 95 КЗпП України заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку. Згідно з ст. 33 Закону України Про оплату праці в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством.

Таким чином, оскільки індексація заробітної плати є гарантією в оплаті праці, яка передбачена Кодексом законів про працю України, вона є мінімальною державною гарантією в оплаті праці.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 12.04.2018 року в справі № 816/2325/16.

Суд звертає увагу, що усунення позивачем порушення ч. 6 ст. 95 КЗпП України та ст. 33 Закону України Про оплату праці, не є підставою для звільнення його від передбаченої Законом відповідальності передбаченої абзацом 4 ч. 2 ст. 265 КЗпП України.

Так, відповідно до п. 28 Порядку № 295 у разі виконання припису в установлений у ньому строк заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності не вживаються.

Разом з тим, згідно п. 29 цього ж Порядку заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Вказаним працівникам не було проведено індексацію заробітної плати у встановленому Законом порядку, що є порушенням саме ч. 6 ст. 95 КЗпП України та ст. 33 Закону України Про оплату праці.

Пунктом 29 Порядку № 295 передбачено, що заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Однак, суд зазначає, що механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України Про зайнятість населення визначається Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 17.07.2013 року ( далі Порядок № 509).

Пунктом 2 Порядку № 509 визначено, що штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи можуть бути накладені на підставі акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади.

Згідно п. 3 Порядку № 509 уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу (далі - справа). Відповідно до п. 4 Порядку № 509 справа розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня прийняття рішення про її розгляд.

Згідно п. 6 Порядку № 509 про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Суд звертає увагу на те, що пункт 6 Порядку № 509 встановлює вимоги до способів та строків вжиття відповідних заходів спрямованих на інформування суб`єктів господарювання про розгляд справи, а не визначає обов`язку суб`єкта владних повноважень перевіряти про надходження таких до адресата.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 255 ЦК України якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку. У разі, якщо ця дія має бути вчинена в установі, то строк спливає тоді, коли у цій установі за встановленими правилами припиняються відповідні операції.

Згідно частини другої цієї ж статті письмові заяви та повідомлення, здані до установи зв`язку до закінчення останнього дня строку, вважаються такими, що здані своєчасно.

Крім того, порядок надіслання та одержання простої і рекомендованої поштової кореспонденції регулюється Правилами надання послуг поштового зв`язку, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року № 270.

Із змісту Правил № 270 відповідальним за доставку поштового відправлення є оператор поштового зв`язку.

Згідно правової позиції Верховного Суду, щодо застосування норм Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року № 270, сформованої у постановах від 20.06.2018 року по справі № 809/1198/17, від 13.06.2018 року по справі № 820/6755/16 фактичне неотримання надісланого листа не залежить від відправника та не може свідчити про протиправність оскаржуваного рішення. Абонент самостійно визначає як організувати відносини з оператором поштового зв`язку, щоб забезпечити отримання надісланої йому кореспонденції. Зокрема, абонент-юридична особа може укласти договір та встановити абонентську скриньку, може отримувати кореспонденцію безпосередньо у відділенні поштового зв`язку. Відносини між оператором поштового зв`язку, який доставляє лист, та адресатом (позивачем), перебувають поза контролем відправника (відповідача). Відправник не знає і не може знати хто саме та за яких обставин отримає поштове відправлення і чи отримає взагалі. У зв`язку з цим, відправник не може відповідати за доставку кореспонденції.

Судом встановлено з матеріалів справи, що 27.03.2019 року відповідач прийняв рішення №ЛВ1658/1696/АВ про розгляд справи про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_1 на 04.04.2019 року, яке направлено на адресу позивача. (а.с.141)

Покликання позивача на неналежне повідомлення його про розгляд справи щодо накладення штрафу спростовано відповідачем, оскільки згідно витягу із журналу реєстрації телефонограм 28.03.2019 року позивача додатково повідомлено про розгляд справи телефонограмою (а.с.118). Позивач прибув та був присутнім на розгляді справи, жодних клопотань пов`язаних з розглядом справи позивач не заявляв, доказів протилежного позивачем не надано.

В судовому засіданні факт повідомлення телефонограмою позивачем не заперечено. Номер телефона у журналі реєстрації телефонограм (а.с.118) такий самий як зазначений позивачем у позовній заяві (а.с.5).

Суд дійшов висновку про належне повідомлення позивача про розгляд справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю в розумінні п. 6 Порядку № 509.

Відповідно до п. 7 Порядку № 509 справа розглядається за участю представника суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його проінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

З матеріалів справи встановлено, що позивач не подавав клопотань про відкладення розгляду справи на іншу дату та як зазначено в позовній заяві прибув 04.04.2019 року за адресою відповідача.

Доводи позивача щодо не надання можливості останньому надати пояснення чи заперечення під час розгляду справи, а лише вручення примірника постанови, суд не бере до уваги, оскільки такі не підтверджені жодними доказами.

Судом встановлено, що 04.04.2019 року Головним управлінням Держпраці у Львівській області винесено постанову № ЛВ1658/1696/АВ/ФС про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами у розмірі 166920 грн на підставі абз. 4 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, у зв`язку з порушенням ч. 6 ст. 95 КЗпП України, ст. 33 ЗУ Про оплату праці. (а.с.24)

Виходячи з вищевикладеного, а також враховуючи, що індексація заробітної плати є мінімальною гарантією в оплаті праці (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12 квітня 2018 року у справі № 816/2325/16), відповідачем правомірно накладено штраф згідно абзацу 4 частини 2 ст. 265 КЗпП України в розмірі 166920 грн за порушення вимог ч. 6 ст. 95 КЗпП України, ст. 33 ЗУ Про оплату праці за недотримання мінімальних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд вважає, що відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог позивача, належним чином довів правомірність своїх дій, а позивач не навів переконливих та нормативно обґрунтованих доказів про порушення чинного законодавства відповідачем та порушення його прав спірним рішенням, відтак, у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

У відповідності до вимог ст. 139 КАС України, судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 250, Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ухвалив:

1. У задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_10 Володимира Васильовича про визнання протиправною та скасування постанови Головного управління Держпраці у Львівській області - відмовити повністю.

2. Судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив судове рішення. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 01.07.2019 року.

Суддя Коморний О.І.