Справа № 540/2325/18
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2019-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2019 р.м.ОдесаСправа № 540/2325/18
Головуючий в 1 інстанції: Хом`якова В.В.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Крусяна А.В.,

Яковлєва О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Корабельного районного відділу державної виконавчої служби м.Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2019р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Корабельного районного відділу державної виконавчої служби м.Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2018р. ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Корабельного районного ВДВС м.Херсон, в якому просила визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця від 30.10.2018р. про стягнення виконавчого збору у сумі 7446грн. у виконавчому провадженні ВП №57220289.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 30.10.2018р. державним виконавцем прийнято постанову про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 7446грн. по виконавчому провадженні ВП №57220391.

Позивачка зазначає, що державний виконавець стягнувши виконавчий збір за примусове виконання рішення суду не врахував, що згідно ст.64-1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконання рішення суду про встановлення побачення з дитиною не передбачає примусового виконання. Виконання рішення покладається на боржника, а державний виконавець лише здійснює перевірку виконання і у випадку не виконання рішення може скласти про це Акт.

Посилаючись на вказане просила позов задовольнити.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2019р. позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову старшого державного виконавця Корабельного районного ВДВС м.Херсон від 30.10.2018р. про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у сумі 7446грн. по виконавчому провадженню ВП №57220289.

Стягнуто з Корабельного районного ВДВС м.Херсона на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704,8грн..

В апеляційній скарзі Корабельний районний ВДВС м.Херсон, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм права, просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду з ухваленням по справі нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 згідно постанови державного виконавця від 30.10.2018р. ВП №57220289 є безпідставним та необґрунтованим, що свідчить про протиправність спірної постанови в частині стягнення з боржника виконавчого збору.

Проте, з вказаними висновками суду першої інстанції не може погодитись судова колегія, з наступного.

За правилами ст.242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судова колегія вважає, що вказані порушення норм права призвели до неправильного вирішення справи по суті, а тому апеляційний суд на підставі ст.317 КАС України, рішення суду скасовує та приймає по справі нове судове рішення про відмову у задоволені позовних вимог, з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено, що на виконанні у Корабельному районному ВДВС м.Херсон перебувають виконавчі провадження за №57220289 та за №57220391 по примусовому виконанню двох виконавчих листів за №766/9055/16-ц від 13.11.2017р. виданих Херсонським міським судом Херсонської області про визначення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 спосіб участі у вихованні малолітньої дитини - онуки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення наступного часу для систематичних побачень з дитиною: кожної другої та четвертої суботи календарного місяця з 10:00год. до 18:00год., перші три календарні місяці побачення у присутності матері, щорічно 25 лютого та червня за домовленістю з матір`ю дитини.

Вперше вище зазначені виконавчі документи надійшли до відділу 6.02.2018р., але 7.02.2018р. у відповідності до п.7 ст.4 ЗУ "Про виконавче провадження" державним виконавцем винесені повідомлення про повернення вище зазначених виконавчих документів стягувачам без прийняття до виконання у зв`язку із тим, що виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень.

В подальшому, 14.09.2018р. до ВДВС повторно надійшли заяви стягувачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за вх. №11787 та за №11786 про прийняття на примусове виконання два виконавчі листи №766/9055/16-ц від 13.11.2017р..

У зв`язку із тим, що 28.08.2018р. вступили в законну силу зміни до ЗУ "Про виконавче провадження" у частині виконання рішення про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною 17.09.2018р. державним виконавцем винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень №57220289 та №57220391.

Не погодившись з постановами про відкриття виконавчого провадження ОСОБА_1 оскаржила їх в суд.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 3 грудня 2018р., яке залишено без змін постановою Херсонського апеляційного суду від 30 січня 2019р. справа № 766/19926/18 у задоволені скарги ОСОБА_5 на дії державного виконавця відмовлено.

Судовим рішенням встановлено, що державний виконавець під час виконання виконавчих листів виданих 13.11.2017р. Херсонським міським судом Херсонської області у справі №766/9055/16-ц діяв у відповідності до ЗУ «Про виконавче провадження», вжив передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішення, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчинив всі виконавчі дії.

В подальшому, 30.10.2018р. державним виконавцем винесені постанови про закінчення виконавчого провадження №57220289 на підставі п.9 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження» та постанову про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 7446грн..

Перевіряючи правомірність та обґрунтованість постанови про стягнення виконавчого збору, з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує її незаконність та висновків суду першої інстанції, судова колегія виходить з наступного.

Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

За приписами п.9 ч.3 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція).

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є ЗУ "Про виконавче провадження" від 2.06.2016р. №1404-VIII (надалі - Закон №1404-VIII).

Приписами ст.1 Закону №1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст.3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Положеннями ч.5 цієї ж статті закону встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому ст.27 цього Закону.

За змістом ст.27 Закону №1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10% суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до ЗУ «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Отже, стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому ст.27 Закону №1404-VIII, за умови, що примусове виконання рішення передбачає його справляння, є обов`язком державного виконавця.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про законність постанови державного виконавця від 30.10.2018р. про стягнення виконавчого збору у сумі 7446грн. у виконавчому провадженні ВП №57220289.

За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_1 про її скасування задоволенню не підлягають.

Окремо, колегія суддів вважає необхідним зазначити, що висновок суду першої інстанції про те що виконання рішення суду про встановлення побачення з дитиною не передбачає примусового виконання суперечить ч.2-4 ст.64-1 Закону №1404-VIII, які передбачають вжиття державним виконавцем заходів передбачені цим Законом щодо примусового виконання рішення про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною.

Виходячи з наведеного, судова колегія вважає, що рішення суду не можливо вважати законним та обґрунтованим, а тому воно підлягає скасуванню з ухваленням по справі нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.246, 315, 317 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Корабельного районного відділу державної виконавчої служби м.Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області задовольнити.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2019р. скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою відмовити у задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до Корабельного районного відділу державної виконавчої служби м.Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про визнання протиправною та скасування постанови.

Постанова суду набирає законної сили з дати її постановлення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: А.В. Крусян

О.В. Яковлєв