Справа № 560/121/19
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2019-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/121/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Козачок І.С.

Суддя-доповідач - Курко О. П.

03 липня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Боровицького О. А. Совгири Д. І. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Франчук А.О.,

представника відповідача: Ковальчук Т.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 березня 2019 року (м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування припису та постанови,

В С Т А Н О В И В :

в січні 2019 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Управління Держпраці у Хмельницькій області, в якому просила:

1) визнати протиправним та скасувати припис Управління Держпраці у Хмельницькій області № 22/01/3578-ІВ-896 від 28.11.2018 року про усунення виявлених порушень;

2) визнати протиправною та скасувати постанову начальника Управління Держпраці у Хмельницькій області № 22/652 від 11.12.2018 року про накладення штрафу в розмірі 111690,00 грн. за порушення, відповідальність за яке передбачена абз. 2 ч.2 ст.265 КЗпП України.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 березня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. Так, позивач не погоджується з діями відповідача та вважає, що не вчиняла правопорушення.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Позивач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь позивача в судовому засіданні - не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 займається підприємницькою діяльністю у магазині "Злагода" по вул. АДРЕСА_1 , 2/ АДРЕСА_2 у с. Олешин, код ЄДРПОУ .

Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивач займається діяльністю в сфері роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.

Наказом Управління Держпраці у Хмельницькій області № 239 від 19.11.2018 року на підставі службової записки посадовим особам відповідача доручено здійснити інспекційне відвідування по додержанню законодавства про працю ФОП ОСОБА_1

19 листопада 2018 року посадовими особами відповідача згідно з п. 33 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року № 295, здійснено вихід за адресою АДРЕСА_3 , магазин "Злагода" де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 .

Того ж дня позивачу вручено копію направлення на проведення інспекційного відвідування від 19.11.2018 року № 1077/18.

Під час заходу в магазині виявлено громадянку ОСОБА_2 , яка здійснювала обов`язки найманого працівника.

На запитання інспекторів Управління Держпраці щодо оформлення трудових відносин, ОСОБА_2 власноручно надала письмове пояснення про те, що вона працює у магазині "Злагода" з 17.11.2018 р. по 19.11.2018 р. на посаді продавця. Робочий час її триває з 08:00 год. до 12:00 год. щоденно. Заробітну плату ФОП ОСОБА_1 виплачує по 50,00 грн. за день. Крім того, ОСОБА_2 зазначила, що жодних договорів щодо працевлаштування не підписувала, працює у ФОП ОСОБА_1 за усною домовленістю.

ФОП ОСОБА_1 у письмовому поясненні, наданому інспекторам праці того ж дня, повідомила, що займається підприємницькою діяльністю у магазині "Злагода" та використовує найману працю одного працівника - ОСОБА_3 , яка того дня була на лікарняному. Також зазначила, що їй терміново потрібно було поїхати до лікаря, а тому ОСОБА_2 перебувала у магазині 19 листопада 2018 року з 10:00 до 12:00 години.

Представниками інспекції встановлено, що позивачем трудовий договір із ОСОБА_2 відповідно до вимог ч. 1, ч. 3 ст. 24 КЗпП України в письмовій формі не укладено, згідно з вимогами Постанови Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 року № 413 "Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу" до органу ДФС повідомлення до початку допуску працівника до роботи не подано.

За результатами проведеної перевірки складений акт інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю № 22-01/3578-ІВ від 20 листопада 2018 року.

20 листопада 2018 року позивач подала заперечення до Акту, на яке 28 листопада 2018 року відповідач надав відповідь, у якій зазначив, що при здійсненні інспекційного відвідування відповідач діяв в межах наданих повноважень.

Постановою про накладення штрафу від 11.12.2018 року № 22/652 позивача притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 111690,00 грн.

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що прийнята відповідачем постанова про накладення штрафу за порушення вимог ч. 1, 3 ст. 24 КЗпП України та припис прийняті в межах повноважень, у визначений законодавством спосіб та з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю, визначена в Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 №295 (далі - Порядок № 295).

Пунктом 2 Порядку №295 передбачено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів; виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин).

Відповідно до п. 5 Порядку №295, інспекційні відвідування проводяться: 1) за зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю; 2) за зверненням фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин; 3) за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту; 4) за рішенням суду, повідомленням правоохоронних органів про порушення законодавства про працю; 5) за повідомленням посадових осіб органів державного нагляду (контролю), про виявлені в ході виконання ними контрольних повноважень ознак порушення законодавства про працю; 6) за інформацією: Держстату та її територіальних органів про наявність заборгованості з виплати заробітної плати; ДФС та її територіальних органів; Пенсійного фонду України та його територіальних органів; 7) за інформацією профспілкових органів про порушення прав працівників, які є членами профспілки, виявлених в ході здійснення громадського контролю за додержанням законодавства про працю.

Згідно з п. 8 Порядку №295 про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об`єкт відвідування або уповноваженій ним посадовій особі.

Про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню.

Частиною 1 ст. 4 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 № 877-V державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 12 Конвенції Міжнародної організації праці №81 інспектори праці, забезпечені відповідними документами, що засвідчують їхні повноваження, мають право безперешкодно, без попереднього повідомлення і у будь-яку годину доби проходити на будь-яке підприємство, яке інспектується.

У разі інспекційного відвідування інспектори повідомляють про свою присутність роботодавцю або його представнику, якщо тільки вони не вважатимуть, що таке повідомлення може завдати шкоди виконанню їхніх обов`язків.

Згідно з п.20 Порядку №295, акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником.

Як вбачається з матеріалів справи, для проведення інспекційного відвідування у позивача, керівником Управління Держпраці виданий наказ від 19.11.2018 №239, який є його рішенням, прийнятим на основі повідомлення (службової записки а.с.31) підлеглих посадових осіб щодо можливого порушення законодавства про працю.

Результати інспекційного відвідування були оформлені актом від 20.11.2018 №22-01/3578-ІВ.

Актом встановлено, що трудові відносини працівника ОСОБА_2 із позивачем не були належним чином оформлені, трудовий договір у письмовій формі із вищевказаною особою як найманим працівником відповідно до вимог ч. 1, ч.3 ст. 24 КЗпП України на час отримання пояснень не був укладений.

При цьому, до початку допуску працівника до роботи своєчасно не було подано відповідне повідомлення до органів ДФС згідно з вимогами постанови Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 року № 413 "Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу".

Відповідно до ч.1,3 ст.24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, у будь-якому випадку заборонено допускати працівника до роботи до того, як будуть виконані вимоги ст.24 КЗпП України.

Порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 року №413.

Цим порядком встановлено, що повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором одним із таких способів, як, зокрема: засобами електронного зв`язку з використанням електронного цифрового підпису відповідальних осіб відповідно до вимог законодавства у сфері електронного документообігу та електронного підпису; на паперових носіях разом з копією в електронній формі.

Тобто, повідомлення Державній фіскальній службі про прийняття працівника на роботу є частиною процедури укладання трудового договору, яка складається із видання відповідного наказу та повідомлення Державної фіскальної служби та її територіальних органів.

Під час апеляційного розгляду колегія суддів не встановила порушення порядку проведення інспекційного відвідування.

Водночас, апелянтом не було спростовано висновків суду першої інстанції, що на момент проведення перевірки позивачем було допущено до роботи особу, з якою не були оформлені трудові відносини та не повідомлено податковий орган про допуск найманого працівника до роботи.

У той же час ця особа вчинила ряд дій, які свідчать про виконання нею обов`язків працівника торгівлі, про що вона особисто надала покази в якості свідка.

Як вбачається з матеріалів справи, ФОП ОСОБА_1 попросила ОСОБА_2 залишитись в магазині на час своєї відсутності та прийняти товар, який повинні були привезти з міста, для чого залишила тій відповідну суму грошових коштів.

ОСОБА_2 прийняла товар (хліб) від постачальника, розрахувалась з ним за привезені продукти та почала розкладати товар в магазині. Зазначена обставина не заперечується сторонами.

Крім того, суд бере до уваги письмові докази, зібрані інспекторами під час перевірки, зокрема пояснення ОСОБА_2 , які свідчать про виконання нею трудових обов`язків з 17.11.2018 по 19.11.2018 року, та одержання від позивача заробітної плати.

Та ж обставина, що свідок в судовому засіданні в суді першої інстанції частково змінила свої покази, не спростовує вищевикладене, оскільки належним чином був зафіксований факт того, що фактично мало місце виконання ОСОБА_2 за її згодою та за завданням позивача відповідних трудових обов`язків, які стосувались торгівлі у магазині (прийняття коштів від ФОП, виконання її доручення прийняти товар, розрахунок за товар, прийняття товару від постачальника).

Суд критично оцінює посилання свідка на те, що на неї вчинявся тиск під час перевірки, оскільки ця обставина ніяким чином не доведена, у той час як дієздатна доросла особа, якою є ОСОБА_2 , була цілком здатна усвідомлювати значення своїх дій та нести відповідальність за них.

Крім того, згідно ст. 63 Конституції України особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом.

Отже, в разі зловживання своїми повноваженнями інспекторами Держпраці, ОСОБА_2 могла відмовитись від надання неправдивих свідчень проти себе.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що зміна пояснення судом розцінюється не інакше, як бажання позивача ухилитися від адміністративної відповідальності та сплати штрафу.

Суд також оцінює критично і пояснення самої позивачки, оскільки вона не зачинила тимчасово торгівельний заклад, а усвідомлюючи те, що діє не відповідно до вимог закону, залишила у магазині особу, з якою не були оформлені трудові відносин, надавши тій ряд доручень, пов`язаних з торговельною діяльністю.

Посилання позивача на те, що остання не отримувала направлення на проведення інспекційного відвідування судова колегія вважає безпідставними та такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи. Так, згідно направлення № 1077/18 від 19.11.2018 року на проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 було вручено особисто 19.11.2018 року, про що свідчить ії підпис із зазначенням дати - 19.11.2018 року (а.с. 33).

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що факт вчинення правопорушення позивачем підтверджується:

1) відсутністю (ненаданням) при проведенні з 19.11.2018 року по 20.11.2018 року інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 трудового договору, укладеного між нею та ОСОБА_2 ;

2) неподанням повідомлення про прийняття працівника на роботу до ГУ ДФС у Хмельницькій області;

3) поясненнями ОСОБА_2 від 19.09.2018, згідно з якими вона працює у позивача з 17.11.2018 по 19.11.2018 року без укладення договору, а також отримує заробітну плату у розмірі 50,00 грн., працюючи з 08:00 по 12:00 год.;

4) письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 19.11.2018 про те, що ОСОБА_2 перебувала в магазині 19.11.2018 року з 10:00 по 12:00 год. "підміняючи" позивача, яка була відсутня.

5) показами свідка ОСОБА_2 та поясненнями позивача, які не заперечували, що позивач залишила ОСОБА_2 грошові кошти для прийняття товару від постачальника, а та, діючи за завданням ФОП ОСОБА_1 , розрахувалась з ним за привезені продукти та прийняла товар в магазині, вчинивши дії, що входять до обов`язків найманого працівника.

Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі, зокрема, фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Відтак, прийнята відповідачем постанова про накладення штрафу за порушення вимог ч. 1, 3 ст. 24 КЗпП України та припис прийняті в межах повноважень, у визначений законодавством спосіб та з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення. Штраф за правопорушення накладений в межах санкції ч. 2 ст.265 КЗпП України.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 березня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 04 липня 2019 року.

Головуючий Курко О. П.

Судді Боровицький О. А. Совгира Д. І.