Справа № 520/1373/19
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2019-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

04 липня 2019 року

Київ

справа №520/1373/19

адміністративне провадження №К/9901/18101/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: Білоуса О.В., Блажівської Н.Є., Желтобрюх І.Л., перевіривши касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2019 року у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових вимог,

УСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просив: скасувати вимоги ГУ ДФС у Харківській області про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску від 15 серпня 2018 року №Ф-71828-17, від 13 листопада 2018 року №Ф-71828-17, від 15 січня 2019 року №Ф-71828-17, від 14 лютого 2019 року №Ф-71828-17.

В обґрунтування позову зазначено, що спірні вимоги є незаконними та підлягають скасуванню, оскільки є подвійним оподаткуванням. Позивач вказував, що він є платником єдиного податку 3 групи, а спірними вимогами відповідач обтяжує його обов`язком зі сплати єдиного внеску, як платника, що провадить незалежну професійну діяльність, за видом КВЕД 69.10 «Діяльність в сфері права».

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27 березня 2019 року позовні вимоги задоволено.

Відповідач, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, звернувся з апеляційною скаргою.

До початку судового засідання від відповідача у справі надійшло клопотання про зупинення провадження у цій справі до набрання законної сили рішення Верховного Суду у зразковій справі №520/3939/19.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2019 року клопотання ГУ ДФС у Харківській області про зупинення провадження у справі задоволено та зупинено провадження у справі №520/1373/19 до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій адміністративній справі №520/3939/19 (провадження № Пз/9901/10/19).

Вважаючи таке судове рішення суду апеляційної інстанції ухваленим із порушенням вимог процесуального закону, позивач оскаржив його в касаційному порядку.

За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Постановляючи ухвалу від 19 червня 2019 року, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідно до пункту 9 частини другої статті 236 КАС України суд має право зупинити провадження у справі в разі розгляду типової справи і оприлюднення повідомлення Верховного Суду про відкриття провадження у зразковій справі до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій справі.

Відповідно до частин першої та другої статті 291 КАС України, суд, який розглядає типову справу, має право зупинити провадження за клопотанням учасника справи або за власною ініціативою у випадку, якщо Верховним Судом відкрито провадження у відповідній зразковій справі. Провадження у типовій справі підлягає відновленню з дня набрання законної сили рішенням Верховного Суду у відповідній зразковій справі.

Згідно із частиною третьою статті 291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Пунктом 21 частини першої статті 4 КАС України передбачено, що типовими адміністративними справами є адміністративні справи, відповідачем у яких є один і той самий суб`єкт владних повноважень (його відокремлені структурні підрозділи), спір у яких виник з аналогічних підстав, у відносинах, що регулюються одними нормами права, та у яких позивачами заявлено аналогічні вимоги.

Так, ухвалою Верховного Суду від 21 травня 2019 року відкрито провадження у зразковій адміністративній справі за позовом самозайнятої особи - ОСОБА_2 до ГУ ДФС у Харківській області про визнання протиправною та скасування вимоги.

Предметом спору у цій зразковій справі є рішення відповідача у справі - (вимога) про сплату позивачем боргу (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 4 березня 2019 року ГУ ДФС у Харківській області прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-141392-17, згідно з якою позивачу нараховано суму боргу зі сплати єдиного соціального внеску у розмірі 8024,60 грн. На думку позивача, вказана вимога є протиправною, прийнята з порушенням вимог чинного податкового законодавства та законодавства у сфері загальнообов`язкового державного соціального страхування, тому підлягає скасуванню з підстав, викладених у позовній заяві. Зокрема, позивач є самозайнятою особою (судовий експерт з правом проведення авто товарознавчих експертиз за спеціальністю 12.2 - визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитків, завданого власнику транспортного засобу, який здійснює свою діяльність на підставі свідоцтва № 1836 , виданого Міністерством юстиції України) та одночасно зареєстрований як фізична особа - підприємець, перебуває на спрощеній системі оподаткування. Здійснює діяльність, зокрема за кодами КВЕД 69.10 (діяльність у сфері права) - основний; 74.90 (інша професійна, наукова та технічна діяльність); 66.21 (оцінювання ризиків та завданої шкоди). Позивач зазначає, що податковим законодавством виключена можливість подвійного взяття на облік особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, у разі коли фізична особа вже взята на облік як самозайнята особа. Позивач вважає, що з урахуванням того, що діяльність судового експерта підпадає під визначення незалежної професійної діяльності, то доходи отримані від здійснення такої діяльності підлягають оподаткуванню згідно зі статтею 178 Податкового кодексу України лише у випадку, якщо така особа не зареєстрована як фізична особа-підприємець відповідно до вимог законодавства.

Ознаками вказаної типової справи, є:

1) позивач: самозайнята особа, яка є платником єдиного внеску, у межах провадження незалежної професійної діяльності (наукової, літературної, артистичної, художньої, освітньої, викладацької, медичної практики, адвокатської практики, нотаріальної практики, релігійної (місіонерської) діяльності);

2) відповідач: територіальний орган ДФС України;

3) спір виник з аналогічних підстав у відносинах, що регулюються одними нормами права;

4) позивачі заявили аналогічні позовні вимоги (по-різному висловлені, але однакові по суті).

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що справа за позовом ФОП Ушакова ВС до ГУ ДФС у Харківській області має ознаки типової справи, оскільки відповідачем у них є один і той самий суб`єкт владних повноважень (його відокремлені структурні підрозділи), спір виник з аналогічних підстав, у відносинах, що регулюються одними нормами права, а позивачами заявлено аналогічні позовні вимоги.

Зокрема, позивач в обґрунтування позову зазначав, що оскаржувані ним вимоги ГУ ДФС у Харківській області є незаконними та підлягають скасуванню, оскільки має місце факт подвійного оподаткування його діяльності. Так позивач вказував що є платником єдиного податку 3 групи, водночас, спірними вимогами відповідач обтяжує його обов`язком зі сплати єдиного внеску як платника, що провадить незалежну професійну діяльність.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов правомірного висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій адміністративній справі №520/3939/19 (провадження № Пз/9901/10/19).

Доводи касаційної скарги зводяться до того, що обставини у цій справі та у справі за позовом самозайнятої особи - ОСОБА_2 до ГУ ДФС у Харківській області про визнання протиправною та скасування вимоги №520/3939/19 (провадження №Пз/9901/10/19) є різними, а тому підстави для зупинення провадження у справі відсутні.

Суд критично ставиться до таких доводів скаржника, оскільки вони спростовуються наведеним.

Отже, Верховний Суд констатує, що суд апеляційної інстанції, зупиняючи провадження у справі, вірно застосував положення пункту 9 частини другої статті 236 КАС України, правильне його застосовування є очевидним, а доводи касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначеної норми процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом пункту 2 частини другої статті 333 КАС України у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи), суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

За такого правового регулювання та обставин справи Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги та необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 3, 333 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2019 року.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.В.Білоус

Судді Н.Є.Блажівська

І.Л.Желтобрюх