Справа № 240/3753/19
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2019-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про зупинення провадження у справі

20 червня 2019 року м. Київ № 240/3753/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Маруліної Л.О., за участі секретаря судового засідання Яцеленко Ю.О., позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Кудрановського Ю.В. (довіреність від 17.04.2019 року 33375203/2219), розглянувши заяву про відвід судді в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1
доДепартаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України
про визнання протиправною та скасування постанови, визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі також - відповідач, Департамент ДВС), в якому просить:

- визнати протизаконною бездіяльність Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у зв`язку із не надсиланням постанови від 30.11.2018 року про закінчення виконавчого провадження №55509964 на виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 31.05.2018 року і виконавчого листа № 826/12566/16 у строк встановлений Законом України «Про виконавче провадження»;

- визнати протиправною бездіяльність Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у зв`язку із не надсиланням за заявою від 01.02.2019 року постанови від 30.11.2018 року про закінчення виконавчого провадження №55509964 на виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 31.05.2018 року і виконавчого листа № 826/12566/16;

- визнати незаконними дії Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про ухвалення 30.11.2018 року постанови про закінчення виконавчого провадження №55509964 на виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 31.05.2018 року і виконавчого листа № 826/12566/16;

- скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 30.11.2018 року про закінчення виконавчого провадження №55509964 на виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 31.05.2018 року і виконавчого листа № 826/12566/16;

- зобов`язати Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України поновити виконавче провадження №55509964 на виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 31.05.2018 року і виконавчого листа № 826/12566/16.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 30.03.2019 року передано позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною бездіяльності, протизаконною постанови про закінчення виконавчого провадження, скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії, подання звіту про виконання судового рішення на розгляд Окружного адміністративного суду м. Києва.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.05.2019 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 03.06.2019 року. Витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії виконавчого провадження ВП №55509964. Зобов`язано відповідача подати до суду належним чином засвідчені копії виконавчого провадження ВП №55509964 та відзив відповідно до статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, який, з урахуванням вимог статей 269, 287 КАС України у строк до початку судового засідання у цій справі.

У судове засідання 03.06.2019 року прибув позивач. Відповідачем, належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, відповідно до Довідки про направлення документів засобами електронної пошти від 31.05.2019 року, участь уповноваженого представника не забезпечено.

Заслухавши вступне слово позивача, враховуючи те, що відповідачем не надано у встановлений судом строк витребуваних копій матеріалів виконавчого провадження, судом відкладено розгляд справи до 13.06.2019 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.06.2019 року витребувано повторно у Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України належним чином засвідчені копії виконавчого провадження ВП №55509964, які зобов`язано відповідача подати до канцелярії суду до 11.06.2019 року. Попереджено відповідача, що у разі невиконання цієї ухвали суду у строк, встановлений судом, вирішити питання щодо застосування заходів процесуального примусу до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у судовому засіданні 13.06.2019 року.

Через канцелярію суду 13.06.2019 року відповідачем подано копії виконавчого провадження №56879989.

У судове засідання 13.06.2019 року прибули позивач та державний виконавець Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кудрановський Ю.В. (далі також - державний виконавець).

Державним виконавцем повідомлено суду, що позивачем помилково у позові, зокрема, прохальній частині, вказано не вірний номер виконавчого провадження.

З огляду на вказані відповідачем обставини, судом оголошено технічну перерву з метою надання часу позивачу ознайомитися із матеріалами виконавчого провадження №56879989, наданих відповідачем.

Ознайомившись із копією матеріалів виконавчого провадження №56879989, судом встановлено, а позивачем підтверджено, що останнім помилково у позовних вимогах зазначено виконавче провадження №55509964 замість №56879989. Позивачем також зазначено, що позовні вимоги підтримує.

Позивачем заявлено усне прохання про ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження, оскільки часу у судовому засіданні йому було замало.

Судом, зокрема, роз`яснено позивачу про його право, передбачене статтею 44 Кодексу адміністративного судочинства України ознайомитися із матеріалами справи, зокрема, із матеріалами виконавчого провадження №56879989 після судового засідання.

Заслухавши вступне слово позивача, зобов`язавши відповідача надати до суду додаткові докази, які підтверджують чи спростовують направлення останнім оскаржуваної постанови на адресу позивача, у судовому засіданні 13.04.2019 року судом оголошено перерву до 20.06.2019 року.

Відповідно до розписки, яка міститься у матеріалах справи, позивач ОСОБА_2 13.06.2019 року ознайомився із матеріалами справи №240/3753/19.

Через канцелярію суду 20.06.2019 року позивачем подано заяву про відвід судді.

У судове засідання 20.06.2019 року прибули позивач та відповідач.

Судом поставлено на вирішення заяву про відвід судді.

Позивач заяву про відвід судді Маруліної Л.О. від розгляду справи №240/3753/19 підтримав обґрунтовуючи наступним.

Ухвалою від 24.05.2019 року про відкриття провадження у справі, а саме пунктами 6 та 8 резолютивної частини зобов`язано відповідача подати до суду належним чином засвідчені копії виконавчого провадження ВП №55509964 та відзив відповідно до статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, який, з урахуванням вимог статей 269, 287 КАС України у строк до початку судового засідання у цій справі. Попереджено відповідача, що відповідно до частини восьмої статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів без поважних причин, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, визначені цим Кодексом.

Так, позивач вбачає істотні порушення норм процесуального права та упереджені дії судді Маруліної Л.О., а свої права порушеними у тому, що у судовому засіданні 03.06.2019 року суддею не застосовано заходів процесуального примусу до відповідача, в той час, як останнім не надано матеріалів виконавчого провадження ні суду, ні надіслано (не надано), безпосередньо, позивачу.

Також, позивачем зазначено, що у судовому засіданні 03.06.2019 року суддею Маруліною Л.О, залишено без уваги пояснення позивача, що останній самостійно звертався до державного виконавця з метою отримання копії матеріалів виконавчого провадження, проте ОСОБА_1 надано не було.

В ухвалі від 03.06.2019 року про повторне витребування доказів суддею Маруліною Л.О. не зазначено про обов`язок відповідача надати копії матеріалів виконавчого провадження й позивачу.

У судовому засіданні 13.06.2019 року, на думку позивача, суддею Маруліною Л.О. також порушено його права, оскільки до відповідача не застосовано заходів процесуального примусу за повторне невиконання ухвали суду про витребування доказів та не надано позивачу копії матеріалів виконавчого провадження, які державним виконавцем долучено у судовому засіданні 13.06.2019 року до матеріалів справи.

У судовому засіданні 13.06.2019 року суддею Маруліною Л.О. надано позивачу лише 8 хвилин для ознайомлення із 28 аркушами копій матеріалів виконавчого провадження, в той час, як ОСОБА_1 послався на тяжкий стан здоров`я і необхідність вивчення матеріалів для оцінки і надання обґрунтованої відповіді, що потребувало більше часу, ніж 8 хвилин, тим самим, суддею Маруліною Л.О. обмежено права позивача.

Крім іншого, позивач вважає, що у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву на позовну заяву, суддею Маруліною Л.О. мала б розглядатися справа з урахуванням визнання позову відповідачем.

Також, позивач вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, водночас, суддя Маруліна Л.О. має на меті вирішити публічно-правовий спір, якого не існує, оскільки лист, на який посилається відповідач, який свідчить про начебто виконання боржником у виконавчому провадженні рішення суду, не є предметом позову і ні за яких обставин не можу бути підставою для відмови у задоволенні позову.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 заявлено відвід судді Маруліній Л.О. від розгляду справи №240/3753/19.

Відповідач проти задоволення заяви про відвід судді заперечував, вважаючи її необґрунтованою та безпідставною.

Відповідно до частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні 20.06.2019 року проголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Заслухавши думку сторін, дослідивши обґрунтування, викладені в заяві позивача про відвід судді, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини четвертої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Як вбачається із змісту заяви, мотивувальна частина заяви позивача ґрунтується на незгоді позивача із процесуальними діями головуючого судді Маруліної Л.О., з огляду на що, суд дійшов висновку про необґрунтованість та не вмотивованість заяви про відвід судді, оскільки незгода із процесуальними діями судді не може бути підставою для відводу судді, відповідно до норм Кодексу адміністративного судочинства України.

Щодо твердження позивача, що у судовому засіданні 03.06.2019 року суддею Маруліною Л.О, залишено без уваги пояснення позивача, що останній самостійно звертався до державного виконавця з метою отримання копії матеріалів виконавчого провадження, проте ОСОБА_1 надано не було, суд зазначає, що ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.06.2019 року повторно витребувано у Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (, адреса: 01001, м. Київ, вул. Городецького, 13) належним чином засвідчені копії виконавчого провадження ВП №55509964. Належним чином засвідчені копії витребуваних документів зобов`язано подати до канцелярії суду до 11.06.2019 року. Попереджено відповідача, що відповідно до частини восьмої статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів без поважних причин, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, визначені цим Кодексом. У разі невиконання цієї ухвали суду у строк, встановлений судом, ухвалено вирішити питання щодо застосування заходів процесуального примусу до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у судовому засіданні 13.06.2019 року.

Отже, судом здійснено належне реагування як на пояснення позивача у судовому засіданні 03.06.2019 року, так і на невиконання відповідачем встановленого ухвалою суду від 24.05.2019 року обов`язку надати копії матеріалів виконавчого провадження.

Також, позивачем зазначено про не застосування судом заходів процесуального примусу щодо відповідача у зв`язку з ненаданням останнім витребуваних матеріалів виконавчого провадження у встановлений судом строк.

Суд зазначає, що згідно з частиною восьмою статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів без поважних причин, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, визначені цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 144 Кодексу адміністративного судочинства України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Отже, для застосування заходів процесуального примусу суд має переконатися у відсутності поважних причин неподання витребуваних доказів або встановити факт зловживання стороною справи процесуальними правами.

Так, у судовому засіданні 13.06.2019 року, в якому був присутній позивач, особисто державним виконавцем повідомлено, що поважною причиною неподання копій матеріалів виконавчого провадження є допущення позивачем у позовній заяві технічної помилки у зазначенні номеру виконавчого провадження, а саме, позивачем зазначено замість виконавчого провадження № 56879989, зазначено виконавче провадження №№55509964, матеріали якого в подальшому ухвалами від 24.05.2019 року та 03.06.2019 року витребувані судом.

Ознайомившись у судовому засіданні 13.06.2019 року із копією матеріалів виконавчого провадження №56879989, наданих відповідачем, позивачем підтверджено допущення ним описки у прохальній частині позовної заяви.

Отже, судом встановлено поважність причин не виконання відповідачем ухвали суду від 24.05.2019 року в частині витребування копії матеріалів виконавчого провадження у строк встановлений судом, з огляду на що, судом не застосовано відповідних заходів процесуального примусу.

Щодо твердження позивача, що у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву на позовну заяву, суддею Маруліною Л.О. мала б розглядатися справа з урахуванням визнання позову відповідачем, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини четвертої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Отже, слід дійти висновку, що можлива кваліфікація судом неподання відзиву відповідачем - суб`єктом владних повноважень, є правом, а не обов`язком суду.

Щодо обмеження суддею Маруліною Л.О. прав позивача на ознайомлення із копією матеріалів виконавчого провадження та матеріалами справи, суд зазначає наступне.

Під час судового засідання 13.06.2019 року, у яке прибули позивач та державний виконавець, останнім повідомлено суду, що позивачем помилково у позові, зокрема, прохальній частині, вказано не вірний номер виконавчого провадження.

З огляду на вказані відповідачем обставини, судом оголошено технічну перерву з метою надання часу позивачу ознайомитися із матеріалами виконавчого провадження №56879989, наданих відповідачем.

Ознайомившись із копією матеріалів виконавчого провадження №56879989, судом встановлено, а позивачем підтверджено, що останнім помилково у позовних вимогах зазначено виконавче провадження №55509964 замість №56879989. Позивачем також зазначено, що позовні вимоги підтримує.

Позивачем заявлено усне прохання про ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження, оскільки часу у судовому засіданні йому було недостатньо.

Судом, зокрема, роз`яснено позивачу про його право, передбачене статтею 44 Кодексу адміністративного судочинства України ознайомитися із матеріалами справи, зокрема, із матеріалами виконавчого провадження №56879989 після судового засідання.

Заслухавши вступне слово позивача, зобов`язавши відповідача надати до суду додаткові докази, які підтверджують чи спростовують направлення останнім оскаржуваної постанови на адресу позивача, у судовому засіданні 13.06.2019 року судом оголошено перерву до 20.06.2019 року.

Відповідно до протоколу судового засідання від 13.06.2019 року, судове засідання оголошено закритим об 11:34:13 год.

Згідно з відомостями, які містяться у комп`ютерній програмі «Діловодство спеціалізованого суду», о 12:17:21 год., тобто ОСОБА_1 подано заяву про ознайомлення із матеріалами справи №240/3753/19.

Відповідно до розписки, яка міститься у матеріалах справи, позивач ОСОБА_2 13.06.2019 року ознайомився із матеріалами справи №240/3753/19 та зробив відповідні фотокопії.

Отже, позивачем безпідставно зазначено, що суддею Маруліною Л . О. порушено його права в цій частині.

Зокрема, позивачем у заяві висловлено обурення тим, що адміністративний позов, поданий ним, на його думку, вочевидь підлягає задоволенню та може бути розглянутий без документів, поданих відповідачем, в той час, як суддею Маруліною Л.О. здійснюються дії щодо встановлення обставин, які, на думку позивача, взагалі не стосуються предмету спору та свідчать не на користь позивача.

Суд зазначає, що відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене, судом досліджуються та оцінюються докази, подані сторонами справи, за внутрішнім переконанням, чому передує їх ґрунтовне об`єктивне дослідження, про що судом викладається у судовому рішенні за результатами розгляду справи.

З огляду на те, що розгляд справи №240/3753/19 не завершено, твердження позивача є безпідставними та не можуть бути підставою для відводу судді.

Кодексом адміністративного судочинства України передбачено інший порядок висловлення сторони із незгодою процесуальних дій судді під час розгляду справи та ухваленого судового рішення за результатами розгляду справи.

Отже, з аналізу вкладених у заяві про відвід тверджень позивача щодо упередженого ставлення до позивача суддею Маруліною Л.О. під час розгляду справи №240/3753/19 є ні що інше, як незгода позивача із процесуальними діями судді, що, відповідно до частини четвертої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України не може бути підставою для відводу судді від розгляду справи.

Крім іншого, суд вважає за необхідне зазначити, що частиною першою статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Враховуючи необґрунтованість та не підтвердженість будь-якими доказами викладених у заяві про відвід головуючого обставин, є підстави вважати зазначену заяву спробою впливу на суд.

Так, відповідно до Основних принципів незалежності судових органів (схвалених резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29 листопада та 13 грудня 1985 року), незалежність судових органів гарантується державою і закріплюється в конституції або законах країни. Усі державні та інші установи зобов`язані шанувати незалежність судових органів і дотримуватися її. При цьому, не повинно мати місця неправомірне чи несанкціоноване втручання в процес правосуддя.

Згідно Бангалорських принципів діяльності судді, затверджених резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 року, суддя повинен виконувати свою професійну функцію незалежно, виходячи з власної оцінки фактів та відповідно до свідомого розуміння закону, не зважаючи при цьому на будь-які зовнішні впливи, стимули, тиски, загрози чи втручання, прямі або непрямі, хоч би від кого вони йшли і хоч би якими були їхні причини.

Побудова громадянського суспільства, утвердження України на міжнародній арені як правової, соціальної, демократичної держави вимагає від усіх суб`єктів суспільних правовідносин чіткого, неухильного дотримання норм чинного законодавства України, приписів міжнародно-правових актів, ратифікованих Верховною Радою України, а не лише декларування принципів верховенства права, законності на паперових носіях шляхом прийняття певних законів уповноваженим на те органом.

Так, незалежність суддів є невід`ємною складовою статусу судді в цілому. Вона є конституційним принципом організації та функціонування судів, а також професійної діяльності суддів, які при здійсненні правосуддя підкоряються лише закону.

Незалежність суддів забезпечується насамперед особливим порядком їх обрання або призначення на посаду та звільнення з посади; забороною будь-якого впливу на суддів; захистом їх професійних інтересів; особливим порядком притягнення суддів до дисциплінарної відповідальності; забезпеченням державою особистої безпеки суддів та їхніх сімей; гарантуванням фінансування та належних умов для функціонування судів і діяльності суддів, їх правового і соціального захисту; забороною суддям належати до політичних партій та профспілок, брати участь у будь-якій політичній діяльності, мати представницький мандат, займатися за сумісництвом певними видами діяльності; притягненням до юридичної відповідальності винних осіб за неповагу до суддів і суду; суддівським самоврядуванням.

Зазначений підхід щодо забезпечення незалежності суддів закріплено у Конвенції про захист прав людини та основних свобод (04.11.1950 року), ратифікованій Верховною Радою України 17.07.1997 року, та в низці інших міжнародних документів, а саме: "Основні принципи незалежності судових органів", ухвалені резолюціями 40/32 від 29.11.1985 року та 40/146 від 13.12.1985 року Генеральної Асамблеї ООН, "Процедури ефективного здійснення Основних принципів незалежності судових органів", затверджені 24.05.1989 року Резолюцією 1989/60 Економічної і Соціальної Ради ООН, Європейська хартія "Про статус судців" від 10.07.1998 року, Рекомендації № (94) 12 Комітету Міністрів Ради Європи "Незалежність, дієвість та роль суддів" від 13.10.1994 року та інших. Цей підхід також підтверджується практикою Європейського суду з прав людини.

Частиною четвертою статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 8 частини другої статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України суд має право зупинити провадження у справі в разі: надходження заяви про відвід - до вирішення питання про відвід.

З огляду на те, що суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви про відвід судді, у відповідності до частини третьої статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне зупинити провадження у справі №240/3753/19 та передати заяву для вирішення питання про відвід судді до автоматичного розподілу для визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає дану справу.

Керуючись статтями 36-40, 236, 243 Кодексу адміністративного судочинства України Окружний адміністративний суд міста Києва -

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Маруліної Л.О. визнати необґрунтованою.

2. Зупинити провадження у справі №240/3753/19 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови, протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, до вирішення заяви про відвід судді Маруліної Л.О.

3. Передати заяву ОСОБА_1 про відвід судді Маруліної Л.О. для вирішення іншим складом суду у порядку, встановленому частиною першою статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення.

Ухвала за наслідками розгляду питання про відвід (самовідвід) окремо не оскаржується. Заперечення проти неї може бути включено до апеляційної скарги на рішення чи ухвалу суду, прийняту за наслідками розгляду справи.

Суддя Л.О. Маруліна