Справа № 810/4390/18
Суддя: Журавель В.О.
Дата ухвалення: 2019-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2019 року м. Київ № 810/4390/18

Суддя Київського окружного адміністративного суду Журавель В.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мостобудівельний загін №112" до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Мостобудівельний загін" № 112" (далі - позивач) з позовом до Головного управління ДФС у Київській області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення від 13 лютого 2018 р. № .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 13 лютого 2018 є протиправними та прийняте всупереч нормам законодавства України. У зв`язку з цим, позивач вважає що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2018 р. відкрито провадження в цій адміністративній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

8 жовтня 2018 р. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позову не визнав і просив відмовити в його задоволенні у повному обсязі. Зазначив, що за період з 2013 р. по 2018 р. позивачем не було виконано вимог ст. 9 Закону № 2464, зокрема суми єдиного внеску були сплачені із значним порушенням строків, які встановлені законодавством. Крім того, звертає увагу суду, що ця обставина не заперечується позивачем у позовній заяві. Вважає, що вимоги позивача про визнання протиправним та скасування рішення від 13 лютого 2018 р. № є необґрунтованими.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2018 р. закрито підготовче провадження та призначено судове засідання.

6 лютого 2019 р. та 17 квітня 2019 р. ухвалами Київського окружного адміністративного суду були витребувані докази по справі від відповідача.

31 травня 2019 р. до суду надійшло клопотання від представника відповідача про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Ураховуючи положення ч. 9 ст. 205 КАС України, розгляд справи здійснено судом без участі представників сторін у порядку письмового провадження за наявними у справі доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Позивач зареєстрований як юридична особа 10 серпня 1998 р. за адресою: 07400, Київська обл., місто Бровари, вулиця Щолківська, будинок 2, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських організацій (ідентифікаційний код 22202218).

Видами діяльності позивача є будівництво інших споруд, н. в. і. у. (код КВЕД 42.99); підготовчі роботи на будівельному майданчику (код КВЕД 43.12); інші спеціалізовані будівельні роботи, н. в. і. у. (код КВЕД 43.99); діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту (код КВЕД 46.19); оптова торгівля металами та металевими рудами (код КВЕД 46.72); оптова торгівля відходами та брухтом (код КВЕД 46.77);вантажний автомобільний транспорт (код КВЕД 49.41); будівництво житлових і нежитлових будівель (основний) (код КВЕД 41.20); будівництво мостів і тунелів (код КВЕД 42.13).

У жовтні 2013 р. при постановці на облік як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування Пенсійний фонд України передав інформацію що сальдо позивача складається з заборгованості в розмірі 1 303 445 грн. 27 коп., з них недоїмка - 1 130 031 грн. 47 коп. та пеня - 173 413 грн. 80 коп.

Так, за період з 15 жовтня 2013 р. по 31 грудня 2013 р. платником самостійно задекларовано 233 940 грн. 59 коп. єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а сплачено 393 982 грн. 83 коп. В результаті на кінець року заборгованість склала 1 143 403 грн. 03 коп.

У подальшому за період з 1 січня 2014 р. по 31 грудня 2014 р. платником самостійно задекларовано до сплати 657 176 грн. 65 коп. єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а сплачено - 142 293 грн. 55 коп. Крім того, Броварською ОДПI винесено та узгоджено податкові повідомлення-рішення про застосування штрафних санкцій та пені на суму 340 799 грн. 02 коп. В результаті на кінець року заборгованість склала 1 999 085 грн. 15 коп.

За період з 1 січня 2015 р. по 31 грудня 2015 р. платником самостійно задекларовано 527 122 грн. 97 коп. єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а сплачено - 234 814 грн. 00 коп. Крім того, Броварською ОДПI винесено та узгоджено податкові повідомлення-рішення про застосування штрафних санкцій та пені на суму 180 008 грн. 56 коп. В результаті на кінець року заборгованість склала 2 471 402 грн. 58 коп.

Із 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2016 р. платником самостійно задекларовано до сплати 473 522 грн. 72 коп. єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а сплачено - 1 023 616 грн. 56 коп. Крім того, Броварською ОДПI винесено та узгоджено податкові повідомлення-рішення про застосування штрафних санкцій та пені на суму 365 948 грн. 70 коп. В результаті на кінець року заборгованість склала 2 287 257 грн. 44 коп.

За період з 1 січня 2017 р. по 31 грудня 2017 р. платником самостійно задекларовано до сплати 2 026 009 грн. 03 коп. єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а сплачено 2 575 354 грн. 26 коп.. В результаті на кінець року заборгованість склала 1 737 912 грн. 21 коп.

За період з 1 січня 2018 р. по 17 жовтня 2018 р. платником самостійно задекларовано до сплати 3 682 685 грн. 27 коп. єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

13 лютого 2018 р. відповідачем прийнято рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску - штраф у розмірі 394 667 грн. 21 коп. за період з 23 липня 2013 р. по 9 лютого 2018 р. та нараховано пеню у розмірі 2 021 969 грн. 62 коп.

Позивач, не погоджуючись з оскаржуваним рішенням, звернувся до суду за захистом свої прав.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 р. №2464-VІ (зі змінами та доповненнями; далі - Закон № 2464-VІ).

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VІ єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (надалі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VІ визначено, що платниками єдиного внеску є роботодавці, в тому числі фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), які згідно пункту другого частини першої статті 6 вказаного Закону зобов`язані своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно з вимогами ч.8 ст. 9 Закону №2464-VІ платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

У разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються: фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом (ч. 11 ст. 9 Закону № 2464-VІ).

Відповідно до вимог ч. 3 та 10, п.2 ч.11 Закону № 2464-VІ суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. На суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу. За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 р. №449 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 7 травня 2015 року за № 508/26953, визначено процедуру нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів (надалі - Інструкція № 449).

Згідно з вимогами п.1 розділу VII Інструкції №449 за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов`язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону.

Підпунктом 2 п.2 розділу VII Інструкції №449 визначено, що відповідно до частини одинадцятої ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» до платників, визначених підпунктами 1 - 4 пункту 1 розділу II вказаної Інструкції, органи доходів і зборів застосовують штрафні санкції у таких розмірах: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення, починаючи з 1 січня 2015 р. накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за формою згідно з додатком 12 до вказаної Інструкції.

Розрахунок фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.

При застосуванні штрафів, зазначених у вказаному підпункті, приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки незалежно від періодів та кількості випадків сплати за вказані періоди.

Згідно з вимогами п.5 розділу VII Інструкції №449 на суму недоїмки платнику єдиного внеску нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу. Нарахування пені починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно.

Документи, які є підставою для нарахування пені: документи, що підтверджують суму єдиного внеску та строк його сплати, - звіт платника щодо нарахування єдиного внеску (з додатним значенням); вимога про донараховані суми єдиного внеску за актами документальних перевірок або повідомленням-розрахунком; рішення суду.

З огляду на приведені норми законодавства, суд зазначає, що визначальним для вирішення справи є встановлення фактів несплати (несвоєчасної) сплати позивачем ЄСВ на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів, а саме - зворотного боку облікової картки платника, а також первинних документів щодо нарахування (декларації, розрахунки) та сплати (платіжні доручення). І виключно на підставі викладених документів суд зобов`язаний надати оцінку правомірності нарахування контролюючим органом штрафних санкцій та пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, згідно з оскаржуваним рішенням.

Аналогічна правова позиція також викладена в постанові Верховного Суду від 13 листопада 2018 р. у справі №813/4686/16 (№К/9901/51962/18).

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом встановлено, що у позивача наявна недоїмка зі сплати єдиного внеску, яка виникла у зв`язку з несплатою суми штрафної санкції та пені згідно з рішенням про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 13 лютого 2018 р. № .

Судом встановлено, що за період з 23 липня 2013 р. по 9 лютого 2018 р. за позивачем обліковується несвоєчасна сплата єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Відомості щодо порушених строків сплати задекларованих сум єдиного внеску та сум донарахованого єдиного внеску, як платником названого збору не заперечувалося позивачем у позовній заяві. Позивачем було зазначено, що ними дійсно сплачувався єдиний внесок з порушенням строків.

Щодо посилання позивача на те, що відповідно до законодавства граничний строк нарахування штрафних санкцій та пені становить три роки, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч. 16 ст. 25 Закону № 2464-VІ строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується, а тому контролюючі органи мають право нараховувати суми зобов`язання з єдиного внеску, що виникло, починаючи з моменту реєстрації платника єдиного внеску і до моменту виявлення контролюючим органом суми недоїмки.

Отже, суд звертає увагу позивача, що Законом № 2464-VІ строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується, а тому контролюючий орган діяв відповідно до вимог чинного законодавства.

Щодо твердження позивача, що йому не було надано розрахунків з яких сум складається оскаржуване рішення, суд зазначає наступне.

Як убачається з матеріалів справи, як позивачем, так і відповідачем було надано оскаржуване рішення з додатком, а саме - «розрахунком штрафних санкцій». Твердження позивача про те, що він не отримував розрахунку штрафних санкцій спростовується тим, що ним безпосередньо надано вказаний розрахунок як додаток до позовної заяви. Отже, це твердження позивача є необґрунтованим і не відповідає дійсності.

Щодо твердження позивача, що відповідачем не дотримано порядок винесення рішення про стягнення недоїмки та те, що відповідач повинен був прийняти рішення окремо за кожен період (тобто 22 рішення), чим порушено вимоги Інструкції № 449, суд зазначає наступне.

Суд звертає увагу позивача, що оскаржуване рішення відповідачем прийнято у відповідності до вимог чинного законодавств, яке регулює ці відносини, а саме: Закону України №2464-VІ та Інструкції № 449. Суд зазначає, що відповідно до Інструкції № 449 (в редакції чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення) при застосуванні штрафів, зазначених у вказаному підпункті, приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки незалежно від періодів та кількості випадків сплати за вказані періоди. Отже, вищезазначене твердження позивача є необґрунтованим, а надане ним тлумачення вказаних норм є помилковим.

Щодо твердження позивача про те, що відповідач повторно застосовує до позивача штрафні санкції та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску, суд зазначає наступне.

Як убачається з матеріалів позовної заяви, позивач вважає, що відповідачем на підставі рішення від 19 липня 2018 р. № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску до нього повторно застосовано стягнення за 2014 р., 2015 р., 2016 р., 2017 р. та частково за 2018 р. (яке начебто було додано позивачем до матеріалів цієї справи).

Проте, дослідивши всі наявні матеріали справи, суд зазначає, що рішення на яке посилається позивач, як на підставу для повторного застосування до позивача штрафних санкцій, у матеріалах справи відсутнє. Отже, це твердження позивача також є необґрунтованим.

Щодо посилання позивача на довідку про відсутність заборгованості з податків і зборів (обов`язкових платежів), що контролюються Броварською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області №2786/10/170 від 17 жовтня 2018 р., на акт перевірки від 19 грудня 2018 р. № 1147/10-36-14-02-13/ 22202218 та на акт перевірки від 11 лютого 2019 р. № 110/10-36-14-12/22202218, як на докази відсутності у позивача заборгованості по сплаті єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 23 липня 2013 р. по 9 лютого 2018 р., то суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що з 12 березня 2018 р. за позивачем обліковувались в картці обліку за винесеним Броварським відділенням ГУ ДФС у Київській області рішенням про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску № від 13 лютого 2018 р. на суму 2 416 636 грн. 83 коп. Проте, 19 вересня 2018 р. ці суми було виключено з картки обліку даного внеску у зв`язку з судовим оскарженням цього рішення в адміністративній справі №810/4390/18.

Броварською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області 17 жовтня 2018 р. видано довідку про відсутність заборгованості, в якій не зазначено про наявність заборгованості за актами перевірки від 19 грудня 2018 р. № 1147/10-36-14-02-13/22202218 та від 11 лютого 2019 р. № 110/10-36-14-12/22202218. Тому суд визнає, що вказано довідка не є належним доказом відсутності будь-якої заборгованості за позивачем.

Суд зазначає, що розрахунок пені та штрафних санкцій податковим органом здійснено з додержанням вимог Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України № 449 від 20 квітня 2015 р., що підтверджено матеріалами справи та наявними доказами.

Суд враховує, що згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ураховуючи викладене, суд визнає, що відповідачем було правомірно винесено рішення від 13 лютого 2018 р. № , отже не порушено права позивача та дотримано вимоги, передбачені частиною другою статті 2 КАС України.

Позивачем під час розгляду справи не було надано належні та допустимі докази на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, а наведені ним доводи було спростовано відповідачем.

Наведене свідчить, що винесене податкове-повідомлення рішення було правомірним. Право позивача не порушено. Отже, позовні вимоги є не обґрунтованими, а тому позов задоволенню не підлягає в повному обсязі.

Підстави для вирішення питання про судові витрати у цій справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Повне найменування сторін:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Мостобудівельний загін № 112», місцезнаходження: вул. Щелківська, 2, м. Бровари, Київська область, 07400, код ЄДРПОУ - 22202218.

Відповідач - Головне управління Державної фіскальної служби України, адреса: вул. Народного Ополчення, 5а, м. Київ,03151, код ЄДРПОУ - 39393260.

Суддя Журавель В.О.

Дата складання тесту рішення суду 4 липня 2019 р.