Справа № 520/10021/18
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2019-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2019 р.Справа № 520/10021/18

Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Перцової Т.С. , Спаскіна О.А. ,

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.03.2019 року (ухвалене суддею Зоркіна Ю.В., повний текст якого складено 12.03.2019 року) по справі № 520/10021/18 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (в подальшому - ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просив визнати скасувати наказ відповідача № 4362 від 18.06.2018 р. "Про проведення документальної планової перевірки самозайнятої особи ОСОБА_1 " та пов`язані із ним накази № 5061 від 12.07.2018 р. та № 5664 від 07.08.2018 р.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01.03.2019 року адміністративний позов залишений без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність рішення суду першої інстанції, в зв`язку з ненаданням належної правової оцінки обставинам справи та невірним застосуванням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.03.2019 року та винести рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме Податкового кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою технічного запису не здійснювалося.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що Наказом Головного управління ДФС у Харківській області № 4362 від 18.06.2018 р. призначено проведення документальної планової перевірки самозайнятої особи ОСОБА_1 , на підставі п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 41.1 ст. 41, п. п. 61.1., 61.2 ст. 61, п.п. 62.1.3 п. 62.1 ст. 62, п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, ст. 77, п. 82.1 ст. 82 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Вказаний наказ видано для здійснення контролю за дотриманням податкового, валютного та іншого законодавства відповідно до плану-графіка на 2018 рік вирішено питання проведення з 05.07.2018 р. документальної планової перевірки позивача за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2017 р., тривалістю десять робочих днів.

Наказами Головного управління ДФС у Харківській області № 5061 від 12.07.2018 р., № 5664 від 07.08.2018 р. внесено зміни до наказу № 4362 від 18.06.2018 р., а саме: змінена дата початку проведення перевірки, у зв`язку з заявами ОСОБА_1 , про перенесення перевірки внаслідок знаходження відповідальної за проведення перевірок особи у відпустці та повідомлення про втрату документів та надання строку на їх поновлення.

Листом № 23/10 від 23.10.2018 р. позивач повідомив Головне управління ДФС у Харківській області, в якому зазначив, що на теперішній час відсутні підстави для проведення документальної планової перевірки, оскільки наказами контролюючого органу не зазначено мети проведення перевірки, адреси об`єкта, перевірка якого проводиться, підстав для проведення такої перевірки.

Не погоджуючись із вищевказаними наказами відповідача, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 41.1 ст. 41 Податкового кодексу України, контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.

На підставі п. 61.2 ст. 61 Податкового кодексу України, податковий контроль здійснюється органами, зазначеними у ст. 41 Податкового кодексу України в межах їх повноважень, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно із п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Пунктом 77.1 статті 77 Податкового кодексу України встановлено, що документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок. Законом України від 21.12.2016 року № 1797-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні" внесено зміни до п. 77.1 ст. 77 Кодексу, які набрали чинності з 01.01.2017 року.

Відповідно до п. 77.1 ст. 77 Податкового кодексу України, план-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.

Отже, формування річного плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків повинно здійснюватися у поточному році на наступний рік та оприлюднюватись на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику.

План-графік проведення документальних планових перевірок платників податків у 2018 році формувався відповідно до Порядку формування плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.06.2015 р. № 524 (зі змінами), зареєстрованим у Мін`юсті 24.06.2015 р. за № 751/27196 (в подальшому - Порядок) (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно із п. 4 розділу І цього Порядку, до плану-графіка відбираються платники податків відповідно до вимог ст. 77 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 5 Порядку, план-графік складається із планів-графіків територіальних органів державної фіскальної служби та затверджується Головою Державної фіскальної служби. Затверджений план-графік є обов`язковим для виконання всіма підрозділами територіальних органів державної фіскальної служби.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що формування та затвердження плану-графіка і відбір платників податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, здійснюється Державною фіскальною службою України, а затверджений план-графік є обов`язковим до виконання Головним управлінням ДФС у Харківській області.

Зі змісту роздруківки з сайту ДФС України, в якій міститься План-графік проведення документальних планових перевірок платників податків на 2018 рік вбачається, що згідно Довідника структури плану - графіка (розділ, підрозділ, група) план має розділ III "Документальні планові перевірки самозайнятих осіб, I група - фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність".

Вказаний розділ має відповідну активну вкладку, у якій в т.ч. зазначається перелік платників податків, віднесених до І групи (фізичні особи, у яких обсяг доходу за рік не перевищує 20 млн. грн.), місяць початку проведення перевірки. У вказаному плані зазначений ОСОБА_1 , місяць початку проведення перевірки - 7 (порядковий номер таблиці excel 1296).

Відповідно до п. 1 Переліку відомостей, які містять службову інформацію в органах ДФС, затвердженого наказом Державної фіскальної служби України № 88 від 22.08.2014 р., до відомостей, які містять службову інформацію в органах Державної фіскальної служби України, крім іншого, відносяться план-графік проведення документальних планових перевірок суб`єктів господарювання (протягом дії запланованих заходів); інформація, яка містить відомості про терміни та обсяги запланованих перевірочних заходів конкретних суб`єктів господарювання (до початку перевірки).

Тобто, план-графік проведення документальних планових перевірок суб`єктів господарювання формується на підставі інформації щодо кожного платника податків, яка містить гриф "ДСК", а тому методичні рекомендації щодо складання плану-графіка проведення документальних планових перевірок суб`єктів господарювання та інформація щодо підстав включення певного суб`єкта господарювання до плану-графіку проведення перевірки є службовою інформацією.

Відповідно до п. 3-5 р. 4 наказу Міністерства фінансів України № 524 від 02.06.2015 р. "Про затвердження Порядку формування плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків" формування переліку самозайнятих осіб до розділу III плану-графіка проводиться за критеріями ризиків згідно з вимогами цього розділу, у тому числі за даними інформаційних систем ДФС. До плану-графіка в першу чергу включаються платники податків - самозайняті особи, які мають найбільші ризики несплати до бюджету податків та зборів, обов`язкових платежів. Критерії відбору самозайнятих осіб :1) високого ступеня ризику в т.ч. перевищення сумою доходів, отриманих платником податків за ознаками, визначеними Довідником ознак доходів, 127 (інші доходи) та/або 157 (дохід, виплачений самозайнятій особі), суми доходу від провадження господарської діяльності на 10 та більше відсотків.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що чинним законодавством не визначено вимог до форми інформаційно-аналітичної довідки щодо діяльності платників податків, формування останньої є внутрішньою діяльність контролюючого органу.

Доводи апелянта, що відповідачем не доведено наявності критеріїв ризику підприємства позивача, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки висновок відповідача про наявність підстав для віднесення позивача до високого ступеню ризику, як передумови включення до графіку перевірок на 2018 рік, зроблено на підставі аналітичної обробки відомостей з центральної бази даних ДФС України про суми доходів, отриманих самозайнятою особою ОСОБА_1 , податкових декларацій про майновий стан та доходи, які самостійно визначені позивачем у податкових звітах за 2015-2017 роки.

Щодо інших доводів апелянта суд зазначає, що вони спростовані приведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Із врахуванням вищевикладеного. суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуваний наказ № 4362 від 18.06.2018 р. прийнятий контролюючим органом на підставі обов`язкового до виконання плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків на 2018 рік, який затверджений в.о. голови Державної фіскальної служби України Проданом М .В. , тобто, на підставі та в межах повноважень визначених нормами Податкового кодексу України.

Щодо позовних вимог про скасування наказів відповідача № 5061 від 12.07.2018 р., № 5664 від 07.08.2018 р., суд апеляційної інстанції вважає, що вони є похідними від позовних вимог про скасування наказу № 4362 "Про проведення документальної планової перевірки самозайнятої особи ОСОБА_1 " від 18.06.2018 року, у зв`язку з чим не підлягають задоволенню.

Таким чином, суд переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення відповідно до вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.03.2019 року - без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.03.2019 року по справі № 520/10021/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді Т.С. Перцова О.А. Спаскін
Повний текст постанови складено 02.07.2019 року