Справа № 520/5112/19
Суддя: Старосєльцева О.В.
Дата ухвалення: 2019-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

01.07.2019 р. справа №520/5112/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Старосєльцевої О.В., розглянувши за процедурою письмового провадження у порядку ст. 263 КАС України справу за позовом

ОСОБА_1
до Чугуївського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області
про1) визнання протиправними дій Чугуївського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області щодо невиплати ОСОБА_1 заборгованості з виплати пенсії як внутрішньо переміщеній особі у розмірі 16.317,66 грн.; 2) зобов`язання Чугуївського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області (місцезнаходження: 63503, м. Чугуїв, вул. Леонова, 4а, секція а) виплатити ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ») заборгованість з пенсії за травень, червень, серпень, вересень, жовтень та листопад 2018 року у розмірі 16.317,66 (шістнадцять тисяч триста сімнадцять грн. 66 коп.) грн, шляхом перерахування коштів поточний рахунок позивача № НОМЕР_2 , відкритий в Публічному акціонерному банку «Державний ощадний банк»; 3) стягнення з Чугуївського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області (місцезнаходження: 63503, м. Чугуїв, вул. Леонова, 4а, секція а) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) компенсацію за втрату частини грошового забезпечення за не виплачені місяці у загальному розмірі 1215,80 (одна тисяча двісті п`ятнадцять грн 80 коп.) грн.; 4) рішення суду звернути до негайного виконання у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 2719,61 грн (дві тисячі сімсот дев`ятнадцять грн 61 коп.); 5) зобов`язання Чугуївського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області подати протягом місяця з дати набрання законної сили рішення суду звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду; 6) стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати, пов`язані з розглядом справи в суді, а саме витрати на правничу допомогу, надану адвокатом в розмірі 5.000,00 грн., -

встановив:

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що громадянин має право на одержання виплат за раніше призначеною пенсією, але внаслідок вчинення райУПФУ протиправного діяння коштів за пенсією за травень, червень, серпень, вересень, жовтень та листопад 2018 року у розмірі 16.317,66 р. не одержав.

Відповідач, Чугуївське ОУПФУ Харківської області, з поданим позовом не погодився.

Аргументуючи заперечення проти позову зазначив, що сума пенсії, яка не виплачена за травень, червень, серпень, вересень, жовтень та листопад 2018 року у розмірі 16.317,66р. обліковується в Чугуївському ОУПФУ Харківської області та виплачуватиметься на умовах окремого порядку, визначеного Кабінету Міністрів України.

Суд, вивчивши доводи позову і відзиву на позов, повно виконавши процесуальний обов`язок із збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, з`ясувавши обставини фактичної дійсності, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

За матеріалами справи судом установлено, що позивач є громадянином України, має правовий статус внутрішньо переміщеної особи.

Згідно з розпорядженням Чугуївського ОУПФУ Харківської області від 05.11.2018р. ОСОБА_1 взято на облік з 01.08.2018р. До зазначеної дати позивач перебувала на обліку в Шевченківському ОУПФУ м.Харків, що не спростовано позивачем у справі.

Відповідно до наданої відповідачем довідки від 19.06.2019р. №82 ОСОБА_1 коштів за пенсією за травень, червень, серпень, вересень, жовтень та листопад 2018 року не одержала.

При цьому, даних про припинення нарахувань за пенсією або скасування рішення про призначення пенсії (чи втрати юридичної дії цього рішення у будь-який інший спосіб) матеріали справи не містять.

Перевіряючи відповідність закону оскаржених діянь владного суб`єкта, суд зазначає, що правовідносини з приводу соціального захисту громадян шляхом пенсійного забезпечення унормовані, насамперед, приписами ст.46 Конституції України, ст.25 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, Закону України Про пенсійне забезпечення, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Так, випадки, коли відбувається припинення виплат за пенсією, викладені у ч. 1 ст. 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", де передбачено, що підставою для припинення виплат є рішення суду або рішення тероргану ПФУ, а приводом для прийняття такого рішення: призначення пенсії за недостовірними документами; подія смерті особи; подія неотримання пенсії протягом 6 місяців підряд; інші випадки згідно з законом.

Водночас із цим, суд зауважує, що іншого закону з приводу визначення таких приводів не існує.

Правовий висновок відносно застосування ст.49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" міститься у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 р. по справі №805/402/18 (провадження Пз/9901/20/18) і полягає у тому, що за відсутності визначених законом підстав виплати за пенсією не можуть бути припинені.

У ході розгляду спору судом достеменно встановлено, що у спірних правовідносинах відсутні і приводи, і підстави для припинення виплати пенсії, визначені ст. 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Вирішуючи спір, суд наголошує, що норми підзаконних нормативно-правових актів, у тому числі і постанов КМУ, на які посилається відповідач, не можуть змінювати приписів закону України.

У свою чергу, ч. 1 ст. 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" передбачено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

У силу ч. 2 ст. 2 цього закону під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

За таких обставин, суд не знаходить жодних правових підстав для непоширення дії норм Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" на спірні правовідносини.

З огляду на викладене, позов частині вимог щодо зобов`язання Чугуївського ОУПФУ Харківської області здійснити позивачу нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів належить задовольнити.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст. 72-77, 90, 211 КАС України, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах владний суб`єкт не забезпечив реалізацію управлінської функції відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України України в частині своєчасного та повного проведення платежів за призначеною пенсією.

Разом із тим, суд зазначає, що визнання діяння владного суб`єкта протиправним об`єктивно не здатне у даному конкретному випадку забезпечити неминуче, ефективне та дієве поновлення суб`єктивного права особи на одержання у власність коштів як виплат за пенсією, то суд вважає за необхідне обтяжити владний суб`єкт обов`язком провести платежі за невиплаченою пенсією саме на підставі даного рішення суду.

Підстав для застосування до спірних правовідносин положень ст. 382 КАС України судом не виявлено.

Щодо розподілу судових витрат, то суд зазначає, що дане питання має бути вирішено за правилами ст.ст.132, 134, 139, 143 КАС України та Закону України «Про судовий збір».

У відповідності до п.1 ч.3 ст.132 КАСУ до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Враховуючи вищенаведені норми закону, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Суд враховує правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 23.04.2019 року по справі №826/9047/16, де зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

На підтвердження понесених витрат представником позивача, адвокатом Соловйовою О.В., надані до суду: договір №40 від 17.05.2019р. про надання правничої допомоги; акт прийому-передачі послуг від 22.05.2019р.. (складання звіту від 23.05.2019р. та позовної заяви); звіт адвоката від 23.05.2019р., рахунок від 17.05.2019р. №55, квитанція на оплату послуг.

Відповідно до наданого звіту від 23.05.2019р. представником позивача виконані роботи: попереднє опрацювання матеріалів: аналіз документів, ознайомлення з матеріалами справи, з`ясування обставин справи та наявних у клієнта доказів (витрачено 0,5 год.), формування правової позиції: опрацювання законодавчої бази, що регулюють спірні відносини (витрачено 0,5 год.), опрацювання постанов пленумів, роз`яснень, листів судів вищих судових інстанцій і правових висновків Верховного Суду (витрачено 1 год.), аналіз судової практики з аналогічної категорії спорів (витрачено 1 год.), аналіз практики Європейського суду з прав людини (витрачено 0,5 год.), використання рішень Конституційного суду України (використано 1 год.), позовна заява про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії (витрачено 8 год). Усього витраченого часу - 12,5 год. Розмір винагороди відповідно до даного звіту складає 400 грн. за 1 год. Усього розмір сплаченої винагороди, як зазначено адвокатом, станом на 23.05.2019р. склав 5.000,00 грн.

Дослідивши подані адвокатом документи щодо підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем, перевіривши на відповідність критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд встановив, що обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу на виконання робіт та за якими критеріями та обсягом наданої допомоги адвокатом встановлено неспівмірність розміру гонорару (5000,00 грн.) наданих останнім послуг.

Суд звертає увагу, що справа №520/2814/19 відноситься до типової справи згідно постанови Верховного Суду у зразковій справі про припинення виплати пенсії внутрішньо переміщеній особі від 03.05.2018 р. по справі №805/402/18 (провадження Пз/9901/20/18) та є справою незначної складності, розгляд та вирішення справи проводився у порядку спрощеного позовного провадження за процедурою письмового провадження згідно зі ст. 263 КАС України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи та витрачений адвокатом час.

Відтак вимога щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу допомогу є необгрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до квитанції від 31.05.2019р. №78371 позивачем за подання даної позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Враховуючи, що фактично суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у справі, то керуючись вимогами ст.ч.1 ст.139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень 768,40 грн.

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, ст.ст.72-77, 211, 241-243, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позов - задовольнити частково.

Зобов`язати Чугуївське об`єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області (Харківська обл., м.Чугуїв, вул.Леонова, 4-а. секція А, 63503, код ЄДРПОУ - 40386356) виплатити пенсію ОСОБА_1 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1 , місцезнаходження - АДРЕСА_2 ; дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за травень, червень, серпень, вересень, жовтень та листопад 2018 року у розмірі 16.317,66 р. з проведенням нарахувань у порядку Закону України "Про компенсацію громадянам частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати".

Допустити до негайного виконання рішення суду в частині присудження виплати пенсії ОСОБА_1 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1 , місцезнаходження - АДРЕСА_2 ; дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 р ІНФОРМАЦІЯ_2 ) у межах суми стягнення за один місяць.

У решті вимог позов - залишити без задоволення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Чугуївського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області (Харківська обл., м.Чугуїв, вул.Леонова, 4-а. секція А, 63503, код ЄДРПОУ - 40386356) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1 , місцезнаходження - АДРЕСА_2 ; дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім грн. 40 коп.)

У стягненні з Чугуївського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду у порядку п. 15.5 Розділу VII КАС України та у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, а саме: протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.

Роз`яснити, що рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України, а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

Суддя О.В.Старосєльцева