Справа № 826/1480/18
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/1480/18 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Мазур А.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П, Мельничука В.П.;

за участю секретаря: Горяінової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу громадянина Афганістану ОСОБА_1 на ухвалу судді Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 лютого 2019 року (розглянута у підготовчому засіданні, м. Київ, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за адміністративним позовом громадянина Афганістану ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України про визнання протиправним та скасування рішення від 08.11.2017, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2018 року, громадянин Афганістану ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної міграційної служби України (далі - відповідач), в якому просив суд: скасувати рішення Державної міграційної служби України №104-17 від 08.11.2017 про відхилення скарги на рішення ГУ ДМСУ в м. Києві про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту; прийняти постанову, якою зобов`язати прийняти рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 лютого 2019 року позовну заяву залишено без розгляду.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить дану ухвалу скасувати, як таку, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи та направити справу на продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п.13 ст.10 КАС України, суд під час розгляду справи в судовому засіданні здійснює повне фіксування його перебігу за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу, крім випадків, визначених цим Кодексом. Порядок такого фіксування встановлюється цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.229 КАС України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

За наявності заперечень з боку будь-кого з учасників судового процесу проти здійснення повного фіксування судового засідання за допомогою відеозаписувального технічного засобу таке фіксування здійснюється лише за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів відповідно ч.2 ст.313 КАС України визнала можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності сторін та їх представників.

Згідно ст.229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо залишення без розгляду позовної заяви.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивач повторно не прибув у судове засідання, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, про причини неявки, у тому числі про поважність останніх, суду не повідомляв, заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.02.2018 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду в підготовчому провадженні на 13.03.2018.

Про розгляд справи позивач повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, вручено особисто під підпис 21.02.2018 року (а.с.9).

Позивач у судове засідання призначене на 13.03.2018 не прибув, розгляд справи було відкладено на 08.05.2018.

Про розгляд справи позивач повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, вручено особисто під підпис 19.03.2018 року (а.с.96).

07.05.2018 від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із неможливістю прибути в судове засідання, призначене на 08.05.2018.

У зв`язку із неявкою позивач та зазначеним вище клопотанням розгляд справи, відповідно до довідки від 08.05.2019 року.

Згідно повісток про виклик судове засідання назначено на 24.07.2018 року об 15 год 00 хв.

24.07.2018, 02.10.2018, 08.11.2018, 10.12.2018, 05.02.2019 позивач повторно не прибув у судове засідання, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду.

Про розгляд справи позивач повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулось з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання» 19.06.2018 року, 30.07.2018,26.12.2018.

Про причини неявки, у тому числі про поважність останніх, суду не повідомляв, заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав.

Згідно з ч. 5 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо неявка перешкоджає розгляду справи. Якщо відповідач наполягає на розгляді справи по суті, справа розглядається на підставі наявних у ній доказів. До позивача, який не є суб`єктом владних повноважень, положення цієї частини застосовуються лише у разі повторної неявки.

Таким чином, суд повинен з`ясовувати причини неявки належним чином повідомленого позивача в судове засідання і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності застосувати наслідки залишення позовної заяви без розгляду.

Враховуючи думку представника відповідача, зважаючи на особливість вказаної категорії справ та оцінивши процесуальну поведінку позивача, його зацікавленість у розгляді справи, дійшов висновку про застосування наслідків передбачених ч. 5 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки суд позбавлений можливості перевірити чи перебуває позивач станом на момент розгляду справи в Україні та чи актуальний подальший розгляд справи для такої особи.

Відповідно п.п. 4, 9 ч. 1 ст. 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо: позивач не прибув (повторно не прибув, якщо він не є суб`єктом владних повноважень) у підготовче засідання чи у судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності; позивач у визначений судом строк без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.

Згідно до змісту ч.3 статті 194 КАС України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Колегія суддів звертає увагу на те, що на осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і неухильно виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників адміністративного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Зловживання суб`єктивними процесуальними правами - це особлива форма адміністративного судового процесуального правопорушення, навмисні недобросовісні діяння (дії чи бездіяльність) осіб, які беруть участь у справі адміністративної юрисдикції, які полягають у порушенні умов реалізації наданих їм процесуальних прав (адміністративної процесуальної правоздатності), використанні цих правових можливостей не за призначенням або не з тією метою, з якою їх надано, внаслідок чого чиниться шкода правам та інтересам інших осіб - учасників адміністративного судового провадження, а також відбувається перешкоджання діяльності адміністративних судів.

Недобросовісним користуванням процесуальними правами вважається, зокрема, неприбуття учасників судового процесу в судові засідання без поважних причин. Подібна практика спрямована на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників судового процесу та є проявом неповаги до суду.

Колегія суддів з урахуванням встановлених вище обставин, а також у зв`язку із неявкою позивача, який є суб`єктом владних повноважень, у судове засідання без поважних причин, без повідомлення про причини неявки, без надходження заяви про розгляд справи за відсутності позивача, а також у зв`язку із ненаданням позивачем у визначений судом строк без поважних причин витребуваних судом доказів, необхідних для вирішення спору, приходить до висновку, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено обставини та матеріали справи, а також надано належну оцінку обставинам справи на підставі яких він дійшов до правильного висновку щодо залишення без розгляду позовної заяви.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07.07.2012 «Юніон Аліментаріас Сандерс С.А. проти Іспанії» наголосив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, що пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати усі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення Європейського суду прав людини у справі «Каракуця проти України»).

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що представник позивача, який є суб`єктом владних повноважень, не прибув у судове засідання без поважних причин, не повідомив про причини неявки та не подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, як і не подав (без поважних причин) у визначений строк витребуваних судом доказів, необхідних для вирішення спору, тому наявні правові підстави для залишення позову без розгляду.

Колегія суддів дійшла висновку, що суддею суду першої інстанції винесено законне, обґрунтоване рішення з врахуванням норм чинного законодавства і не знаходить підстав для його скасування.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищевикладеним та є таким, що не відповідають обставинам справи.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення з додержання норм процесуального та матеріального права, в зв`язку з чим вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 229, 241, 242, 243, 250, 251, 308, 310, 312, 316, 321, 322, 328, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу громадянина Афганістану ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу судді Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 лютого 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст. 329 КАС України.

(Повний текст виготовлено - 03 липня 2019 року).

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак,

В.П. Мельничук