Справа № 420/6179/18
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2019-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/6179/18
Головуючий в 1 інстанції: Білостоцький О. В.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Турецької І.О.,

суддів Стас Л.В., Шеметенко Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Малиновського обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Малиновського обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання протиправним та скасування рішення, стягнення грошової допомоги, -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Малиновського обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі (далі Пенсійний фонд) в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення №839528 від 26.09.2018 року Про відмову у призначенні та виплаті грошової допомоги;

- стягнути грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач безпідставно відмовив йому у виплаті грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, станом на день її призначення, що передбачена п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», посилаючись на відсутність необхідного трудового стажу, адже період роботи на посаді судового лікаря в Басейновій клінічній лікарні на водному транспорті також враховується до спеціального трудового стажу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2019 року, ухваленого за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Суд визнав протиправним та скасував рішення Малиновського обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі №839528 від 26.09.2018 року «Про відмову у призначенні та виплаті грошової допомоги» та зобовязав нарахувати та виплатити, передбачену п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій за віком станом на день призначення пенсії за віком.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив із того, що на день досягнення ОСОБА_1 пенсійного віку, стаж його роботи, який надає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» складає більше 35 років, а відтак позивач має право на виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву (заперечень).

Не погодившись із судовим рішенням, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, Малиновське обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі просить скасувати його та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги зазначило, що суд першої інстанції, при прийнятті рішення у справі, не врахував, що на день звернення позивача з відповідною заявою, стаж його роботи у закладах державної і комунальної форми власності на посадах, що дають право на призначення та виплату грошової допомоги становив лише 33 роки 1 місяць.

Вважає, що період роботи позивача на посаді судового лікаря в Басейновій клінічній лікарні на водному транспорті не зараховується до спеціального трудового стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, оскільки заробітна плата, у таких випадках, нараховувалась, як плавскладу, що дає право на призначення пенсії відповідно до іншого пункту статті 55 Закону.

У відзиви на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначив, що суд першої інстанції ухвалив обґрунтоване та правомірне судове рішення, у звязку з чим, просив залишити його без змін.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на обліку в Малиновському обєднаному управління Пенсійного фонду України в м. Одесі з 26.07.2019 року та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

05.09.2018 року позивач звернувся до Пенсійного фонду із заявою про виплату грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій, що встановлено пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням від 26.09.2018 року №839528 відповідач відмовив у задоволенні вказаної заяви, покликаючись на відсутність у останнього необхідного стажу роботи (а.с.24).

При цьому, зазначив, що стаж роботи позивача за період з 01.08.1982 року по 20.05.1985 рік, на посаді судового лікаря в Басейновій клінічній лікарні на водному транспорті, не зараховується до спеціального стажу роботи, оскільки не дає права на призначення пенсії за вислугу років, відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Стверджує апелянт, що заробітна плата позивачу нараховувалась як особі, що входила до плавскладу, а це дає право на призначення пенсії за іншими підставами, а саме відповідно до п. «д» 55 Закону.

Не погодившись із таким рішення, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Судом апеляційної інстанції справу розглянуто в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами на підставі п.3 ч.1 ст. 311 КАС України.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та висновки суду апеляційної інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 5 листопада 1991року №1788-XII ( далі Закон №1788-XII) особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст.26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е»-«ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.2 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191, до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» (далі Перелік №909).

У розділі 2 Переліку №909 «Охорона здоров'я» визначено, що робота на посадах лікарів та середнього медичного персоналу (незалежно від найменування посад) дає право на пенсію за вислугу років. При цьому серед найменувань закладів і установ зазначено: лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби та територіальні органи Держсанепідслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічні заклади, діагностичні центри.

Визначення поняття «заклад охорони здоров'я» міститься у статті 3 Закону України від 19 листопада 1992 року № 2801-XII «Основи законодавства України про охорону здоров'я» (далі - Закон № 2801-XII), згідно з якою це юридична особа будь-якої форми власності та організаційно-правової форми або її відокремлений підрозділ, що забезпечує медичне обслуговування населення на основі відповідної ліцензії та професійної діяльності медичних (фармацевтичних) працівників.

З метою забезпечення державної політики щодо створення та функціонування закладів охорони здоров'я і заняття медичною і фармацевтичною діяльністю, Міністерство охорони здоров'я 28.10.2002 р. прийняло наказ № 385, яким затвердило Перелік закладів охорони здоров'я, відповідно до якого, заклади охорони здоров'я поділяються на: 1. Лікувально-профілактичні заклади; 2. Санітарно-профілактичні заклади; 3. Фармацевтичні (аптечні) заклади; 4. Інші заклади; 5. Заклади медико-соціального захисту; 6. Установи/заклади системи соціального захисту населення.

При цьому, практично всі вказані категорії закладів охорони здоров'я мають підкатегорії та види.

Так, відповідно до абзацу восьмого підпункту 1.1.1 пункту 1.1 розділу 1 Наказу № 385 лікарня на водному транспорті (центральна, басейнова, басейнова, портова) належить до лікувально-профілактичних закладів.

За викладених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що період роботи позивача на посаді судового лікаря в Басейновій клінічній лікарні на водному транспорті має враховуватись до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

З цього випливає, що ОСОБА_1 має право на виплату грошової допомоги передбаченої п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 05 листопада 1991 року №1788-XII.

Суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи апелянта, що в період роботи позивача в Басейновій клінічній лікарні на водному транспорті він отримував заробітну плату, як робітник плавскладу, оскільки вказані обставини не підтверджені жодним доказом.

Також колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обрав вірний спосіб відновлення прав позивача, шляхом зобовязання відповідача нарахувати та виплатити позивачу, грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій за віком станом на день призначення пенсії за віком.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 316 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас частина 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до п.3 ч.6 ст. 12 КАС України до справ незначної складності відносяться, зокрема, справи про оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень щодо обчислення, призначення перерахунку, одержання пенсійних виплат.

Враховуючи, що судом апеляційної інстанції постановлено рішення у справі незначної складності, колегія суддів дійшла висновку про відсутність права у учасників справи на касаційне оскарження рішення.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Малиновського обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2019 року залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Малиновського обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання протиправним та скасування рішення, стягнення грошової допомоги залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Доповідач суддя І.О. Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя Л.П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 02.07.2019 року.