Справа № 200/12014/18-а
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2019-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2019 року справа №200/12014/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: судді-доповідача: Казначеєва Е.Г., суддів: Компанієць І.Д., Ястребової Л.В., секретаря судового засідання Кобець О.А., за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника відповідача Кравченко О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 березня 2019 р. у справі № 200/12014/18-а (головуючий І інстанції Логойда Т. В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області (далі - відповідач, ГУ ДФС у Донецькій області), в якому з урахуванням уточнення просила:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 24.09.2018 року № на загальну суму 291641 грн., з яких за податковими зобов`язаннями - 233313 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 58328 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 24.09.2018 року № на суму штрафних (фінансових) санкцій 3060 грн.;

- зобов`язати Головне управління ДФС України у Донецькій області вилучити з облікової картки платника податків ОСОБА_1 , РНОКПП , суму податкового боргу 291641 грн., з яких за податковими зобов`язаннями - 233313 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 58328 грн.;

- зобов`язати Головне управління ДФС України у Донецькій області вилучити з облікової картки платника податків ОСОБА_1 , РНОКПП , суму штрафних (фінансових) санкцій 3060 грн.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 12.03.2019 року залишено без розгляду позовні вимоги в частині зобов`язання Головного управління ДФС у Донецькій області вилучити з облікової картки платника податків ОСОБА_1 суму податкового боргу 291641 грн. (з яких за податковими зобов`язаннями - 233313 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 58328 грн.) та суму штрафних (фінансових) санкцій 3060 грн.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 26 березня 2019 року відмовлено в задоволені позовних вимог.

Позивач, не погодившись з таким рішенням, звернулась до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, та прийняти нове, яким задовольнити позов повністю. В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивачем підставою задоволення позову було визначено помилкові дії робітника позивача. Проте, в ході розгляду справи позивач уточнила підстави задоволення позову, зазначивши, що відповідачем невірно пораховано загальну суму від здійснення операцій, що підлягають оподаткуванню. Загальний оподаткований дохід за цей період фактично становить 994805,39 грн., тобто, сума доходу не перевищує 1000000 грн. Відповідачем на виконання ухвали суду не було подано витребувані копії розрахункових документів і фіскальних звітних чеків за весь 2016 рік. Отже, відповідачем не підтверджено перевищення позивачем суми доходу в 1000000 грн. У підтвердження зазначеного позивачем було надано копії фіскальних чеків за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 та копії щоденних Z-звітів на підставі даних РРО та книги КОРО за всі 13 об`єктами, а також підрахунок загальної суми продажу за 2016 рік відповідно до даних РРО та Z-звітами, які обліковуються у Книгах обліку розрахункових операцій позивача. Судом безпідставно не взяті до уваги докази позивача. Також, апелянт зазначає, що сплата позивачем штрафу на виконання постанови про накладення адміністративного стягнення від 25.09.2018 не підтверджує згоду позивача з порушенням пп.181.1 ст.181 ПК України, оскільки з постанови та протоколу не вбачається за який саме період накладено адміністративне стягнення та не вбачається визнання позивачем порушення пп.181.1 ст.181 ПК України в частині перевищення загального оподаткованого доходу у сумі 1000545,43 грн.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримали.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановив наступне.

05.11.2015 ОСОБА_1 зареєстрована фізичною особою-підприємцем; основним видом її діяльності була роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (Код КВЕД 47.11).

10.07.2018 фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 припинено, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено відповідний запис.

Головним управлінням ДФС у Донецькій області в період з 29.08.2018 року по 04.09.2018 року проведена документальна позапланова невиїзна перевірка фізичної особи ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 05.11.2015 року по 10.07.2018 року, дотримання вимог законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 05.11.2015 року по 10.07.2018 року.

За результатами перевірки складено акт від 11.09.2018 року № 993/05-99-13-02/ (а.с.13-28 т.1), яким встановлено порушення позивачем вимог податкового законодавства, а саме:

- п. 181.1 ст.181, п. 183.2 ст. 183, ст.187 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету за період з 11.01.2017 року по 10.07.2018 року в сумі 233 313 грн.;

- пп.49.18.1 п.49.18 ст.49 та п. 203.1 ст.203 Податкового кодексу України - ненадання до контролюючого органу податкових декларації з податку на додану вартість з січня 2017 року по червень 2018 року;

- пп. "а" п. 176.1 п.176 Податкового кодексу України - неналежне ведення обліку доходів та витрат за період з 05.11.2015 року по 10.07.2018 року (завищення загального оподатковуваного доходу на суму 37261,79 грн.).

Так, актом встановлено, що позивач за період з 05.11.2015 року по 10.07.2018 року здійснювала господарську діяльність на загальній системі оподаткування. Була платником: податку з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності; податку з доходів найманих працівників; акцизного податку; єдиного соціального внеску від здійснення підприємницької діяльності; єдиного внеску як роботодавець.

В періоді, що перевірявся, позивачем використовувалися реєстратори розрахункових операцій: MINI 500.02МЕ, фіскальний номер (зареєстрований в податкових органах та введений в експлуатацію 27.01.2016 року); MINI 500.02 МЕ , фіскальний номер (зареєстрований в податкових органах та введений в експлуатацію 17.06.2016 року); MINI 500.02 МЕ , фіскальний номер (зареєстрований в податкових органах та введений в експлуатацію 15.12.2015 року); MINI-Т 400 МЕ, фіскальний номер (зареєстрований в податкових органах та введений в експлуатацію 27.04.2016 року); MINI 500.02 МЕ , фіскальний номер (зареєстрований в податкових органах та введений в експлуатацію 25.03.2016 року); MINI 500.02 МЕ , фіскальний номер (зареєстрований в податкових органах та введений в експлуатацію 20.11.2015 року); MINI 500.02 МЕ , фіскальний номер (зареєстрований в податкових органах та введений в експлуатацію 29.02.2016 року); MINI 500.02 МЕ , фіскальний номер (зареєстрований в податкових органах та введений в експлуатацію 20.04.2016 року); MINI 500.02 МЕ , фіскальний номер (зареєстрований в податкових органах та введений в експлуатацію 17.03.2016 року); MINI 500.02 МЕ , фіскальний номер (зареєстрований в податкових органах та введений в експлуатацію 13.04.2017 року); MINI 500.02 МЕ , фіскальний номер (зареєстрований в податкових органах та введений в експлуатацію 10.12.2015 року); MINI 500.02 МЕ , фіскальний номер (зареєстрований в податкових органах та введений в експлуатацію 25.03.2016 року); MINI 500.02 МЕ , фіскальний номер (зареєстрований в податкових органах та введений в експлуатацію 20.04.2016 року); MINI 500.02 МЕ , фіскальний номер 300018709 (зареєстрований в податкових органах та введений в експлуатацію 17.03.2016 року).

Перевіркою правильності визначення загального оподатковуваного доходу, отриманого від провадження діяльності в період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року, відображеного в розділі І додатку 2 до декларації про майновий стан та доходи за 2016 рік (від 01.02.2017 року №), встановлено, що платником задекларовано загальний оподаткований дохід у сумі 992 621,93 грн.

В ході перевірки обґрунтованості задекларованих платником сум одержаного загального оподатковуваного доходу проведено порівняння даних декларацій про отримані доходи з даними виписок по розрахунковим рахункам, книгою ф.10, книгою обліку розрахункових операцій (КОРО), контрольними касовими стрічками, даними інших первинних документів, даними центральної бази даних, та встановлено, що в періоді з січня 2016 року по грудень 2016 року позивачем отриманий дохід від реалізації товарів за готівковий та безготівковий розрахунок у сумі 1 000 545,46 грн., період в якому виникло перевищення виторгу в сумі 10000000 грн. - грудень 2016 року.

Зроблено висновок про заниження позивачем загального оподатковуваного доходу на суму 7 923,53 грн., чим порушено вимоги ст.177 Податкового кодексу України в частині формування загального оподаткованого доходу за 2016 рік.

Оскільки перевищення 1 000 545,46 грн. сталося у грудні 2016 року, зроблено висновок, що відповідно до вимог п.181.1 ст.181 Податкового кодексу України позивач підлягала обов`язковій реєстрації як платник податку на додану вартість і відповідно до п.183.2 ст.181 Кодексу повинна була надати до контролюючого органу реєстраційну заяву не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсяг оподатковуваних операцій (1 000 545,46 грн.).

Між тим, позивач не зареєструвалася платником податку на додану вартість та, відповідно, не надала до контролюючого органу податкові декларації з податку на додану вартість, чим порушила вимоги пп.49.18.1 п.49.18 ст.49 та п. 203.1 ст. 203 Податкового кодексу України.

Також, встановлено, що за період з 11.01.2017 року по 10.07.2018 року позивач відповідно до даних контрольно-касових стрічок та руху грошових коштів по розрахунковому рахунку мала дохід в сумі 1 166 567 грн.

Таким чином, в ході перевірки встановлено заниження платником податків грошового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 233313 грн., чим порушено вимоги ст.187 Податкового кодексу України, в тому числі по періодам: січень 2017 року - на 20481 грн. (102406,08 х 20%), лютий 2017 року - на 20408,70 грн. (102043,54 х 20%), березень 2017 року - на 21187,25 грн. (105936,27 х 20%), квітень 2017 року - на 9480,85 грн. (47404,25 х 20%), травень 2017 року - на 11023,04 грн. (55115,20 х 20%), червень 2017 року - на 14267,14 грн. (71335,71 х 20%), липень 2017 року - на 15124,88 грн. (75624,43 х 20%), серпень 2017 року - на 12137,70 грн. (60688,50 х 20%), вересень 2017 року - на 8792,38 грн. (43961,90 х 20%), жовтень 2017 року - на 10376,72 грн. (51883,60 х 20%), листопад 2017 року - на 10892,17 грн. (54460,85 х 20%), грудень 2017 року - на 10580,81 грн. (52904,05 х 20%), січень 2018 року - на 8821,48 грн. (44107,40 х 20%), лютий 2018 року - 9738,70 грн. (48693,50 х 20%), березень 2018 року - на 12210,52 грн. (61052,60 х 20%), квітень 2017 року - на 15432,75 грн. (77163,75 х 20%), травень 2018 року - на 19470,99 грн. (97354,96 х 20%), червень 2018 року - на 2886,05 грн. (14430,25 х 20%).

Акт позивачем підписаний без зауважень. Також, позивачем в акті поставлено підпис про те, що додаткових (інших) документів, що свідчать про господарську діяльність за період, що перевірявся, немає.

Головним управлінням ДФС у Донецькій області на підставі акту перевірки винесені податкові повідомлення-рішення:

- від 24.09.2018 № (форми Р), яким за порушення п. 181.1 ст.181, п. 183.2 ст. 183, ст.187 Податкового кодексу України на підставі п. 123.1 ст. 123, пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54, п. 58.1. ст.58 вказаного Кодексу позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податків і зборів, в тому числі з податку на додану вартість з вироблення в Україні товарів (робіт, послуг) на 291641 грн., з них податкові зобов`язання - 233313 грн., штрафні (фінансові) санкції (штрафи) 58328 грн. (в розмірі 25 % від суми заниженого податку) (а.с.10-11, 55-56 т.1);

- від 24.09.2018 № (форми ПС), яким за порушення пп. 49.18.1 п. 49.18 ст.49 та п.203.1 ст.203 Податкового кодексу України на підставі пп. 54.3.1 п. 54.3 ст. 54, п. 120.1 ст. 120 вказаного Кодексу за платежем "податок на додану вартість з вироблення в Україні товарів (робіт, послуг)" застосовані штрафні (фінансові) санкції (штрафи) на суму 3060 грн. (по 170 грн. щомісячно за ненадання податкових декларації з податку на додану вартість за період з січня 2017 року по червень 2018 року) (а.с.12, 57-58 т.1).

Постановою заступника начальника Головного управління ДФС у Донецькій області про накладення адміністративного стягнення від 25.09.2018 року №671/05-99-13-02 за завищення загального оподатковуваного доходу на суму 37261,79 грн. за період з 05.11.2015 року по 10.07.2018 року, чим порушено вимоги пп. "а" п. 176.1 п.176 Податкового кодексу України, що встановлено актом перевірки від 11.09.2018 року №993/05-99-13-02/, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу в сумі 136 грн. (а.с.96-97 т.6) В постанові допущено описку: замість дати 05.11.2015 року зазначено 01.11.2015.

Постанова прийнята за результатом розгляду протоколу про адміністративне правопорушення від 11.09.2018 року №671/05-99-13-02 та доданих до нього матеріалів, в якому, позивач поставила підпис про те, що з вказаним порушенням згодна (а.с.94-95 т.6).

Постанова про накладення адміністративного стягнення позивачем виконана шляхом сплати штрафу, що підтверджується квитанцією від 01.10.2018 року №56 (а.с.98 т.6).

Матеріали справи містять подану позивачем зведену таблицю "Підрахунок загальної суми продажу за 2016 рік відповідно до даних РРО за Z-звітами, які обліковуються у книгах обліку розрахункових операцій ОСОБА_1 ", відповідно до якої загальна сума продажу позивача за 2016 рік по Z-звітам (фіскальним чекам) становила 994 805,39 грн. Подано аналогічні таблиці окремо по кожній торговій точці позивача в Слов`янському районі Донецькій області, відповідно до яких загальна сума продажу позивача за 2016 рік відповідно до даних РРО по Z-звітам (фіскальним чекам) становила 994805,39 грн., з них: магазин № 25 (с. Красноармійське, вул. Вишнева) - 62011,31 грн.; магазин №169 (с.м.т. Черкаське, вул. Дружби) - 56592,95 грн.; бар (с. Олександрівка, вул. Центральна, 90 ) - 27546,25 грн.; магазин №112 (с.м.т. Черкаське, вул. Свободи, 1 Б ) - 128174,05 грн.; торговий павільйон (с. Райгородок, вул. Першого Травня , 2а) - 97552,57 грн.; магазин №104 (с.м.т. Черкаське, вул. Шевченка) - 126105,36 грн.; магазин №15 (с.м.т. Билбасівка, вул. Центральна, 196) - 83056 грн.; магазин №139 (с. Райгородок, вул. Соборна, 2 ) - 37265,21 грн.; магазин №14 (с.м.т. Билбасівка, вул. Покровська, 48) - 50565,15 грн.; магазин №148 ( с. Карпівка , вул. Центральна, 43а ) - 31266,85 грн.; магазин №120 ( с. Олександрівка, вул. Центральна, 90 ) - 131191,45 грн.; кафе ( с . Райгородок, вул. Східна ) - 25633,67 грн.; магазин № 120 (с. Райгородок, вул. Леніна, 114Б ) - 137844,57 грн. В підтвердження даних таблиць подано Z-звіти (фіскальні чеки) за 2016 рік на суму 994 805,39 грн.

Також, матеріали справи містять надані відповідачем зведені відомості з центральної бази даних органу доходів і зборів - системи обліку даних РРО, сформовані на підставі копій розрахункових документів і фіскальних звітних чеків, які містяться на контрольній стрічці в пам`яті реєстраторів розрахункових операцій позивача (або в пам`яті модемів, які до них приєднані) за весь 2016 рік, які позивач подавала до органу доходів і зборів по дротових або бездротових каналах зв`язку, відповідно до яких загальна сума доходу ("виторг") позивача за 2016 рік по фіскальним чекам РРО - Z-звітам становила 1000545,43 грн. (а.с.118-187 т.1).

Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що загальна сума продажу ("виторг") позивача за 2016 рік по фіскальним чекам РРО - Z-звітам становила 1000545,43 грн, отже, контролюючий орган дійшов правильного висновку, що у зв`язку з перевищення протягом 12 календарних місяців 2016 року максимальної межі суми загального оподатковуваного доходу позивач підлягала обов`язковій реєстрації як платник податку на додану вартість, та мала виконувати обов`язки щодо нарахування і сплати цього податку.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 51.1 статті 51 ПК України, платники податків, в тому числі податкові агенти, зобов`язані подавати контролюючим органам у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків.

Згідно п. 49.1-49.2 ст.49 ПК України, податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.

Підпунктом 49.18.1 п.49.18 ст.49 ПК України визначено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

За пп. «б» п.202.1 ст.202 ПК України, звітним (податковим) періодом є один календарний місяць, а у випадках, особливо визначених цим Кодексом, календарний квартал, з урахуванням таких особливостей якщо податкова реєстрація особи анулюється в інший день, ніж останній день календарного місяця, то останнім звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається з першого дня такого місяця та закінчується днем такого анулювання.

Згідно п. 203.1 ст.203 ПК України, податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Відповідно до пункту 181.1 статті 181 ПК України, у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.

Згідно п. 183.1-183.2 та 183.10 ст.183 ПК України, будь-яка особа, що підлягає обов`язковій реєстрації як платник податку, подає до контролюючого органу за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) реєстраційну заяву.

У разі обов`язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до контролюючого органу не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 цього Кодексу.

Будь-яка особа, яка підлягає обов`язковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до контролюючого органу реєстраційну заяву, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Відповідно до п.187.1 ст.187 ПК України, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

За положенням п.188.1 ст.188 ПК України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

Згідно п. 177.1 та 177.2 ст. 177 ПК України, доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Відповідно до п. 109.1 ст. 109 ПК України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Також, згідно п. 109.2 ст. 109 ПК України вчинення платниками податків, їх посадовими особами та посадовими особами контролюючих органів порушень законів з питань оподаткування та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до п. 54.3.1 та 54.3.2 п.54.3 ст.54 ПК України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо:

- платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об`єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством;

- дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

За п.120.1 ст.120 ПК України, неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Пунктом 123.1 статті 123 ПК України визначені штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у разі визначення контролюючим органом суми податкового зобов`язання.

Так, у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов`язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Суд зазначає, що умови обов`язкової реєстрації платником ПДВ, як вже було зазначено, передбачені пунктом 181.1 статті 181 ПК України, полягають в тому, що загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг протягом останніх 12 календарних місяців має сукупно перевищити 1000000 грн. без урахування ПДВ. У разі якщо особа - неплатник ПДВ здійснила операції з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню, на суму 1000000 грн., то вказана сума повністю підпадає під визначення, наведене у пункті 181.1 статті 181 ПК України.

Відповідно до пункту 44.2. статті 44 ПК України, для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку використовує дані бухгалтерського обліку щодо доходів та витрат з врахуванням цього Кодексу.

Згідно ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» документом, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення є первинний документ.

За змістом пункту 2 статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні"фінансова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий примірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Приписи ст. 9 вказаного закону визначають, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення (стаття 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні").

Крім того, згідно п. 2.4 затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, будь-які документи мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Таким чином, визначення бази оподаткування (загального обсягу оподатковуваних операцій для цілей реєстрації особи як платника ПДВ) здійснюється на підставі первинних документів, якими фіксується здійснення такою особою господарських операцій, що підлягають оподаткуванню ПДВ, та розмір сплаченого (нарахованого) в їх ціні ПДВ.

Відповідно до ст. 2 розд. I Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.

Фіскальний звітний чек - документ встановленої форми, надрукований реєстратором розрахункових операцій, що містить дані денного звіту, під час друкування якого інформація про обсяг виконаних розрахункових операцій заноситься до фіскальної пам`яті.

Контрольна стрічка - копії розрахункових документів послідовно сформованих реєстратором розрахункових операцій, що надруковані або створені в електронній формі таким реєстратором, а також копії фіскальних звітних чеків у разі створення контрольної стрічки в електронній формі.

Відповідно до п. 1, 3, 14, 16 ст. 3 розд. II Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані:

- проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;

- застосовувати реєстратори розрахункових операцій, що включені о Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, з додержанням встановленого порядку їх застосування;

- щоденно друкувати на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) фіскальні звітні чеки у разі здійснення розрахункових операцій;

- друкувати або створювати в електронній формі на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) контрольні стрічки і забезпечувати їх зберігання протягом трьох років.

- вводити в експлуатацію, проводити технічне обслуговування без порушення раніше здійсненого належним чином опломбування реєстратора розрахункових операцій, ремонтувати реєстратори розрахункових операцій через центри сервісного обслуговування в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;

- у разі виявлення несправностей реєстратора розрахункових операцій, а також пошкодження засобів контролю протягом робочого дня, в якому виявлено несправності чи пошкодження, письмово або засобами електронного зв`язку в довільній формі повідомити центр сервісного обслуговування, а також протягом двох робочих днів після дня виявлення несправностей чи пошкодження письмово або засобами електронного зв`язку в довільній формі повідомити про це контролюючий орган, у якому суб`єкт господарювання зареєстрований платником податків.

Відповідно до п. 7 ст. 3 розд. II вказаного Закону, суб`єкти господарювання, які використовують реєстратори розрахункових операцій (крім електронних таксометрів, автоматів з продажу товарів (послуг) та реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для обліку та реєстрації операцій з купівлі-продажу іноземної валюти) повинні подавати до органів доходів і зборів по дротових або бездротових каналах зв`язку електронні копії розрахункових документів і фіскальних звітних чеків, які містяться на контрольній стрічці в пам`яті реєстраторів розрахункових операцій або в пам`яті модемів, які до них приєднані.

Згідно з пунктом 1 розділу II Положення про форму та зміст розрахункових документів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 №13 (далі - Положення №13), фіскальний касовий чек на товари (послуги) (далі - касовий чек) - розрахунковий документ, надрукований реєстратором розрахункових операцій при проведенні розрахунків за продані товари (надані послуги).

Відповідно до п. 4 розд. ІІІ Порядку реєстрації та застосування реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для реєстрації розрахункових операцій за товари (послуги), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.06.2016 року № 547 (в редакції, яка діяла станом на час виникнення спірних правовідносин), суб`єкти господарювання, які використовують РРО для здійснення розрахункових операцій у готівковій та/або безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов`язані, зокрема: подавати до контролюючих органів інформацію, визначену пунктом 7 статті 3 Закону, згідно з Порядком передачі; у кінці робочого дня (зміни) друкувати на РРО (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг)) фіскальні звітні чеки у разі здійснення розрахункових операцій; друкувати або створювати в електронній формі на РРО (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг)) контрольні стрічки і забезпечувати їх зберігання протягом трьох років; проводити розрахункові операції через РРО з використанням режиму попереднього програмування найменування, цін товарів (послуг), обліку їх кількості та розміру (ставки) податків та зборів, встановлених чинним законодавством; забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті РРО, а у випадку використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня; надавати покупцю товарів (послуг) чек, за його вимогою - накладну або інший письмовий документ, що засвідчує передання права власності на них від продавця до покупця, з метою виконання вимог Закону України "Про захист прав споживачів"; друкувати X-звіти, Z-звіти та інші документи, що передбачені документацією на РРО, відповідно до законодавства.

Пунктом 3 розд І Порядку визначено терміни, зокрема: X-звіт - денний звіт без обнулення інформації в оперативній пам`яті; Z-звіт - денний звіт з обнуленням інформації в оперативній пам`яті та занесенням її до фіскальної пам`яті РРО.

Згідно з п. 6 розд. ІІІ Порядку реєстрації та застосування реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для реєстрації розрахункових операцій за товари (послуги),внесення чи видача готівки з місця проведення розрахунків повинні реєструватись через РРО з використанням операцій "службове внесення" та "службова видача", якщо такі внесення чи видача не пов`язані з проведенням розрахункових операцій. Крім того, операція "службове внесення" використовується для реєстрації суми готівки, яка зберігається на місці проведення розрахунків на момент реєстрації першої розрахункової операції, що проводиться після виконання Z-звіту.

Відповідно до п. 1.2 розд. І вказаного Порядку передачі електронних копій розрахункових документів і фіскальних звітних чеків реєстраторів розрахункових операцій дротовими або бездротовими каналами зв`язку до органів державної податкової служби затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 08 жовтня 2012 року № 1057, система зберігання і збору даних РРО (далі - СЗЗД РРО) - система, призначена для збору даних РРО до бази даних системи обліку даних РРО, для реалізації якої використовується зазначена технологія.

Система обліку даних РРО (далі - СОД РРО) - програмно-апаратний комплекс, розміщений в центральному органі ДПС, що використовує інформацію, яка збирається за допомогою СЗЗД РРО.

Згідно з п. 2.1 розд. ІІ "Система зберігання і збору даних РРО" вказаного Порядку, СЗЗД РРО базується на технології зберігання і збору даних РРО для ДПС України, розробленої НБУ.

Складовими компонентами СЗЗД РРО, яка використовує таку технологію, є: РРО з КСЕФ (РРО - реєстраторів розрахункових операцій, КСЕФ - контрольна стрічка в електронній формі); РРО, що друкують контрольну стрічку; модем (вбудований чи зовнішній); інформаційний еквайєр; головний процесинговий центр НСМЕП; ЦСІПК; служба персоналізації РРО; СОД РРО.

Відповідно до п. 2.2 розд. ІІ Порядку, СЗЗД РРО забезпечує збір та внесення даних РРО у бази даних СОД РРО у такому вигляді, в якому дані сформовані в РРО, перевірку цілісності і незмінності даних та ідентифікацію РРО засобами НСМЕП.

Відповідачем у ходів перевірки було встановлено, що позивач підлягав обов`язковій реєстрації як платник податку на додану вартість, оскільки сума загального оподатковуваного доходу позивача (виторгу) за 12 календарних місяців 2016 року сукупно перевищила 1000000 грн., а саме з грудня 2016 року.

Позивач як суб`єкт господарювання самостійно передавав контролюючому органу електронні копії розрахункових документів і фіскальних звітних чеків, які містяться на контрольних стрічках в пам`яті реєстраторів розрахункових операцій (в пам`яті модемів, які до них приєднані).

Відповідно до матеріалів справи, а саме наданими контролюючим органом відомостями з центральної бази даних органу доходів і зборів - системи обліку даних РРО, що сформовані на підставі даних РРО, що передані позивачем на виконання обов`язку, що встановлений для суб`єктів господарювання, які використовують реєстратори розрахункових операцій, загальна сума продажу ("виторг") позивача за 2016 рік по фіскальним чекам РРО - Z-звітам становила 1000545,43 грн. За актом перевірки загальна сума продажу ("виторг") позивача за 2016 рік 1000545,46 грн.

Колегія суддів зазначає, що позивач відповідно до діючого законодавства несе відповідальність за подачу достовірних даних до податкового органу

Тобто, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що позивачем перевищено граничний розмір оподатковуваних операцій.

Отже, у зв`язку з перевищення протягом 12 календарних місяців 2016 року максимальної межі суми загального оподатковуваного доходу, у платника податків - позивача виник обов`язок подання реєстраційної заяви та відповідно реєстрації платником податку на додану вартість, і відповідно, обов`язок щодо нарахування і сплати цього податку.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності прийнятих ГУ ДФС податкових повідомлень-рішень.

Стосовно посилання апелянта на те, що відповідно до наданих позивачем суду доказів, а саме копії фіскальних чеків за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 та копій щоденних Z-звітів на підставі даних РРО та книги КОРО за всіма 13 об`єктами, а також підрахунок загальної суми продажу за 2016 рік відповідно до даних РРО та Z-звітами, які обліковуються у Книгах обліку розрахункових операцій позивача, до загальний оподаткований дохід за цей період фактично становить 994805,39 грн., тобто, сума доходу не перевищує 1000000 грн, суд зазначає, що перевищення загального оподаткованого доходу суми 1000000 грн підтверджено відомостями з центральної бази даних органу доходів і зборів - системи обліку даних РРО, що сформовані на підставі даних РРО, що передавались позивачем на виконання обов`язку, що встановлений для суб`єктів господарювання, які використовують реєстратори розрахункових операцій, відповідно до п. 7 ст. 3 розд. II Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг". Натомість подані позивачем данні містять не весь період за яким встановлено порушення, зокрема, по торгівельному павільйону за фіскальним номером реєстратора ФН відсутні данні за січень 2016 року. Зазначене унеможливлює прийняття вказаних документів, як належних доказів.

Крім того, протокол про адміністративне правопорушення від 11.09.2018 року №671/05-99-13-02, постанова про накладення адміністративного стягнення від 25.09.2018 року №671/05-99-13-02 та квитанція від 01.10.2018 року №56, які містять відомості про перевищення загального оподаткованого доходу, підтверджують згоду позивача на момент складання цих документів, факту наявності перевищення загального оподатковуваного доходу, в тому числі за 2016 рік.

Суд не приймає посилання апелянта на те, що зазначене не підтверджує згоду позивача з порушенням пп.181.1 ст.181 ПК України в частині перевищення загального оподаткованого доходу у сумі 1000545,43 грн. та не приймає до уваги посилання на те,що з постанови та протоколу не вбачається за який саме період накладено адміністративне стягнення, оскільки, адміністративне стягнення застосовано до позивача за завищення загального оподатковуваного доходу на суму 37261,79 грн. за період з 01.11.2015 року по 10.07.2018 року, за порушення вимог пп. "а" п. 176.1 п.176 Податкового кодексу України, що встановлено актом перевірки від 11.09.2018 року №993/05-99-13-02/. Актом у свою чергу було встановлено розбіжності сум загального оподаткованого доходу за даними податкових декларацій та перевірки за звітними періодами, зокрема: за декларацією № від 01.02.2017 за період з 01.01.2016-31.12.2016 на суму «+7923,53», дані позивача «992621,93», дані перевірки «1000545,46» (а.с.19 звор.бік. т.1). Отже, адміністративне стягнення застосоване з урахуванням встановлено відповідачем факту наявності перевищення загального оподатковуваного доходу за 2016 рік.

Стосовно посилання позивача на те, що його робітник помилково не зробила операцію "службова видача" в сумі 6185,76 грн., що вплинуло на суму загального оподатковуваного доходу за 2016 рік, суд зазначає, що зазначені записи зроблені в такій книзі щодо вказаної суми, не відповідають наданим позивачем фіскальним чекам, та не відповідають відомостям з центральної бази даних органу доходів і зборів - системи обліку даних РРО, відповідно до яких з вказаної суми сума 6181,25 грн. надійшла в касу згідно з чеками продажу - фіскальними чеками (Z-звітами).

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволені адміністративного позову.

Доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, та є тотожними наведеним в позові поясненням, факти та мотивування яких повністю спростовуються матеріалами справи та обставинами, які повно та об`єктивно були встановлені судом першої інстанції при вирішенні спірного питання.

Статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з повним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, у зв`язку з чим підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні, тому, при таких обставинах, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін

Керуючись статями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 березня 2019 р. у справі № 200/12014/18-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 березня 2019 р. у справі № 200/12014/18-а - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового суду протягом тридцяти днів з дати проголошення.

Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 02 липня 2019 року.

Суддя-доповідач: Е.Г.Казначеєв

Судді: І.Д. Компанієць

Л.В. Ястребова