Справа № 240/6243/18
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2019-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/6243/18

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Семенюк Микола Миколайович

Суддя-доповідач - Сторчак В. Ю.

04 липня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Сушка О.О. Ватаманюка Р.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2019 року (суддя Семенюк М.М.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання повторно розглянути заяву та прийняти рішення про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання протиправними дій Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області щодо відмови 20.11.2018 у наданні ОСОБА_1 дозволу на виготовлення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 1,0 га в с. Миролюбівка; зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області повторно розглянути заяву та прийняти рішення про надання ОСОБА_1 дозволу на виготовлення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 1,0 га в с. Миролюбівка.

В обґрунтування позову зазначила, що відповідач безпідставно відмовив в наданні дозволу, пославшись на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду від 13.03.2018 по справі № 295/2837/18 якою накладено заборону на використання та відчуження земельної ділянки громадського пасовища площею 0,40 га. Вказувала, що земельна ділянка, на яку позивач просить надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою, розміщена в іншому місці та до пасовища ніякого відношення не має (вона надавалась для ведення особистого селянського господарства, використовувалась нею за цільовим призначенням та не вилучалась).

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2019 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Позивачем направлено на адресу суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому він наголошує на тому, що відповідач відмовляючи в наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою, безпідставно послався на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду від 13.03.2018 по справі № 295/2837/18, оскільки вважає, що вона не має жодного відношення до спірної ділянки у даній справі. Крім того, на переконання позивача, судом першої інстанції обрано ефективний механізм захисту порушеного права позивача, що вказує на безпідставність доводів апелянта про втручання в його дискреційні повноваження. За таких обставин, позивач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження у відповідності до вимог ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що рішенням Миролюбівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 26.02.2004 ОСОБА_1 було надано погодження щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 1,00 га для ведення особистого селянського господарства із резерву Миролюбівської сільської ради.

Рішенням Миролюбівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 08.05.2018 № 277 погоджено надання дозволу ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою передачі у власність для ведення особистого селянського господарства. Після чого позивач звернулась до відповідача з заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

Головне управління Держгеокадастру в Житомирській області листом від 20.11.2018 № Я-10622/0-6409/0/22-18 відмовило позивачу в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою у зв`язку з тим, що відповідно довідки Міськрайонного управління у Житомирському районі та м. Житомир Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області зазначено, що земельна ділянка, яку бажаєте отримати у власність розташована на масиві земельних ділянок із визначеними кадастровими номерами, на які накладено арешт ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 13.03.2018 по справі № 295/2837/18 шляхом накладення заборони на їх використання та відчуження.

Вважаючи таку відмову необґрунтованою, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Відповідачем в листі від 20.11.2018 № Я-10622/0-6409/0/22-18 не зазначено жодної з підстав передбачених ст.118 Земельного кодексу України для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Крім того, суд зазначив, що ухвалою Богунського суду м. Житомира від 13.03.2018 по справі №295/2837/18, на яку посилається відповідач, відмовляючи в наданні дозволу, накладено арешт на земельні ділянки, в тому числі за кадастровим номером НОМЕР_1, а так само на всі земельні ділянки, утворені та розташовані в їх межах, шляхом накладення заборони на їх використання та відчуження; покладено на Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області заборону розглядати та приймати рішення про передачу у приватну власність земельних ділянок за вказаними кадастровими номерами. Таким чином на думку суду, вказаною ухвалою заборонено лише використовувати, відчужувати, передавати у власність визначені в ухвалі земельні ділянки, а тому наявність такої ухвали про арешт земельних ділянок, жодним чином не перешкоджає у наданні позивачу дозволу на виготовлення проекту землеустрою, оскільки це не означає надання земельної ділянки у власність.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Земельного кодексу України, землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Приписами частини 3 статті 118 Земельного кодексу України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, Земельний кодекс України визначає вичерпний перелік підстав для відмови особі в наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в користування, при цьому зобов`язує орган державної влади або орган місцевого самоврядування у випадках ухвалення рішення про відмову в наданні такого дозволу мотивувати причини цієї відмови.

Як встановлено з листа від 20.11.2018 № Я-10622/0-6409/0/22-18, відповідачем не зазначено жодної з підстав передбачених ст.118 Земельного кодексу України для відмови у наданні дозволу позивачу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Разом з тим колегія суддів враховує, що ухвалою Богунського суду м. Житомира від 13.03.2018 по справі №295/2837/18 (а.с.58-61), на яку посилається відповідач, відмовляючи в наданні дозволу, накладено арешт на земельні ділянки, в тому числі за кадастровим номером НОМЕР_1, а так само на всі земельні ділянки, утворені та розташовані в їх межах, шляхом накладення заборони на їх використання та відчуження; покладено на Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області заборону розглядати та приймати рішення про передачу у приватну власність земельних ділянок за вказаними кадастровими номерами. Тобто як вірно зазначив суд першої інстанції, вказаною ухвалою заборонено лише використовувати, відчужувати, передавати у власність визначені в ухвалі земельні ділянки.

Апеляційний суд погоджується з позицією Житомирського окружного адміністративного суду, що в даному випадку наявність ухвали Богунського районного суду м. Житомира про арешт земельних ділянок жодним чином не перешкоджає у наданні позивачу дозволу на виготовлення проекту землеустрою, оскільки це не означає надання земельної ділянки у власність.

Так, Земельним кодексом України встановлено, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає прийняття позитивного рішення про надання її у власність, оскільки процес передачі земельної ділянки громадянам у власність є стадійним, зокрема, першою стадією якого є надання уповноваженим органом дозволу на розробку проекту землеустрою, що свідчить про відсутність у відповідача законних підстав для встановлення будь-яких обмежень у надані дозволу на розробку проекту землеустрою іншій особі при дотриманні нею вимог вказаних статей Земельного кодексу України.

Надання відповідного дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є одним з етапів погодження і оформлення документів, які відповідно до вимог чинного законодавства є необхідними для прийняття компетентним органом рішення про набуття земель у власність. При дотриманні заявником при подачі зави щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою вимог статей Земельного кодексу України, у уповноваженого органу відсутні законні підстави для встановлення будь-яких обмежень у надані зазначеного дозволу.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що відмова відповідача, оформлена листом від 20.11.2018 № Я-10622/0-6409/0/22-18, у наданні дозволу позивачу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, не містить жодної із передбачених ч. 7 ст. 118 ЗК підстав для такої відмови, а тому погоджується з позицією суду першої інстанції, що вона є протиправною.

Кодексом адміністративного судочинства України також визначено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії. В цьому випадку суд повинен зазначити, яку саме дію повинен вчинити відповідач.

Згідно з частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області має виключні повноваження на вирішення питання щодо надання або відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності.

Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що для захисту порушеного права позивача у спірних правовідносинах, найбільш ефективним способом такого захисту є визнання відмови відповідача протиправною та зобов`язання розглянути повторно заяву позивача про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення, орієнтовною площею 1,00 га, у власність для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Миролюбівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

Більше того, даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що висловлена у постанові від 22 травня 2018 року у справі № 285/1538/17.

Зважаючи на наведене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає що позовні вимоги позивача є обгрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки доведено, що оскаржувані рішення та дії відповідача у спірних правовідносинах не відповідають критеріям, які наведені у ч. 2 ст. 2 КАС України.

В свою чергу, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових, переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що Житомирський окружний адміністративний суд не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Сушко О.О. Ватаманюк Р.В.