Справа № 819/3348/15
Суддя: Стеценко С.Г.
Дата ухвалення: 2019-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

03 липня 2019 року

Київ

справа №819/3348/15

адміністративне провадження №К/9901/6438/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Стеценка С.Г.,

суддів: Рибачука А.І., Тацій Л.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 24.12.2015 (суддя Ходачкевич Н.І.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.06.2016 (колегія у складі: головуючого судді Коваля Р.Й., суддів Гуляка В.В., Судової-Хомюк Н.М.)

у справі № 819/3348/15

за позовом ОСОБА_1

до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича,

третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб,

про зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

02 листопада 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом у якому просив: зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. (далі - Уповноважена особа Фонду) подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) додаткову інформацію стосовно збільшення кількості вкладників за рахунок ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Тернопільським МВ УМВС України в Тернопільській області 05.09.1997, адреса проживання: АДРЕСА_1 ), якому необхідно здійснити виплати коштів за вкладом в ПАТ «Дельта банк» на підставі договору № 021-19500-270215 від 27.02.2015 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах США в межах гарантованої суми за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Тернопільський окружний адміністративний суд постановою від 24 грудня 2015 року позов задовольнив. Визнав протиправним та скасував наказ Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. від 16.09.2015 № 813 в частині визнання правочину за договором банківського вкладу (депозиту) № 021-19500-270215 від 27.02.2015, укладеного між АТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 - нікчемним правочином; зобов`язав Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта банк" Кадирова В.В. надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_1 , як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами у ПАТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу (депозиту) № 021-19500-270215 від 27.02.2015.

Львівський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 15 червня 2016 року рішення суду першої інстанції залишив без змін.

Суди виходили з того, що позивач є вкладником в розумінні пункту 4 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а відтак, у зв`язку з прийняттям Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» набув право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом за рахунок коштів Фонду.

Крім того, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і суд апеляційної інстанції з метою повного захисту прав позивача, вийшов за межі позовних вимог та визнав протиправним та скасував наказ уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. від 16.09.2015 № 813 в частині визнання правочину за договором банківського вкладу (депозиту) № 021-19500-270215 від 27.02.2015, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 , нікчемним правочином.

До того ж, як зазначили суди, відповідачем не наведено обставин, що свідчили б про порушення публічного порядку, в розумінні ст. 228 Цивільного кодексу України та не надано будь-яких доказів на підтвердження таких обставин та на доведення умислу осіб при укладенні договору банківського вкладу.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

11 липня 2016 року Уповноважена особа фонду звернулася до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 24.12.2015 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.06.2016, в якій просить судові рішення, постановлені у цій справі - скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

У касаційній скарзі посилається на те, що суди дійшли невірного висновку, що позивача потрібно включити до реєстру осіб, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, оскільки договір банківського вкладу (депозиту) визнаний нікчемним з підстав укладення даного правочину з порушенням публічного порядку, з наданням умовами договору переваг (пільг) прямо не встановлених законодавством чи внутрішніми документами банку, а також з метою штучного створення обов`язку фонду відшкодувати суму вкладу внаслідок дроблення суми з рахунку іншого клієнта.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 11 липня 2016 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою Уповноваженої особи Фонду.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». З цієї дати набула чинності нова редакція Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Згідно з підпунктом 4 пункту 1 Перехідних положень КАС України, касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

На виконання вимог підпункту 7 пункту 1 Перехідних положень справа була передана до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 червня 2019 року, визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Стеценко С.Г., судді: Рибачук А.І., Тацій Л.В., справу передано головуючому судді.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

27 лютого 2015 року ОСОБА_1 уклав договір № 021-19500-270215 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах США з ПАТ «Дельта Банк» (Тернопільське відділення), за умовами якого розмістив грошові кошти в сумі 1617 доларів США на строк до 29 березня 2015 року та зобов`язався виплачувати процентну ставку за користування ними в розмірі 5,5% річних.

Постановою правління Національного банку України від 02.03.2015 № 150 ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 51 від 02.03.2015 розпочато процедуру виведення ПАТ «Дельта банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації з 03.03.2015 та призначено Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Кадирова В.В.

Згідно з рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 147 від 03.08.2015 продовжено здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта банк» по 02.10.2015 включно.

Постановою правління Національного банку України № 664 від 02.10.2015 прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта банк».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 181 від 02.10.2015 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Дельта банк» з відшкодуванням з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб з 05.10.2015 по 04.10.2017.

В період дії тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк», на виконання рішення Виконавчої дирекції ФГВФО № 114/15 від 26.05.2015, уповноваженою особою Фонду прийнято наказ № 408 від 29.05.2015 щодо здійснення на підставі протоколів Комісії з перевірки вкладів фізичних осіб ПАТ «Дельта Банк», наданих в порядку, передбаченому п. 6 та п. 7 вказаного Наказу, перевірки правочинів (договорів) фізичних осіб, в тому числі, договорів банківського рахунку та договорів банківського вкладу (депозиту), вчинених (укладених) ПАТ «Дельта Банк» протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (в тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, передбачених ч. 3 ст. 38 вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

За результатом проведеної перевірки, 16.09.2015 Уповноваженою особою Фонду прийнято наказ № 813 щодо застосування наслідків нікчемності Договорів банківського вкладу (депозиту), що є нікчемними з підстав, визначених пунктом 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та перелік яких наведено в Додатку № 1 до цього Наказу, серед яких є і договір банківського вкладу позивача.

До наказу відповідачем надано Протокол засідання Комісії з перевірки вкладів фізичних осіб, призначеної наказом уповноваженої особи Фонду № 408 від 29.05.2015, від 15.09.2015.

Як вбачається з тексту наданого протоколу, комісією під час проведення перевірки виявлено наявність ознак нікчемності у ряді договорів банківського вкладу (депозиту), що були укладені між ПАТ «Дельта Банк» та фізичними особами клієнтами Банку після 16.01.2015 включно. Комісія дійшла до висновку, що умови Договорів банківських вкладів (перелік яких наведено в Додатку № 1 до цього Протоколу), укладені між Банком та фізичними особами після 16.01.2015 включно, за якими здійснювалися перерахування коштів на вкладні рахунки з рахунків фізичних осіб, що є одночасно кредиторами Банку, надають кредиторам фізичним особам переваги перед іншими кредиторами, а отже такі Договори банківського вкладу є нікчемними з підстав, визначених п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

У зв`язку з неотриманням коштів за вкладом за рахунок Фонду в межах гарантованої суми відшкодування, не включено до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунку Фонду у зв`язку з виявленням ознак нікчемності договору банківського вкладу (депозиту) № 021-19500-270215 від 27.02.2015, позивач звернувся до суду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені, зокрема, Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон № 4452-VI, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ст. 2 Закону № 4452-VI, вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа-підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Згідно з ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Колегія суддів зазначає, що законодавство не передбачає обмежень для визнання особи вкладником банку у випадках перерахування коштів на її користь іншим клієнтом. Немає таких обмежень і в укладеному позивачем договорі банківського вкладу (депозиту).

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 2 Закону № 4452-VI, уповноважена особа Фонду - це працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 26 Закону № 4452-VI, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, (…), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, (…). Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тис. гривень.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру такого відшкодування після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону і нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Пунктом 6 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами (далі - Положення), затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду від 09.08.2012 № 14 передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на підтвердження факту зарахування грошових коштів на рахунок до банку позивач надав належним чином оформлений документ банківської установи, який свідчить про те, що грошові кошти відповідно до укладеного договору були внесені ОСОБА_1 на відповідний рахунок позивача та прийнятий до зарахування ПАТ "Дельта Банк". Як встановлено судами попередніх інстанцій дані кошти перераховано на підставі укладення договорів дарування валютних цінностей від 27.02.2015.

Таким чином, позивач набув статусу вкладника в розумінні положень Закону України "Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб".

У спірних правовідносинах відповідачем не наведено обставин, що свідчили б про порушення публічного порядку в розумінні статті 228 Цивільного кодексу України та не надано будь-яких доказів на підтвердження таких обставин та на доведення умислу осіб.

Укладення вказаного договору та зарахування коштів на рахунок позивача відбулось до початку віднесення ПАТ "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних та запровадження тимчасової адміністрації (02.03.2015).

Колегія суддів звертає увагу, що положення п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI не можуть бути застосованими до договору банківського вкладу (депозиту), укладеного між позивачем та ПАТ "Дельта Банк", оскільки на підставі цього договору у позивача не виникло переваг (пільг) стосовно інших кредиторів банку, а також умови цього договору не передбачають обов`язку банку перерахувати кошти або передати майно позивачу.

Отже, вклад розміщено на рахунку ПАТ "Дельта Банк" до запровадження тимчасової адміністрації, а тому позивач підпадає під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом на підставі ст. 26 Закону № 4452-VI. При цьому уповноваженою особою Фонду не наведено правових підстав для невключення позивача до переліку вкладників ПАТ "Дельта Банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, відповідно до Закону № 4452-VI.

Аналогічна правова позиція у подібних відносинах, висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 у справі № 802/351/16-а.

Отже, колегія суддів погоджується з позицією судів попередніх інстанцій, що позивач є особою, яка набула право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду, і неподання інформації про позивача, як вкладника банку, до переліку протягом трьох днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії дає підстави для зобов`язання Уповноваженої особи Фонду надати до Фонду додаткову інформацію щодо позивача, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ "Дельта Банк" за рахунок Фонду.

Щодо висновку судів попередніх інстанцій про наявність підстав для визнання протиправним та скасування наказу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В від 16.09.2015 № 813 в частині визнання правочину за договором банківського вкладу (депозиту) № 021-19500-270215 від 27.02.2015р. укладеного між АТ « Дельта Банк» та ОСОБА_1 - нікчемним правочином., Суд зазначає таке.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 10 ст. 38 Закону № 4452-VI, Фонд (уповноважена особа Фонду) зобов`язаний забезпечити збереження активів і документації банку, зокрема, протягом дії тимчасової адміністрації забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених ч. 3 цієї статті.

За результатами перевірки, здійсненої відповідно до ст. 38 Закону № 4452-VI, виявляються правочини, які є нікчемними на підставі закону. При виявленні таких правочинів Фонд, його уповноважена особа Фонду чи банк не наділені повноваженнями визнавати або встановлювати правочини нікчемними.

Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу Уповноваженої особи Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення на підставі закону (ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України та ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI) незалежно від того, чи проведена передбачена ч. 2 ст. 38 цього ж Закону перевірка правочинів ПАТ "Дельта Банк" із затвердженням її результатів відповідною комісією. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ уповноваженої особи Фонду не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом, який прийнято уповноваженою особою, що здійснює повноваження органу управління банку.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 819/353/16.

Оскільки, наказ про нікчемність правочинів є внутрішнім документом банку, який приймається особою, що здійснює повноваження органу управління банку, він не створює жодних обов`язків для третіх осіб (у тому числі й вкладників банку), тому не може порушувати будь-які права таких осіб унаслідок прийняття цього наказу.

Відтак і права позивача в цій справі не можуть бути порушені внаслідок ухвалення внутрішнього документа банку, сфера застосування якого обмежується внутрішніми відносинами відповідного банку як юридичної особи.

Встановлена правова природа зазначено наказу (повідомлення про нікчемність) унеможливлює здійснення у судовому порядку (в тому числі в адміністративних, цивільних, господарських судах) вимог про визнання неправомірними дій та рішення Уповноваженої особи Фонду щодо визнання нікчемним правочину за договором банківського вкладу (депозиту), укладеного між ПАТ "Дельта Банк" та позивачем, а тому провадження у цій частині адміністративної справи підлягає закриттю.

Аналогічна правова позиція у подібних відносинах, висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 у справі № 802/351/16-а.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 354 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, установлених ст. 238 КАС України, а саме якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За вказаних обставин, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. від 16.09.2015 № 813 в частині визнання правочину за договором банківського вкладу (депозиту) № 021-19500-270215 від 27.02.2015 укладеного між АТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 - нікчемним правочином із закриттям провадження у справі в зазначеній частині вимог. В іншій частині рішення судів попередніх інстанцій слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 341, 345, 349, 352, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 24.12.2015 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.06.2016 задовольнити частково.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 24.12.2015 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.06.2016 у справі № 819/3348/15 в частині задоволення вимог про визнання протиправним та скасування наказу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. від 16.09.2015 № 813 в частині визнання правочину за договором банківського вкладу (депозиту) № 021-19500-270215 від 27.02.2015 укладеного між АТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 - скасувати, провадження у справі в цій частині вимог закрити.

В іншій частині постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 24.12.2015 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.06.2016 у справі № 819/3348/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий: С.Г. Стеценко

Судді: А.І. Рибачук

Л.В. Тацій