Справа № 468/397/19-а
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2019-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2019 р.м.ОдесаСправа № 468/397/19-а
Головуючий в 1 інстанції: Муругов В.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Стас Л.В.

суддів: Турецької І.О., Шеметенко Л.П.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 16 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся з позовом до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області, в якому просив скасувати постанову відповідача від 09.03.2019 р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, та закрити справу про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову послався на те, що оскаржувана постанова у справі по адміністративне правопорушення винесена безпідставно, з істотним порушенням прав позивача та не відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Так позивач зазначав про наявність обґрунтованих підстав не довіряти технічному приладу вимірювання швидкості руху; про відсутність беззаперечних доказів того, що зафіксована швидкість на лежить саме транспортному засобу, яким керував позивач; про використання пристрою вимірювання швидкості руху без закріплення на одному із чітко визначених законодавством місць, оскільки пристрій знаходився в руках поліцейського, а не на тринозі для автоматичного використання. Зазначив позивач і про те, що, приймаючи оскаржувану постанову на місці нібито вчинення правопорушенні, відповідач позбавив його прав, визначених ст. 268 КУпАП. Послався на відсутність належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, зокрема: протоколу у справі про адміністративне правопорушення, пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновку експерта, речових доказів тощо. Звернув увагу на те, що притягнення позивача до адміністративно відповідальності можливо лише за рішенням суду, а не за постановою посадової особи, яка фактично привласнила функції суду.

Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 16 травня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне дослідження судом першої інстанції доказів у справі, просить скасувати рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 16.05.2019 року та ухвалити постанову, якою задовольнити позов в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначив про те, що за приписами ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» відповідач мав право використовувати пристрій вимірювання швидкості руху лише в автоматичному режимі у чітко визначеному законодавством місці, тоді як такий прилад знаходився в руках поліцейського.

Відповідач, Управління патрульної поліції в Хмельницькій області, своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09 березня 2019 року поліцейським Управління патрульної поліції в Хмельницькій області - старшим сержантом поліції Осадчуком Дмитром Васильовичем, було винесено відносно позивача постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення, посадовою особою відповідача зазначено, що 09.03.2019 року о 13.25 год. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «MERCEDES-BENZ E 200 CDI» д.н. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 85 км/год в населеному пункті с. Пирогівці, де дозволена швидкість 50 км/год, перевищивши дозволену швидкість на 35 км/год, що зафіксовано на прилад «Truсам ТС 000770», чим порушив вимоги п. 12.4 ПДР України.

Швидкість руху вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості руху приладом Truсам LTI 20/20 із серійним номером ТС 000770. На підтвердження вчиненого позивачем адміністративного правопорушення відповідачем надано фотокартку лазерного вимірювача швидкості TruCam ТС 000770 (а.с. 22) із зображенням автомобіля MERCEDES-BENZ, д.н.з. НОМЕР_1 та зазначенням швидкості 85 км/год. при максимально дозволеній - 50 км/год, фотокартка здійснена з дистанції 196,6 м. Відповідно до наданого відповідачем відеозапису вимірювача швидкості TruCam ТС 000770 «файл - _2С000_0309_132133» (а.с. 13) здійснювалась фіксація швидкості руху саме автомобіля позивача, який рухався один за відсутності поряд з ним інших рухомих об`єктів.

Використаний посадовою особою відповідача прилад вимірювання швидкості руху Truсам LTI 20/20 зареєстровано в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за № У3197-12 (а.с. 26-27). Прилад вимірювання швидкості руху Truсам LTI 20/20 із серійним номером ТС 000770 відповідає вимогам технічної документації на вимірювач, свідоцтво видане 21.12.2018 року та чинне до 21.12.2019 року (а.с. 23). Згідно експертного висновку від 27.09.2018 № 04/02/03-3008, виданого Національній поліції України в лазерному вимірювачі швидкості руху т/з TruCAM LTI 20/20 правильно реалізовано криптографічний алгоритм шифрування. Термін дії висновку до 27.09.2021 року (а.с. 24).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що працівником поліції при виявлені правопорушення, фіксації правопорушення, формуванні доказової бази (матеріалів справи), розгляду справи про адміністративне правопорушення дотримано вимоги КУпАП, оскільки вчинення правопорушення підтверджено належними та допустимими доказами, а сама справа розглянута на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла такого висновку.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху (далі - ПДР), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення врегульовано розділом IV КУпАП.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено статтею 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

В ст. 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Водночас, п. 12.4 ПДР України передбачає, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частина 1 ст.122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити в тому числі найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

У відповідності до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто положення Закону України «Про Національну поліцію» надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення, а не зобов`язують поліцію використувавати виключно фото- і відеотехніку, яка працює в автоматичному режимі. За таких підстав, колегія уддів відхиляє доводи апелянта щодо обов`язку відповідач використовувати пристрій вимірювання швидкості руху лише в автоматичному режимі у чітко визначеному законодавством місці.

Колегія суддів зазначає, що для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації. Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії. Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam. Між тим, впровадження додаткових заходів для забезпечення достовірності інформації про порушення правил дорожнього руху та проведення їх експертиз не є обов`язковим.

Посилання позивача на те, що відомості, які були зафіксовані відповідачем на приладі TruCam, отримані ним із порушенням чинного законодавства (без його фіксації на тринозі), колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки будь-які належні та допустимі докази, які б спростували правильність здійснених технічним засобом вимірювань швидкості, апелянтом не надано.

Суд апеляційної інстанції вважає, що відповідач діяв у спосіб, передбачений законами України та правомірно притягнув апелянта до адміністративної відповідальності. В той час, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Сама незгода апелянта щодо його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності.

Доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанцій. У ній також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки суду першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного аргументу.

Відповідно до ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів визнає, що суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 16 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 04.07.2019 року.

Головуючий суддя Стас Л.В.
Судді Шеметенко Л.П. Турецька І.О.