Справа № 423/3496/17
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2019-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2019 року справа №423/3496/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Арабей Т.Г., Сіваченко І.В., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Попаснянського районного суду Луганської області від 29 грудня 2018 року (повний текст складено впродовж 10 днів) у справі № 423/3496/17 (суддя І інстанції Архипенко А.В.) за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду в Попаснянському районі Луганської області про визнання незаконними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

04 грудня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду в Попаснянському районі Луганської області про визнання незаконними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позову зазначено, що на підставі заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугою років від 01.08.2005 року, позивачу призначено пенсію за вислугу років згідно Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 90% від суми заробітної плати.

15.04.2016 року ОСОБА_1 звернувся до УПФ України у Попаснянському районі Луганської області із заявою про перерахунок пенсії за вислугою років на підставі заробітку працівників прокуратури, додавши довідку від 12.04.2016 року № 18-285вих-16, згідно якої, посада, яку він займав в органах прокуратури Луганської області є заступник керівника підрозділу місцевої прокуратури Луганської області та заробітна плата складає 13401,45 (тринадцять тисяч чотириста одна грн. 45 коп.). На підставі цієї довідки ОСОБА_1 було перераховано розмір пенсії з 01.01.2016 р.

Однак згодом звернувши увагу на невідповідність посади, яку він займав та заробітної плати позивач звернувся до Прокуратури Луганської області, де отримав відповідь, що у довідці, виданій ОСОБА_1 від 12.04.2016 року № 18-285вих-16, визначено місячний заробіток працюючого працівника прокуратури станом на час звернення за перерахунком за останньою займаною посадою, тобто працівника прокуратури Попаснянського району Луганської області, а посадовий оклад встановлено на рівні заступника керівника відділу місцевої прокуратури.

При видачі довідки не врахований той факт, що позивач вийшов на пенсію 01.08.2005 року з посади заступника Попаснянського транспортного прокурора, яка станом на 15.12.2015 року у структурі та штатному розписі прокуратури Луганської області ліквідована, та не прирівнюється до посади, зазначеній у довідці.

Зважаючи на це, Прокуратурою Луганської області було видано уточнюючу до довідки від 12.04.2016 року № 18-285вих-16 нову довідку від 17.10.2017 року № 18-492вих-17 у якій зазначено, що ОСОБА_1 працював в органах прокуратури Луганської області, займав посаду Заступник керівника місцевої прокуратури Луганської області та отримував заробітну плату станом на 15.12.2015 року у розмірі 18917,61 (вісімнадцять тисяч дев`ятсот сімнадцять грн. 61 коп.).

Отже довідка надана Прокуратурою Луганської області від 12.04.2016 № 18-285вих-16 була видана з помилковими даними стосовно посади та розміру заробітної плати.

04.09.2017) року позивач звернувся до УПФ України Попаснянського району Луганської області із заявою про перерахунок пенсії на основі уточненої довідки.

12.09.2017року УПФ України Попаснянського району Луганської області було прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії, посилаючись на те що згідно ч. 20 ст. 86 ЗУ «Про прокуратуру» умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. На цей час такі умови та порядок не визначені. Тобто із набранням чинності Закону України «Про прокуратуру» N° 1697-УІІ від 15.07.2016 року положення частини 18 ст. 50-1 Закону № 1789 - XII, щодо перерахунку пенсій втратили чинність.

З таким рішенням позивач не згоден, вважає дії відповідача неправомірними, оскільки нормативно - правові акти на яких воно ґрунтується суттєво звужує і обмежує зміст та обсяг прав пенсіонерів з числа працівників прокуратури, яким пенсія призначена до набрання чинності цими законами, що порушує ст. 22 Конституції України, посилаючись на наступне.

У поданому позові позивач посилається на те, що відповідно до ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ (в редакції, що діяла на час призначення пенсії Позивачу) прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислугу років пенсія призначається у розмірі 90% від суми їхньої місячної (чинної) Заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії; додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Редакція частин 13,18 ст. 50-1 ЗУ № 1789-ХІІ не змінювалась до 01.01.2015 року в цілому закон втратив чинність з 15.12.2015 року на підставі ЗУ «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII.

Отже умови та порядок перерахунку пенсії звільненим працівникам прокуратури визначені лише ч. 13,18 ст. 50-1 ЗУ № 1789-ХІІ в редакції до 01.01.2015 року.

Крім того, вирішуючи питання про застосування відповідачем ЗУ № 1697 - VII у часі, слід зазначити, що України закріплені нею права і свободи, не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до частин законодавчих актів не допускається звуження змісту або обсягу існуючих прав і свобод.

Положеннями ст. 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків коли пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У своїх рішеннях Конституційний суд України сформулював правову позицію згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України., що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них зокрема відносяться громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави...., органах Служби безпеки України,

міліції, прокуратури,........тощо (рішення Конституційного суду від 06.07.1999 року № 8-рп/99 та від 20.03.2002 року № 5-рп/2002)

В частині застосування законодавства у часі, щодо перерахунку пенсій працівникам прокуратури також позиція висловлена у постановах Верховного Суду України у справах від 10.12.2013 року № 21-420а13, від 17.12.2013 року № 21-445а13, від 06.10.2015 року № 21- 2432а15, із зазначенням, що «.... зміст та обсяг досягнутих працівниками правоохоронних органів, зокрема прокуратури, соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини, щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають на момент звернення за призначенням пенсії..."

Позивач зазначає, що оскільки допущена у довідці про заробітну плату від 12.04.2016 року № 18-285вих-16 помилка в частині посади та заробітної плати встановленої на момент звернення за перерахунком пенсії, визнана Прокуратурою Луганської області, то дії УПФ України Попаснянського району, щодо прийняття рішення про відмову у перерахуванні пенсії з виправленою довідкою про заробітну плату - є неправомірними та обмежують права та свободи позивача.

За викладених обставин, позивач просив суд: - визнати дії та рішення Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області щодо прийняття рішення про відмову у перерахунку пенсії громадянину ОСОБА_1 від 12.09.2017 року протиправним; - скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області про відмову у перерахунку пенсії громадянину ОСОБА_1 від 12.09.2017 року; - зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 згідно довідки(уточнюючої довідки від 12.04.2016 року № 18-285 вих-16) від 17.10.2017 року № 18-492 вих-17.

Рішенням Попаснянського районного суду Луганської області від 29 грудня 2018 року у справі № 423/3496/17 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам законодавства, оскільки було невсебічно перевірено всі обставини по справі, досліджені докази з порушенням норм процесуального права та неправильно застосовані норми матеріального права, які підлягали застосуванню до правовідносин, що склалися між позивачем та відповідачем, в зв`язку із чим було винесено необґрунтоване та незаконне рішення.

Відповідачем надано відзив на апеляційну скаргу у якому проти доводів та вимог останньої заперечив, вважаючи їх безпідставними, а прийняте судом першої інстанції рішення, яке він просив залишити без змін, - обґрунтованими та законними.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанцій встановлено, що з серпня 2005 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду в Попаснянському районі Луганської області та отримує пенсію за вислугою років у відповідності до Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 90% від суми заробітної плати.

14.09.2017 року Позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області (відповідача) з заявою про проведення йому перерахунку пенсії з більшого заробітку згідно із ЗУ «Про прокуратуру» на підставі довідки про заробітну плату від 04.04.2017р. у зв`язку з затвердженням нової схеми посадових окладів працівникам органів прокуратури.

Розглянувши заяву позивача , відповідач своїм рішенням від 12.09.2017 року відмовив у здійсненні вказаного перерахунку пенсії, в зв`язку з відсутністю на те правових підстав, зазначених у письмових запереченнях, наданих суду.

Атак, предметом даного позову є розгляді питання правомірності дій відповідача управління ПФУ в Попаснянському районі Луганської області щодо винесення рішення про відмову у здійсненні перерахунку пенсії позивачу

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив наступне.

Відповідно до ч. 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ у редакції, що діяла до 01.01.2015 року, призначені працівникам прокуратури пенсії перераховувались у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року № 76-VIII внесені зміни до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ, зокрема ч. 18 викладено у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».

15.07.2015 року набув чинності Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII.

Відповідно до Розділу ХІІ Прикінцевих положень Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII положення Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ (крім окремих статей) визнано такими, що втратили чинність із набранням чинності Законом України «Про прокуратуру» № 1697-VII.

Таким чином, на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії ( 04.09.2017 року) ч. 13 та ч. 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ, які регулювали порядок перерахунку пенсій - втратили чинність.

Згідно з ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 13 Розділу ХІІІ Прикінцевих положень Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII на Кабінет Міністрів України покладено обов`язок у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити приведення нормативно-правових актів міністерств та інших відповідних центральних органів виконавчої влади України у відповідність із цим Законом.

А так, враховуючи визначені правові положення, суд зазначає, що на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії Кабінетом Міністрів України нормативно-правовий акт, яким визначено умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, прийнято не було.

При цьому, наведені зміни до законодавства не позбавляють позивача права на перерахунок пенсії, який був йому гарантований ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ при призначені пенсії, а лише покладають визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури на Кабінет Міністрів України.

Тривале невиконання Кабінетом Міністрів України вимог п. 13 Розділу ХІІІ Прикінцевих положень Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII призвела до правової невизначеності у спірних правовідносинах та ситуації, за якої пенсіонери з числа прокурорів не мають можливості реалізувати своє право на перерахунок пенсії, передбачене ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII.

У той же час, Пенсійний фонд України, як орган державної влади, в силу вимог ч. 2 України зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відсутність визначених Кабінетом Міністрів України умов та порядку перерахунку призначених працівникам прокуратури пенсій, призвела до того, що Пенсійний фонд України не має правових підстав та законного способу дій для реалізації своїх повноважень, що виключає можливість перерахунку зазначених пенсій.

Вищезазначений висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною в постанові від 14.02.2018 року у справі № 635/903/17.

Враховуючи наведені положення чинного законодавства, суд першої інстанції дійшов висновку, що відмовляючи позивачу у перерахунку пенсії, орган Пенсійного фонду України не діяв протиправно.

Бездіяльність Кабінету Міністрів України, який протягом тривалого часу не визначає умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, як це передбачено у ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII, не може вважатися доказом протиправності дій Пенсійного фонду України і покладати на нього обов`язки, не передбачені законодавством. При цьому, причини бездіяльності Кабінету Міністрів України та їх оцінка не є предметом спору у даній справі і за цих же підстав, суд першої інстанції відхилив посилання позивача на те, що «зміст та обсяг досягнутих працівниками правоохоронних органів, зокрема прокуратури, соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини, щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають на момент звернення за призначенням пенсії».

Крім того, даний позов позивач подав до суду в зв`язку із відмовою у перерахунку пенсії, а ні у призначенні.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Попаснянського районного суду Луганської області від 29 грудня 2018 року у справі № 423/3496/17 - залишити без задоволення.

Рішення Попаснянського районного суду Луганської області від 29 грудня 2018 року у справі № 423/3496/17 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 02 липня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді Т.Г. Арабей

І.В. Сіваченко