Справа № 520/392/19
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2019-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2019 р.Справа № 520/392/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Чалого І.С. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.04.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Білова О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 18.04.19 року по справі № 520/392/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю імені газети "Ізвєстія"

до Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю імені газети "Ізвєстія" (далі ТОВ імені газети "Ізвєстія", позивач) звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Харківській області (далі ГУ ДФС у Харківській області, відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області № від 10.10.2018., згідно з яким платнику податків визначено суму грошового зобов`язання за платежем «Єдиний податок з сільськогосподарських товаровиробників, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків» у розмірі 1 019 975,58 гривень, в тому числі за основним платежем 815 980,46 гривень, за штрафними (фінансовими) санкціями 203 995,12 гривень.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.04.2019 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю імені газети "Ізвєстія" (с. Верхньоводяне, Близнюківський район, Харківська область,64841, ) до Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057, ) про скасування податкового повідомлення-рішення задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області № від 10.10.2018.

Стягнуто з Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь Товариства з обмеженою відповідальністю імені газети "Ізвєстія" (с. Верхньоводяне, Близнюківський район, Харківська область, 64841, ) у розмірі 15299,64 грн. (п`ятнадцять тисяч двісті дев`яносто дев`ять гривень 64 копійок).

Відповідач, не погодившись з даним рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що приймаючи зазначене рішення суд першої інстанції неповно з`ясував всі обставини справи, чим порушено норми процесуального права.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягав на законності судового рішення та просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник позивача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною 1 ст. 308 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що Товариство з обмеженою відповідальністю імені газети "Ізвєстія" зареєстроване як юридична особа та перебуває на обліку у податкових органах як платник єдиного податку 4 групи.

ГУ ДФС у Харківській області була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ імені газети «Ізвєстія» з метою контролю за дотриманням вимог податкового законодавства України з єдиного податку для платників четвертої групи (сільськогосподарських товаровиробників) за 2015-2018 роки, за результатами якої складено акт перевірки № 3961 /20-40-14-19-08/31834521 від 21.09.2018 року (а.с. 17-28).

Висновками Акту перевірки встановлено порушення платником податків ст. 289, п. 292-1.2, п. 292-1.3 ст. 292-1 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження до сплати до бюджету єдиний податок 4 групи на загальну суму 979176,06 грн., в т.ч. за 2015 рік - на суму 163195,60 гривень; за 2016 рік на суму 295432,46 гривень; за 2017 рік - на суму 434395,75 гривень; за 2018 рік (І та II квартали) - на суму 86152,25 гривень.

Не погодившись з висновками контролюючого органу, листом за вих. № 45 від 01.10.2018 позивач звернувся до Головного управління ДФС у Харківській області із запереченнями до акту перевірки (а.с. 29-37).

За результатами розгляду заперечень платника податків листом ГУ ДФС у Харківській області № 42476/10/20-40-14-19-14 від 10.10.2018 року платника податків було повідомлено про необґрунтованість викладених заперечень та відсутність підстав для перегляду висновків податкового органу (а.с. 38-42).

На підставі акту перевірки № 3961/20-40-14-19-08/31834521 від 21.09.2018 року ГУ ДФС у Харківській області прийнято податкове повідомлення-рішення № від 10.10.2018, згідно з яким платнику податків визначено суму грошового зобов`язання за платежем «Єдиний податок з сільськогосподарських товаровиробників, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків» за 2016 перший та другий квартали 2018 р. у розмірі 1019975,58 гривень, в тому числі за основним платежем 815980,46 гривень та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 203995,12 гривень (а.с. 43).

Позивач не погодившись з податковим повідомлення-рішення № від 10.10.2018 року та листом за вих. № 48 від 23.10.2018 року звернувся до ДФС України зі скаргою на вказане рішення податкового органу (а.с. 45-54).

Листом за вих. № 37453/6/99-99-11-03-01-25 від 19.11.2018 року ДФС України повідомила позивача про продовження строку розгляду скарги до 27.12.2018 року включно (а.с.55).

Листом за вих. № 41188/6/99-99-11-06-01-25 від 20.12.2018 року ДФС України надіслала рішення про результати розгляду скарги, отримане платником податків 08.01.2019 року за вх. № 2, яким оскаржуване податкове повідомлення-рішення залишено без змін, скаргу ТОВ імені газети «Ізвєстія» без задоволення (а.с.56-59).

Позивач не погодився з висновками податкового органу та звернувся до суду із цим позовом про скасування спірного податкового повідомлення-рішення.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що спірне податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області № від 10.10.2018 року не відповідає вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, а тому є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із п. 292-1 ст. 292-1 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування для платників єдиного податку четвертої групи є площа сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ і багаторічних насаджень) та/або земель водного фонду (внутрішніх водойм, озер, ставків, водосховищ), що перебуває у власності сільськогосподарського товаровиробника або надана йому у користування, у тому числі на умовах оренди.

Відповідно до п. 292-1.2 статті 292-1 Податкового кодексу України, базою оподаткування податком для платників єдиного податку четвертої групи для сільськогосподарських товаровиробників є нормативна грошова оцінка одного гектара сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ і багаторічних насаджень), з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного за станом на 1 січня базового податкового (звітного) року відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом. Базою оподаткування податком для платників єдиного податку четвертої групи для земель водного фонду (внутрішніх водойм, озер, ставків, водосховищ) є нормативна грошова оцінка ріллі в Автономній Республіці Крим або в області, з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного за станом на 1 січня базового податкового (звітного) року відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом.

Згідно із ст. 289 Податкового кодексу України, для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року, що визначається за формулою: Кi = І : 100, де І - індекс споживчих цін за попередній рік. У разі якщо індекс споживчих цін перевищує 115 відсотків, такий індекс застосовується із значенням 115. Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації не пізніше 15 січня поточного року забезпечують інформування центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, і власників землі та землекористувачів про щорічну індексацію нормативної грошової оцінки земель.

Постановою Кабінету Міністрів України № 15 від 14.01.2015 р. «Про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру» встановлено, що Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, що в тому числі реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Повноваження визначати за формулою, встановленою ПК України, та оприлюднювати (з метою використання як ДФС України, так і землекористувачами) коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель належать Держгеокадастру. Індекс споживчих цін, який щороку визначається та оприлюднюється Державною службою статистики України, слугує лише для розрахунку величини коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель - сам же коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель обчислюється виключно Держгеокадастром, і не може розраховуватися контролюючим органом чи платником податків самостійно.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме зі змісту акту перевірки № 3961/20-40-14-19-08/31834521 від 21.09.2018 року, предметом перевірки є вирішення питання про правильність самостійного визначення платником податків податкового зобов`язання з єдиного податку четвертої групи без урахування коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель 1,124 та без коефіцієнту змін у рентному доході 1,756 за 2015-2018 роки. Відповідно до розрахунку штрафних санкцій до спірного податкового повідомлення-рішення нарахування податкового зобов`язання та штрафних санкцій здійснено за 2016 перший та другий квартали 2018, тобто з урахуванням граничних строків, визначених п. 102.1 ст. 102 ПК України.

В Акті перевірки зазначено та не заперечувалося представником позивача в ході розгляду справи, що у 2015-2018рр. ТОВ імені газети «Ізвєстія» мало у користуванні на території Самійлівської сільської ради Близнюківського району Харківської області земельні ділянки:

2015 рік - загальної площею 3258,1233 га, в т.ч. рілля 3258,1233 га, пасовища 31,5922 га, землі водного фонду - 23,1879 га;

2016 рік - загальної площею 3331,5419 га, в т.ч. рілля -3276,7618 га, пасовища - 31,5922 га, землі водного фонду - 23,1879 га;

2017 рік - загальної площею 3235,2683 га, в т.ч. рілля -3180,4882 га, пасовища - 31,5922 га, землі водного фонду - 23,1879 га;

2018 рік - загальної площею 3208,5836 га, в т.ч. рілля -3153,8035 га, пасовища - 31,5922 га, землі водного фонду - 23,1879 га.

Листом № 22-28-0.22-443/2-17 від 12.01.2017 року «Про індексацію нормативної грошової оцінки земель» Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру повідомила, що значення коефіцієнта індексації нормативної грошової оціни сільськогосподарських угідь (ріллі, багаторічних насаджень, сіножатей, пасовищ та перелогів) за 2016 рік становить 1,0 (а.с. 60).

Згідно з п.289.3 ст. 289 ПК України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації не пізніше 15 січня поточного року забезпечують інформування центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, і власників землі та землекористувачів про щорічну індексацію нормативної грошової оцінки земель.

Листом № 6-28-0.22-442/2-17 від 12.01.2017 року «Про індексацію нормативної грошової оцінки земель» Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру повідомила Державну фіскальну службу України про те, що значення коефіцієнта індексації нормативної грошової оціни сільськогосподарських угідь (ріллі, багаторічних насаджень, сіножатей, пасовищ та перелогів) за 2016 рік становить 1,0 (а.с. 61).

Вказану інформацію підтверджено Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру й у подальшому у листі № 6-28-0.22-244/2-18 від 11.01.2018. (а.с. 62-63)

У відповідності до п.п. 6, 9 підрозділу 6 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, який регулює питання щодо особливостей справляння плати за землю, встановлено, що індекс споживчих цін за 2015 рік, який використовується для визначення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки сільськогосподарських угідь (ріллі, багаторічних насаджень, сіножатей, пасовищ та перелогів), застосовується із значенням 120 відсотків. Індекс споживчих цін за 2017 рік, що використовується для визначення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення, застосовується із значенням 100 відсотків.

Відповідно до п.5 підрозділу 8 Розділу XX «Перехідні положення» ПК України, який регулює особливості справляння єдиного податку та фіксованого податку, індекс споживчих цін за 2015 та 2017 роки, що використовується для визначення величини коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ і багаторічних насаджень) та/або земель водного фонду (внутрішніх водойм, озер, ставків, водосховищ) для цілей оподаткування єдиним податком четвертої групи, застосовується із значенням 100 відсотків.

Згідно з п.8 підрозділу 6 Розділу XX «Перехідні положення» ПК України індекс споживчих цін за 2016 рік, що використовується для визначення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, застосовується із значенням: для сільськогосподарських угідь (ріллі, багаторічних насаджень, сіножатей, пасовищ та перелогів) - 100 відсотків; для земель несільськогосподарського призначення - 106 відсотків.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що законодавець не передбачив особливостей застосування коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки землі за 2016 рік з метою оподаткування єдиним податком четвертої групи - власникам землі та землекористувачам, суд приходить до висновку про те, що у цьому випадку необхідно застосовувати коефіцієнт, визначений та оприлюднений Держгеокадастром, у розмірі 1,0.

Таким чином, базою оподаткування податком для платників єдиного податку четвертої групи є нормативна грошова оцінка ріллі з урахуванням коефіцієнта індексації 1,0, визначеного Держгеокадастром за 2016 рік відповідно до порядку, встановленого ПК України.

Стосовно доводів апелянта про те, що платник податків при розрахунку суми податкового зобов`язання з єдиного податку 4 групи на 2015-2018 роки зазначив нормативну грошову оцінку одиниці площі «Рілля», яка не відповідає даним державного земельного кадастру - 14723,35 гривень. За інформацією відділу Держземагентства у Близнюківському районі Харківської області (лист № 01-26/17 від 17.04.2015) базова вартість 1 га ріллі станом на 01.06.1995 р. становить 3683,6 гривень, вартість 1 га ріллі з урахуванням коефіцієнтів індексації складає 25854,20 гривень, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з вищезазначеного, йдеться про застосування у 2016-2018 роках коефіцієнту 1,756 до нормативної грошової оцінки сільськогосподарських угідь (14723,35 х 1,756 = 25854,20 гривень).

Згідно із п. 292-1.2 ст.292-1 Податкового кодексу України (в редакції станом на 01.02.2016 р.), базою оподаткування податком для платників єдиного податку четвертої групи для сільськогосподарських товаровиробників є нормативна грошова оцінка одного гектара сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ і багаторічних насаджень), з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного за станом на 1 січня базового податкового (звітного) року відповідно до порядку, встановленого розділом XII цього Кодексу.

Відповідно до цієї ж норми (в редакції Закону України № 1791-VIII від 20.12.2016 р. "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році") базою оподаткування податком для платників єдиного податку четвертої групи для сільськогосподарських товаровиробників є нормативна грошова оцінка одного гектара сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ і багаторічних насаджень), з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного за станом на 1 січня базовою податкового (звітною) року відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом.

Аналіз вищевказаних норм вказує, що до нормативної грошової оцінки враховується лише коефіцієнт індексації, який визначається за індексом споживчих цін за попередній рік, обчислений за чітко встановленою формулою - жодних згадувань про будь-які інші коефіцієнт для врахування до нормативної грошової оцінки сільськогосподарських угідь, у тому числі коефіцієнту 1,756, Податковий кодекс України не містить.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про оцінку земель", нормативно-методичне регулювання оцінки земель здійснюється у відповідних нормативно-правових актах, що встановлюють порядок проведення оцінки земель, організації і виконання землеоціночних робіт, склад і зміст технічної документації та звітів з експертної грошової оцінки земельних ділянок, вимоги до них. порядок їх виконання.

Правила (порядок) проведення нормативної грошової оцінки сільськогосподарських угідь раніше визначались Постановою № 213, якою затверджено "Методику нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів" (в подальшому Методика).

Відповідно до змін внесених Постановою Кабінету Міністрів України № 1185 від 31.10.2011 р. (чинні з 01.01.2012 р.), для врахування змін у рентному доході, який створюється при виробництві зернових культур, до показників нормативної грошової оцінки ріллі, проведеної станом на 1 липня 1995 року (з урахуванням індексації), застосовується коефіцієнт 1,756. Показники нормативної грошової оцінки гектара ріллі окремої земельної ділянки, проведеної станом на 1 липня 1995 року, застосовуються із коефіцієнтом, що визначений абзацом другим пункту 5 цієї Методики.

Постановою Кабінету Міністрів України № 831 від 16.11.2016 р. (чинна з 01.03.2017 р.) затверджено нову Методику нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення (надалі - Методика), яка не передбачає застосування коефіцієнту 1,756 до нормативної грошової оцінки землі.

Згідно ст. 1 Закону України «Про оцінку земель», датою оцінки земельної ділянки визнається дата (число, місяць та рік), на яку проводиться оцінка земельної ділянки та визначається її вартість. Для нормативної грошової оцінки земельної ділянки - дата, вказана в технічній документації.

Статтями 20, 23 Закону України «Про оцінку земель» встановлено, що за результатами бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт. Технічна документація з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок, розташованих за межами населених пунктів, затверджується районними радами.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що Методики містять правила (порядок), за якими обчислюється нормативна грошова оцінка земель сільськогосподарського призначення розробниками технічної документації, які відповідно до статей 7 та 18 Закону України "Про оцінку земель" мають право на здійснення діяльності у сфері землеустрою.

Тобто, закріплені у Методиках правила (в тому числі, у колишній Методиці щодо врахування коефіцієнту 1,756) підлягають застосуванню саме розробниками технічної документації та не призначені для самостійного використання платниками податків, контролюючими органами або органами Держгеокадастру.

Відповідно до п. 23.1 ст. 23. п. 24.1 ст. 24 Податкового кодексу України, базою оподаткування визнаються конкретні вартісні, фізичні або інші характеристики певного об`єкта оподаткування. База оподаткування - це фізичний, вартісний чи інший характерний вираз об`єкта оподаткування, до якого застосовується податкова ставка і який використовується для визначення розміру податкового зобов`язання. Одиницею виміру бази оподаткування визнається конкретна вартісна, фізична або інша характеристика бази оподаткування або її частини, щодо якої застосовується ставка податку.

За відсутності на даний час будь-якої іншої, ніж у 1995 році, нормативної грошової оцінки земельної ділянки - конкретні вартісні характеристики у розумінні п.23.1 ст. 23, п.24.1 ст. 24 Податкового кодексу України можуть бути взяті лише станом на 1995 рік.

Про це свідчить і лист Відділу Держземагентства у Близнюківському районі Харківської області за вих. №01-17/265 від 24.01.2014 р., яким платника податків було повідомлено про те, що на 01.01.2014 р. базова вартість 1 га ріллі визначена станом на 01.06.1995 і становить 3683,60 гривень, вартість 1 га пасовищ станом на 01.06.1995 р. складає 924,00 гривень (а.с.14). Жодних згадувань про будь-яку іншу нормативну грошову оцінку та про коефіцієнт 1,756 вказаний лист не містить.

Згідно із п.п. 3, 4, 7, 18, 20 Порядку проведення загальнонаціональної (всеукраїнської) нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 105 від 07.02.2018 р., оцінка проводиться відповідно до Методики нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України вії 16.11.2016 р. № 831.

Оцінку проводить уповноважений Держгеокадастром на здійснення заходів, передбачених бюджетною програмою "Проведення земельної реформи", суб`єкт господарювання, якому надаються бюджетні кошти на безповоротній основі в межах відповідних бюджетних асигнувань та який є суб`єктом оціночної діяльності відповідно до статті 6 та з урахуванням вимог частини третьої статті 18 Закону України "Про оцінку земель".

Оцінка включає підготовчі роботи, ґрунтові обстеження (у разі потреби), камеральні роботи та складення за результатами проведення оцінки технічної документації із загальнонаціональної (всеукраїнської) нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення (далі - технічна документація). Мінагрополітики протягом трьох місяців з дня реєстрації технічної документації здійснює розгляд технічної документації та приймає рішення про її затвердження або про відмову в її затвердженні. Затверджена технічна документація протягом п`яти робочих днів з дня затвердження подається Мінагрополітики Державному кадастровому реєстратору Держгеокадастру разом із заявою про внесення відомостей про проведення оцінки до Державного земельного кадастру.

Крім того, вказаною Постановою внесено зміни до Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1051 від 17.02.2012 р., зокрема, підпункт 8 пункту 22 доповнено новим абзацом такого змісту: "Після проведення загальнонаціональної (всеукраїнської) нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та затвердження технічної документації із загальнонаціональної (всеукраїнської) нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення відповідно до Порядку проведення загальнонаціональної (всеукраїнської) нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2018 р. № 105, підставою для надання відомостей із Державного земельного кадастру про нормативну грошову оцінку земельної ділянки сільськогосподарського призначення (крім земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів) є виключно дані загальнонаціональної (всеукраїнської) нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення, які внесені до Державного земельного кадастру та не підлягають оновленню протягом строку, визначеного Законом України "Про оцінку земель".

Таким чином, до проведення нової всеукраїнської нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення Держгеокадастр може повідомити лише конкретну оцінку 1 га сільськогосподарських угідь станом на 1995 рік, до якої підлягають кумулятивному застосуванню щорічні коефіцієнти індексації, визначені Держгеокадастром, відповідно до п. 289.2 ст. 289 Податкового кодексу України, за встановленою формулою за індексом споживчих цін за попередній рік-для цілей оподаткування єдиним податком 4 групи використання будь-яких інших коефіцієнтів Податковим кодексом України не передбачено, а Методика нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення підлягає використанню виключно розробником технічної документації при проведенні такої оцінки та складенні технічної документації.

У відповідності до п.1.1 ст. 1 Податкового кодексу України даний кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування.

Згідно з п.5.2 ст. 5 Податкового кодексу України у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу.

Отже, якщо врахування контролюючим органом коефіцієнту 1,756 до нормативної грошової оцінки землі суперечить п.292-1.2 ст.292-1, п.289.2 ст.289 Податкового кодексу України, які не містять норм про застосування такого коефіцієнту, а відтак, у цьому випадку на підставі п.5.2 ст.5 Податкового кодексу України для регулювання відносин оподаткування використанню підлягають саме правила та положення Кодексу.

Також відповідно до п.7.1 ст.7 Податкового кодексу України під час встановлення податку обов`язково визначаються такі елементи: 7.1.1. платники податку; 7.1.2. об`єкт оподаткування; 7.1.3. база оподаткування; 7.1.4. ставка податку; 7.1.5. порядок обчислення податку; 7.1.6. податковий період; 7.1.7. строк та порядок сплати податку; 7.1.8. строк та порядок подання звітності про обчислення і сплату податку.

Згідно з п.7.4. ст.7 Податкового кодексу України елементи податку, визначені в пункті 7.1 цієї статті, підстави для надання податкових пільг та порядок їх застосування визначаються виключно цим Кодексом.

Виходячи з пп.12.1.4 п.12.1 ст.12 Податкового кодексу України, Верховна Рада України встановлює на території України загальнодержавні податки та збори і визначає положення, визначені в пунктах 7.1, 7.2 статті 7 цього Кодексу щодо місцевих податків та зборів.

В силу п.7.3. ст.7 Податкового кодексу України будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.

Відповідно до п.2.1. ст.2 Податкового кодексу України зміна положень цього Кодексу може здійснюватися виключно шляхом внесення змін до цього Кодексу.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що при обчисленні у 2016-2018 роках єдиного податку четвертої групи відсутні підстави для застосування коефіцієнту 1,756, оскільки, по-перше, база оподаткування визначається виключно ПК України, який у редакції, чинній на час існування спірних правовідносин не містив вимог про застосування коефіцієнту 1,756 до показників нормативної грошової оцінки землі, а статтею 289 ПК України врегульовано лише щорічну індексацію нормативної грошової оцінки земель з урахуванням індексу споживчих цін за попередній рік, а інших положень, які б визначали застосування будь-яких інших коефіцієнтів, ПК України не містить; по-друге, Постанови Кабінету Міністрів України є підзаконними нормативно-правовими актами та в силу п.2.1. ст.2, п.7.3. ст.7 Податкового кодексу України не можуть встановлювати або змінювати елементи податку (в тому числі, шляхом запровадження обов`язку враховувати коефіцієнт до показників нормативної грошової оцінки землі), адже будь-які питання щодо оподаткування регулюються тільки ПК України і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, а будь-які зміни до п.289.1 ст.289 ПК України до теперішнього часу не вносились; по-третє, елементи місцевих податків, до числа яких належить і єдиний податок 4 групи, визначаються лише Верховною Радою України, а, отже, база оподаткування як елемент податку може встановлюватися виключно вищим законодавчим органом держави, що прямо передбачено пп.12.1.4 п. 12.1 ст.12 Податкового кодексу України, а не органом виконавчої влади в особі Кабінету Міністрів України.

Стосовно застосування до нормативної грошової оцінки коефіцієнту 1,756 (без проведення нової оцінки суб`єктом оціночної діяльності розробником технічної документації), колегія суддів зазначає.

Питання порядку проведення нормативної грошової оцінки сільськогосподарських угідь раніше визначалось Постановою Кабінету Міністрів України № 213 від 23.03.1995р., якою було затверджено Методику нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1185 від 31.10.2011 до вказаної Методики були внесені зміни, відповідно до яких для врахування змін у рентному доході, який створюється при виробництві зернових культур, до показників нормативної грошової оцінки ріллі, проведеної станом на 1 липня 1995р. (з урахуванням індексації), застосовується коефіцієнт 1,756.

Постановою Кабінету Міністрів України № 831 від 16.11.2016, яка набрала чинності з 01.03.2017, затверджено нову Методику нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення, яка не передбачає застосування коефіцієнту 1,756 до нормативної грошової оцінки землі.

Виходячи з позиції податкового органу, зміни до Методик - як тієї, що діяла раніше (в частині запровадження коефіцієнту 1,756), так і до нової - автоматично тягнуть за собою зміну нормативної грошової оцінки (тобто, елементу податку - бази оподаткування) та, відповідно, змінюють податкове зобов`язання платника податків.

Згідно з п.3 нової Методики нормативна грошова оцінка земель сільськогосподарського призначення визначається відповідно до нормативу капіталізованого рентного доходу на землях сільськогосподарського призначення природно-сільськогосподарських районів Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя згідно з додатком та показників бонітування ґрунтів шляхом складання шкал нормативної грошової оцінки агровиробничих груп ґрунтів природно-сільськогосподарських районів (для сільськогосподарських угідь). У разі коли агровиробничі групи ґрунтів сільськогосподарських угідь на земельній ділянці сільськогосподарського призначення не визначено, застосовується норматив капіталізованого рентного доходу відповідного сільськогосподарського угіддя природно-сільськогосподарського району Автономної Республіки Крим, області, мм. Києва та Севастополя згідно з додатком.

Відповідно до вказаного додатку в редакції від 16.11.2016 норматив капіталізованого рентного доходу рілля Зачепилівсько-Близнюківського природно-сільськогосподарського району становить 14396,76 гривень за 1 га; в редакції Постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 23.08.2017, яка набрала чинності 31.08.2017 -33175,15 гривень за 1 га.

За змістом Акту перевірки, платник податків при розрахунку суми податкового зобов`язання з єдиного податку 4 групи на 2017 рік зазначив нормативну грошову оцінку одиниці площі «рілля» в сумі 14723,35 гривень за 1 га.

Даний розмір нормативної грошової оцінки відповідає додатку до нової Методики (в редакції додатку від 16.11.2016 року), а саме - нормативу капіталізованого рентного доходу рілля Зачепилівсько-Близнюківського природно-сільськогосподарського району, встановленому на рівні 14396,76 гривень/га.

При розрахунку суми податкового зобов`язання з єдиного податку 4 групи на 2018 рік нормативна грошова оцінка одиниці площі «рілля» визначена позивачем також в сумі 14723,35 гривень за 1 га, з огляду на принцип стабільності податкового законодавства, передбачений п.4.1.9 ст.4 Податкового кодексу України, в силу якого зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки; податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Згідно зі ст.3 Бюджетного кодексу України бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Беручи до уваги, що зміни до нормативної грошової оцінки землі (як бази оподаткування та елементу податку) не можуть вноситися пізніше як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила, та враховуючи, що Постанова Кабінету Міністрів України № 637 (якою норматив капіталізованого рентного доходу рілля встановлено на рівні 33175,15 гривень/га) прийнята 23.08.2017 р., тобто, за чотири місяці до початку нового бюджетного періоду - у 2018р. не підлягав застосуванню норматив капіталізованого рентного доходу рілля Зачепилівсько-Близнюківського природно-сільськогосподарського району в редакції додатку від 23.08.2017 року (33175,15 гривень/га).

Таким чином, визначена платником податків у 2018 році нормативна грошова оцінка 14723,35 гривень/га також відповідає додатку до нової Методики - відтак, заниження до сплати єдиного податку 4 групи за 2017-2018 роки відсутнє.

Питання дотримання національними органами (в тому числі і судами) правила вирішення колізій у податковому законодавстві на користь найбільш сприятливого для платника податків підходу було предметом оцінки в рішеннях Європейського суду з прав людини у справі "Щокін проти України" від 14.10.2010 р. (заяви N 23759/03 та N 37943/06) та "Сєрков проти України" від 07.07.2011 р. (заява N 39766/05). Європейський суд з прав людини дійшов висновку про незаконність втручання у майнові права заявників для цілей статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки: - по-перше, національне законодавство не було чітким та узгодженим та не відповідало вимозі якості закону і не забезпечувало адекватного захисту від свавільного втручання у майнові права заявника; - по-друге, національними органами не було дотримано вимоги законодавства щодо застосування підходу, який був би найбільш сприятливим для заявника-платника податку, коли в його справі національне законодавство припускало неоднозначне трактування.

Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення необґрунтоване та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 4 ст. 241, ч. 3 ст. 243, ст.ст. 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.04.2019 року по справі № 520/392/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді І.С. Чалий О.В. Присяжнюк
Повний текст постанови складено 04.07.2019 року