Справа № 640/599/19
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/599/19 Прізвище судді (суддів) першої інстанції:
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Беспалова О.О., Ключковича В.Ю..;

за участю секретаря: Горяінової Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04 червня 2019 року (розглянута у відкритому судовому засіданні, м. Київ, дата складання повного тексту рішення - 13 травня 2019 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третя особа на стороні відповідача: ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2019 року, ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі - відповідач), третя особа, без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 (далі - третя особа), про визнання дій протиправними та зобов'язати вчинити певні дії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 січня 2019 року адміністративну справу ОСОБА_1 передано на розгляд до Шевченківського районного суду міста Києва.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає про те, що 11 липня 2018 року об 13 год. 33 хв., керуючи автомобілем «Toyota» реєстраційний номер НОМЕР_1 , позивач рухалася в третій полосі проїжджої частини бульвару Лесі Українки, 26,у сторону Бессарабського ринку.

В цей час з зустрічної смуги на смугу руху її автомобіля виїхав автомобіль «Mercedes-Bens», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який допустив зіткнення з автомобілем позивача.

За мить до цього зіткнення, автомобіль «Mercedes-Bens» реєстраційний номер НОМЕР_2 також допустив зіткнення з автомобілем «Nissan» реєстраційний номер НОМЕР_3 .

На місце вчинення дорожньо-транспортної пригоди була викликана патрульна поліція та швидка допомога. Проте, працівниками управління патрульної поліції міста Києва, які прибули на місце дорожньо-транспортної пригоди лише складено протокол про адміністративне правопорушення на водія «Nissan» реєстраційний номер НОМЕР_4 РО ОСОБА_3 .

Протокол про адміністративне правопорушення на водія «Mercedes-Bens» реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , який безпосередньо допустив зіткнення з автомобілем позивача, складено не було.

Позивач вважає, що в діях водія «Mercedes-Bens» державний номер НОМЕР_2 ОСОБА_2 є склад адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП.

14.07.2018 ОСОБА_1 звернулась до начальника патрульної поліції м. Києва Зозулі Ю.Г. про складання адміністративного протоколу на водія «Mercedes-Bens» державний номер НОМЕР_2 ОСОБА_2 . Однак, 24.07.2018 Управлінням патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України листом за № Ф-7705/41/11/5/02-2018 Федіній В.С . було відмовлено в складанні адміністративного протоколу на ОСОБА_2 .

Приймаючи до уваги вищевикладене, ОСОБА_1 просить суд: визнати протиправною бездіяльність посадових осіб Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, яка полягає в не складенні протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП стосовно водія ОСОБА_2 , який 11.07.2018 року об 13 год.33хв., керуючи автомобілем «Mercedes-Bens» державний номер НОМЕР_2 за адресою м. Київ, бульвар Л.Українки, 26, порушив Правила дорожнього руху; зобов`язати Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України скласти протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП стосовно водія ОСОБА_2 , який 11.07.2018 року об 13 год. 33 хв. керуючи автомобілем «Mercedes-Bens» державний номер НОМЕР_2 за адресою м. Київ, бульвар Л.Українки, 26 порушив Правила дорожнього руху.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04 червня 2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таку, що складена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою позов задоволити.

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно п.2 ч.1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

З огляду на викладене та у зв`язку із неприбуттям учасників справи у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, а також враховуючи те, що справу можливо вирішити на підставі наявних у ній доказів, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що згідно копії протоколу про адміністративне правопорушення серія БД №312446 від 11.07.2018 року вбачається, що 11 липня 2018 року на вул. Лесі Українки, 26 у місті Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода в результаті якої було пошкоджено автомобіль «Toyota» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , автомобіль «Mercedes-Bens», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіль «Nissan» реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3

Відповідно до цього протоколу вказано про факт порушення п. п. 2.3. «б», 10.1, 10,3, 10.4, 13.1 Правил дорожнього руху водієм автомобіля «Nissan» реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 , що стало причиною ДТП.

Не погоджуючись з висновками поліції, ОСОБА_1 звернулась із заявою від 14.07.2019 до начальника патрульної поліції м. Києва Зозулі Ю.Г. про складання адміністративного протоколу на водія «Mercedes-Bens» державний номер НОМЕР_2 Пулю Є.В.

24.07.2018 Управлінням патрульної поліції у м. Києві листом за № Ф-7705/41/11/5/02-2018 ОСОБА_1 було відмовлено в складанні адмінпротоколу на ОСОБА_2 , оскільки, на час розгляду заяви ОСОБА_1 відсутні правові підстави для притягнення до адміністративної відповідальності.

Не погоджуюсь з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 звернулась до суду для захисту своїх прав.

Надаючи правову оцінку обставинам та матеріалам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із ч. 1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 звертаючись до суду, вважає, що бездіяльністю відповідача порушено її права та законні інтереси, оскільки не складено протокол на особу, яка на її думку, винна у скоєні ДТП, в результаті якого її автомобіль було пошкоджено.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно із ст. 72 КАС доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;

Позивач вказує на те, що всупереч п.1 розділу VІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовані не в автоматичному режимі (Наказ Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 №1395, надалі - Наказ) де зазначено, що у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, на місті дорожньо-транспортної пригоди складається протокол про адміністративне правопорушення стосовно цих осіб, однак, на думку позивача, саме в діях водія автомобіля «Mercedes-Bens» державний номер НОМЕР_2 ОСОБА_2 , вбачаються порушення п.п. 1.5, 10.1, 12.3 Правил дорожнього руху, що є адміністративним правопорушенням згідно ст. 124 КУпАП, - але протокол на останнього складений не був.

Щодо посилання позивача на те, що згідно вказаних вимог наказу необхідно складати протоколи на всіх учасників дорожньо-транспорної пригоди, однак, всупереч наказу, поліцією складено протокол тільки на водія ОСОБА_3 , який керував автомобілем «Nissan» реєстраційний номер НОМЕР_3 , колегія суддів зазначає наступне.

Так, колегія суддів не приймає до уваги зазначене вище посилання позивача, оскільки згідно вказаного Наказу на місці дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) складається протокол про адміністративне правопорушення тільки стосовно тих осіб, якими порушені правила дорожнього руху, а не на всіх учасників ДТП, як вважає ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 3 Закону України «Про дорожній рух» державне управління у сфері дорожнього руху та його безпеки здійснюється Кабінетом Міністрів України, спеціально уповноваженими на це центральними органами виконавчої влади, органами виконавчої влади в Автономній Республіці Крим, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування.

Відповідно до змісту статті 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно п. 3, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення, яким, серед іншого визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (ч.ч.1,2 ст. 7 КУпАП).

Вимоги ст.254 КУпАП передбачають, зокрема, що протокол про адміністративне правопорушення складається уповноваженими на те посадовими особами.

При цьому, відповідно до положень ст.255 КпАП, складання протоколу про адміністративне правопорушення, яке передбачене ст.124 КпАП, відноситься до виключної компетенції уповноважених на те посадових осіб органів внутрішніх справ (Національної поліції).

Окрім зазначеного вище, колегія суддів звертає увагу на те, що за своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо прийняття будь-яких нормативно-правових актів є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу, в даному випадку - Національною поліцією України.

Як випливає зі змісту рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

При цьому, суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 2 КАС України критеріям, не може втручатися у дискрецію суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя, а тому позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльність посадових осіб при не складанні протоколу про адміністративне правопорушення згідно ст.124 КпАП України стосовно ОСОБА_2 та зобов`язання відповідача скласти адміністративний протокол на ОСОБА_2 , - в даному випадку є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому задоволенню не підлягають.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що позов є необґрунтованим, безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мір досліджено обставини справи на підставі яких суд прийшов до правильного висновку про відмову в задоволенні позову повністю.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 205, 241, 242, 243, 251, 271, 272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04 червня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: О.О. Беспалов,

В.Ю. Ключкович