Справа № 0240/3542/18-а
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2019-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 0240/3542/18-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Томчук А.В.

Суддя-доповідач - Біла Л.М.

03 липня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Граб Л.С. Гонтарука В. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 04 квітня 2019 року (повний текст якого складено 11 квітня 2019 року у м. Вінниці) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

у жовтні 2018 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, в якому просив: визнати протиправними дії ГУ Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу років ОСОБА_1 під час її перерахунку з 80% на 70% від відповідних сум грошового забезпечення;

- зобов`язати ГУ Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити з 01.01.2018 перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 в розмірі 80 % від відповідних сум грошового забезпечення;

- визнати протиправними дії ГУ Пенсійного фонду України у Вінницькій області, які полягають у зменшенні розміру пенсії ОСОБА_1 за рахунок виплати з 01.01.2018 лише 50% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018;

- зобов`язати ГУ Пенсійного фонду України у Вінницькій області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію з 01.01.2018 у розмірі з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018;

- зобов`язати ГУ Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити виплату ОСОБА_1 суму недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.01.2018 однією сумою;

- визнати протиправними дії ГУ Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо проведення на виконання постанови КМУ від 21 лютого 2018 року № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" перерахунку ОСОБА_1 пенсії з 01.01.2018 без врахування раніше сплачуваних до перерахунку пенсій додаткових видів грошового забезпечення: надбавки за особливі умови служби, надбавки за службу в Збройних Силах України, надбавки за безперервну службу та премії;

- зобов`язати ГУ Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити перерахунок та виплачувати ОСОБА_1 з 01.01.2018 пенсію з врахуванням раніше сплачуваних до перерахунку пенсій додаткових видів грошового забезпечення: надбавки за особливі умови служби, надбавки за службу в Збройних Силах України, надбавки за безперервну службу та премії.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач, здійснюючи перерахунок пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103, протиправно зменшив її розмір з 80% на 70% грошового забезпечення. Крім того, ГУ Пенсійного фонду у Вінницькій області виплачує лише 50% від суми підвищення пенсії та при проведенні перерахунку відповідачем виключено з розрахунку пенсії раніше враховані додаткові види грошового забезпечення такі як надбавка за особливі умови служби 15%, надбавка за службу в ЗСУ - 100%, надбавка за безперервну службу - 15%, премію 33,3%.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 04 квітня 2019 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо зменшення ОСОБА_1 основного розміру пенсії за вислугу років з 80% від відповідних сум грошового забезпечення до 70% від відповідних сум грошового забезпечення під час її перерахунку. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити з 01 січня 2018 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 80% сум грошового забезпечення, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в цій частині та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги щодо виплати йому пенсії з 01.01.2018 у розмірі 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018. В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає доводи щодо протиправності виплати йому у 2018 році лише 50% суми підвищення пенсії, а в 2019 році - 75%, визначеного станом на 01.03.2018.

22 травня 2019 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від відповідача, в якому останній вказав на необґрунтованість доводів апеляційної скарги позивача та просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

З урахуванням вимог п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, позивач - ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Вінницькій області та отримує пенсію за вислугу років, яка призначена йому відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103, відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивача починаючи з 01.01.2018. Однак, пенсію перераховано виходячи з 70% грошового забезпечення, а не 80% як було встановлено при її призначенні. Крім того, перерахунок пенсії проведено з урахуванням посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком пенсії по пенсійній справі №ХЛ61433-Міноборони. Підсумок пенсії (з надбавками) - 8064 грн., попередня сума пенсії - 3507,17 грн. Відповідно до вказаного розрахунку згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 підвищення складає 4556,83 грн., з них виплачується з 01.01.2018 по 31.12.2018 щомісячно 50 % від підвищення 2278,42 грн., з 01.01.2019 по 31.12.2019 щомісячно 75 % від підвищення 3417,62 грн., з 01.01.2020 100% від підвищення 4556,83 грн.

Не погоджуючись із порядком та розміром нарахування та виплати пенсії, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки призначення та перерахунок пенсії є різними за змістом та механізмом процедурами їх проведення, то внесені зміни до ч. 2 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70 % грошового забезпечення не стосуються розміру вже призначеної пенсії, а відтак при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватись норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Водночас, дії відповідача щодо проведення перерахунку та виплати пенсії з урахуванням 50 % суми підвищення пенсії з 01.01.2018 не можуть вважатися протиправними, оскільки такий перерахунок проведено на виконання Постанови № 103, що кореспондується з приписами ч. 4 ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" в частині наданого Уряду права встановлювати такі умови порядку виплати пенсії.

Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон № 2262-ХІІ в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону № 2262-ХІІ усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Положеннями ст. 51 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Так, нормами п. 1 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 (далі - Порядок №45) пенсії, призначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", у зв`язку із підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, приписами Закону № 2262-ХІІ та Кабінету Міністрів України було надано повноваження визначати порядок та умови перерахунку пенсії, які призначені відповідно до даного Закону.

Згідно зі ст. 117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

На виконання ч. 4 ст. 63 Закону № 2262-ХІІ, Кабінетом Міністрів України прийнята Постанова від 21 лютого 2018 року № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (далі - Постанова № 103).

Зазначена Постанова № 103 є нормативно-правовим актом, який з огляду на положення ч. 4 ст. 63 Закону №2262 є обов`язковим у застосуванні органами пенсійного фонду при здійсненні обчислення перерахунку та виплати пенсії відповідній категорії осіб, на яких спрямована дія цієї постанови.

Пунктом 1 Постанови №103 передбачено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон) до 1 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 1 січня 2018 р. у таких розмірах:

з 1 січня 2018 р. - 50 відсотків;

з 1 січня 2019 р. по 31 грудня 2019 р. - 75 відсотків;

з 1 січня 2020 р. - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року (п. 2 Постанови № 103).

Оцінюючи доводи апелянта стосовно протиправності дій відповідача, які полягають у виплаті йому лише 50% суми підвищення пенсії після проведеного перерахунку, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

З матеріалів справи встановлено, що відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача на підставі Постанови № 103 (а.с. 22,52).

Відповідно до зазначеного перерахунку підсумок пенсії (з надбавками) становить 8064 грн., попередня сума пенсії - 3507,17 грн. Відповідно до вказаного розрахунку згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 підвищення складає 4556,83 грн., з них виплачується з 01.01.2018 по 31.12.2018 щомісячно 50 % від підвищення 2278,42 грн., з 01.01.2019 по 31.12.2019 щомісячно 75 % від підвищення 3417,62 грн., з 01.01.2020 100% від підвищення 4556,83 грн.

Разом з цим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідач при проведенні перерахунку та виплати пенсії позивачу не мав правових підстав не врахувати та не застосовувати до спірних правовідносин положення норм ст. 63 Закону № 2262-ХІІ та Постанови КМУ 103 та у інший спосіб здійснювати виплату перерахованої пенсії.

При цьому, посилання апелянта на те, що судом першої інстанції невірно надано оцінку тій обставині, що під час судового розгляду справи рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 у справі № 826/3858/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військ служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", колегія суддів вважає безпідставними, оскільки судом першої інстанції вірно зауважено, що відповідно до ч. 2 ст. 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Тобто, пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військ служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" є нечинними саме з 05.03.2019, а не з моменту прийняття такого нормативно-правового акту.

Скасування з 05.03.2019 в судовому порядку пунктів 1 та 2 Постанови №103 не впливає на результат розгляду цієї справи по суті, оскільки станом на час виникнення спірних правовідносин відповідні норми Постанови №103 були чинними та правомірно застосовувались відповідачем. Вказані обставини (визнання нечинними п. 1, 2 Постанови № 103) не були підставою звернення позивача до суду з позовом, що розглядається, а відтак рішення у справі № 826/3858/18 за певних обставин може вплинути на права позивача лише з дати набрання ним законної сили.

Між тим, суд апеляційної інстанції зауважує, що апелянт посилається на те, що з 05.03.2019 у чинному законодавстві відсутня норма права, яка б визначала виплату пенсії в обмеженому розмірі - 75 % від суми підвищення у 2019 році, однак попри втрату сили вказаною нормою, відповідач жодних дій для відновлення порушеного права позивача не вжив, а навпаки, продовжує виплачувати останньому пенсію у зниженому розмірі 75 % від перерахованої суми.

Крім того, апелянт наголошує на тому, що предметом спору у справі є не лише визнання дій відповідача протиправними станом на дату проведення перерахунку пенсії, а в цілому визнання дій відповідача протиправними щодо обмеження виплати пенсії в році на рівні 50 %від суми підвищення та у 2019 році на рівні від суми підвищення.

З даного приводу колегія суддів зауважує, що позивач звернувся до суду у жовтні 2018 році, з позовними вимогами, зокрема, щодо визнання протиправними дій відповідача, які полягають у зменшенні розміру його пенсії за рахунок виплати з 01.01.2018 лише 50% суми підвищення пенсії і не скористався своїм правом на збільшення розміру позовних вимог щодо визнання протиправними дій відповідача, які полягали у виплаті 75 % суми підвищення.

Положеннями ч. 5 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції не розглядає доводи апеляційної скарги, які стосуються визнання протиправними дій відповідача, які полягали у виплаті 75 % суми підвищення у 2019 році, оскільки дана позовна вимога не була заявлена в суді першої інстанції.

Зважаючи на наявність у Кабінету Міністрів України повноважень на визначення порядку та умов перерахунку пенсії, які призначені відповідно до Закону № 2262-ХІІ, а також на те, що до 05.03.2019 норми п. 1, 2 Постанови № 103, які передбачали у 2018 році виплату пенсії лише з урахуванням 50 % суми підвищення, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності дій відповідача, які полягали у врахуванні положень норм ст. 63 Закону № 2262-ХІІ та Постанови КМУ 103 при перерахунку та виплаті пенсії, а відтак судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено у задоволенні вказаних позовних вимог.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що в обґрунтування правомірності дій відповідача щодо недоплати перерахованих розмірів пенсії суд першої інстанції безпідставно посилається на відсутність бюджетних асигнувань на виплату пенсії, то суд апеляційної інстанції критично ставиться до зазначеної позиції апелянта, оскільки наведені аргументи не зазначені в оскаржуваному судовому рішенні.

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини, у п.36 по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97 від 1 липня 2003 року зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п.30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року).

Судова колегія зазначає, що згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема, в рішенні по справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, п. 29).

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Колегія суддів також зазначає, що в п. 23 рішення "Проніна проти України" Європейського суду з прав людини вказав, що "п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення".

Враховуючи, що решта доводів апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції щодо відсутності підстав для визнання протиправними дій відповідача щодо виплати позивачу з 01.01.2018 лише 50% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 та зобов`язання здійснити виплату 100% суми підвищення пенсії, то суд першої інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Зважаючи на те, що апеляційну скаргу позивачем подано в частині відмови у задоволенні лише однієї вищевказаної позовної вимоги, то з урахуванням вимог ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції не переглядає рішення суду першої інстанції в іншій частині.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 315, ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 04 квітня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 03 липня 2019 року.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Граб Л.С. Гонтарук В. М.