Справа № 303/4142/19
Суддя: Довжанин В. М.
Дата ухвалення: 2019-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 303/4142/19
рядок стат. звіту - 13
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2019 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Довжанин В.М., при секретарі Палай О.І. за участю представника позивача Ребізант В.В., відповідача громадянина Туреччини ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), перекладача Демчук А.А., розглянувши адміністративний позов Мукачівського прикордонного загону Західного регіонального управління прикордонної служби України до громадянина Туреччини ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) про затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду з адміністративним позовом до громадянина Туреччини ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) про затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію.

Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач 26.06.2019 незаконно перетнув державний кордон з України в Угорщину поза пунктами пропуску через державний кордон України на ділянці відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби «Лужанка» відділу прикордонної служби «Лужанка» Мукачівського прикордонного загону (територія Астейської сільської ради Берегівського району Закарпатської області), однак після незаконного перетину кордону був затриманий представниками прикордонної поліції Угорщини в прикордонному районі Угорщини та 27.06.2019 в пункті пропуску «Лужанка» Мукачівського прикордонного загону, на підставі статті 3 Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб, переданий на територію України у встановленому Угодою порядку під час проведення прикордонно-представницької зустрічі та відповідно до ст. 263 КУпАП затриманий в адміністративному порядку на термін до трьох діб з метою з`ясування обставин правопорушення

Своїми діями вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 204-1 КУпАП.

В ході з`ясування обставин правопорушення було встановлено, що відповідач на територію України в`їхав у встановленому порядку 19.06.2019 через пункт пропуску «Одеса-авіа» на підставі закордонного паспортного документу НОМЕР_1, державу Україну використовував, виключно, як країну транзиту, тому наміру залишитись в Україні для подальшого життя не мав; до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, не звертався, а 26.06.2019 з метою потрапити до країн Європейського Союзу незаконно перетнув державний кордон з України в Угорщину на ділянці відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби «Лужанка» відділу прикордонної служби «Лужанка» Мукачівського прикордонного загону.

Враховуючи те, що відповідач, офіційно в`їхавши в Україну, не звернувся без зволікань до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, можна стверджувати, що наміру бути визнаним біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, в Україні відповідач не мав.

Також слід зазначити, що не зважаючи на те, що відповідачу все-таки вдалося потрапити в країну Європейського Союзу, для цього незаконно перетнувши державний кордон з України в Угорщину, за що і був затриманий прикордонною поліцією Угорщини, однак у набутті статусу біженця йому було відмовлено та повернуто на територію України в порядку реадмісії.

Вивчаючи матеріали адміністративної справи відповідача, можна прийти до висновку, що реалізуючи свої права та свободи, вона могла встановленим порядком іммігрувати в Україну або іншу Європейську країну на постійне місце проживання, або тимчасово прибути для працевлаштування на визначений термін, як це передбачено законодавством України, законодавством інших держав та міжнародними документами, не завдавши шкоди національним інтересам України. Вибравши найбільш легкий, однак, незаконний спосіб потрапити до країн Західної Європи, усвідомлюючи, що для досягнення цієї мети порушуватиме законодавство України, відповідач своїми діями грубо та свідомо порушив законодавство України та підтвердив своє небажання законно перебувати на території України.

Законом України «Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Турецької Республіки про реадмісію осіб» від 24.07.2006 року № 27-V ратифіковано Угоду між Кабінетом Міністрів України та Урядом Турецької Республіки про реадмісію осіб (далі Угод а).

Згідно із ч. 1 ст. 3 Угоди Кожна Договірна Сторона на запит іншої Договірної Сторони без особливих формальностей здійснюватиме реадмісію осіб, які не виконують або припинили виконувати діючі умови для в`їзду або перебування на території держави запитуючої Договірної Сторони, якщо доведено або є дійсні підстави вважати, що ці особи мають громадянство держави запитуваної Договірної Сторони.

Частиною 3 статті 3 Угоди визначено що у разі необхідності запитувана Договірна Сторона невідкладно видаватиме своїм громадянам, щодо яких здійснюватиметься реадмісія, проїзні документи, необхідні для їх повернення.

З наведеного вбачається, що Україна, у відповідності до міжнародної Угоди має здійснювати реадмісію осіб, зокрема громадян Республіки Туреччина, які не виконують або припинили виконувати діючі умови для в`їзду або перебування на території України.

Частиною 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більше як на вісімнадцять місяців.

Статтею 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України або про продовження строку такого затримання; затримання іноземця або особи без громадянства до вирішення питання про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні; затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів з країни про реадмісію; звільнення іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задоволити, з підстав, наведених в позовній заяві.

Відповідач, в судовому засіданні не заперечив проти задоволення позову.

Судом встановлено, що 26.06.2019 незаконно перетнув державний кордон з України в Угорщину поза пунктами пропуску через державний кордон України на ділянці відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби «Лужанка» відділу прикордонної служби «Лужанка» Мукачівського прикордонного загону (територія Астейської сільської ради Берегівського району Закарпатської області), однак після незаконного перетину кордону був затриманий представниками прикордонної поліції Угорщини в прикордонному районі Угорщини та 27.06.2019 в пункті пропуску «Лужанка» Мукачівського прикордонного загону, на підставі статті 3 Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб, переданий на територію України у встановленому Угодою порядку під час проведення прикордонно-представницької зустрічі та відповідно до ст. 263 КУпАП затриманий в адміністративному порядку на термін до трьох діб з метою з`ясування обставин правопорушення.

Своїми діями даний громадянин вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 204-1 КУпАП.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.12, 20, 160, 243, 257, 258, 259, 260, 289 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", суд,

у х в а л и в:

Адміністративний позов Мукачівського прикордонного загону Західного регіонального управління прикордонної служби України до громадянина Туреччини ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) про затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію - задоволити.

Затримати громадянина Туреччини ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою забезпечення його передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на строк до 6 місяців.

Допустити негайне виконання рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлено 01 липня 2019 року.

Головуючий В.М. Довжанин