Справа № 620/4127/18
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2019-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/4127/18 Суддя (судді) першої інстанції: Кашпур О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Губської Л.В., Епель О.В., секретар судового засідання Суркова Д.О., за участі представника позивача Козоріз С.В., представника відповідача Паншиної І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 березня 2019 року у справі за адміністративним позовом Державного підприємства "Дослідне господарство "Іванівка" Національної академії аграрних наук України до Головного управління ДФС у Чернігівській області про скасування податкового повідомлення-рішення

В С Т А Н О В И В :

18.12.2018 р. Державне підприємство "Дослідне господарство "Іванівка" Національної академії аграрних наук України звернулося до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Чернігівській області, яким просив з урахуванням уточнених позовних вимог,:

скасувати податкове повідомлення -рішення № 0 від 03.07.2018 про стягнення з позивача визначеної відповідачем суми 2 363 741,79 грн, податкового зобов`язання з податків та зборів , у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до державного бюджету України;

скасувати податкове повідомлення -рішення № 0 від 03.07.2018 про стягнення з позивача визначеної відповідачем суми недоїмки 204 445,55 грн., грошового зобов`язання з військового збору;

скасувати податкове повідомлення-рішення № 0 від 03.07.2010 про стягнення з позивача, визначеної відповідачем суми 835 552,52 грн. недоїмки зі сплати єдиного внеску;

скасувати рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску : штраф в сумі 410 964,45грн.;

скасувати рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату; (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску: штраф в сумі 342 022,55 грн. та пені в сумі 599 255,28 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що податковим органом під час проведення перевірки не встановлено фактів неправильного визначення платником податків бази оподаткування чи сум податку, що підлягають утриманню. Тому, позивач вважає, що має місце необгрунтоване застосування до спірних правовідносин приписів п.п. 54.3.5, п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України, яке фактично призводить до повторного визначення платнику податків податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб. При цьому, відповідно до підпункту 15.1.1 пункту 15.1 статті 15 Податкового кодексу України податковий орган має право самостійно визначати суму податкових зобов`язань, наступного за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, а в разі, якщо така декларація була надана пізніше встановленого терміну - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку податковий орган не визначає суму податкових зобов`язань, платник вважається вільним від такого податкового зобов`язання, а спір стосовно такої декларації не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. Податкове зобов`язання може бути нараховане, а провадження у справі про стягнення такого податку відкрито без врахування терміну давності виключено у випадках, встановлених підпунктом 15.1.2 .пункту 15.1 статті 15 Закону, якщо не було подано податкову декларацію або судом встановлено скоєння злочину посадовими особами платника податку або підприємцем - платником податків щодо відповідальності по умисному ухиленню від сплати податкового зобов`язання. Крім того відповідачем не наведено в акті перевірки, на підставі яких первинних документів зроблено висновки про порушення ДП «Дослідне господарство «Іванівка» вимог законодавства про сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 березня 2019 року позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Чернігівській області № 0 від 03.07.2018. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій просять скасувати рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 березня 2019 року в частині задоволених позовних вимог як таке, що прийнято з порушенням норм матеріального права, та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що податкове повідомлення-рішення прийнято в межах та у спосіб визначений законодавством.

Позивачем відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Крім того, судове рішення в частині відмовлених позовних вимог позивачем не оскаржено.

Таким чином, рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 березня 2019 року переглядається апеляційним судом в частині задоволених позовних вимог, а саме в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Чернігівській області № 0 від 03.07.2018.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити. Представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з заступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що Головним управлінням ДФС в Чернігівській області проведено документальну планову виїзну перевірку Державного підприємства «Дослідне господарство «Іванівка» інституту сільського господарства північного сходу Національної академії аграрних наук України з питань дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору за період з 01.04.2015 по 31.03.2018, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 31.03.2018.

За результатами перевірки відповідачем складено акт від 18.06.2018 № 432/13-10/00729853 про порушення: підпункту 168.1.2 , підпункту 168.1.5 пункту 168.1 статті 168; абзацу "а", абзацу «г» пункту 176.2 статті 176 розділу IV Податкового кодексу України підприємством не перераховано до бюджету 2363741,79 грн. утриманого податку на доходи фізичних осіб, в тому числі: за 2014 рік - 78076,69 грн., за 2015 рік -441028,47 грн., за 2016 рік - 552215,49 грн., за 2017 рік-1070001,22 грн., за 1 квартал 2018 року - 222419,92 грн. та за період з 01.04.2015р. по 31.03.2018р. не своєчасно було перераховано 168492,32 грн. податку в тому числі, з затримкою в термін до 30 календарних днів після місячного строку сплати - 49881,60 грн., в термін більше 30 календарних днів після місячного строку сплати - 118610,72 грн.

На підставі акту перевірки податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення № 0 від 03.07.2018, яким ДП «Дослідне господарство «Іванівка» збільшено суму грошового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб в сумі 2944580,42 грн.

Перевіркою зокрема встановлено, що існує розбіжність між даними бухгалтерського обліку підприємства та даними перевірки в розмірі перерахованих коштів до бюджету з податку на доходи фізичних осіб та залишку не перерахованих коштів станом на 01.04.2018 і становить 2065543,83 грн. В бухгалтерському обліку підприємства по дебіту(сплачено) рахунку 6411 «Розрахунки з бюджетом по податку на доходи фізичних осіб» за період з 01.04.2015 по 31.03.2018 обліковується 2294565,62 грн. сплаченого податку.

Згідно наданих платіжних документів (банківських виписок, платіжних доручень і т.д.) та картки особового рахунку ДП ДГ «ІВАНІВКА» фактично за вказаний період, до бюджету перераховано - 229021,79 грн. податку, на 01.04.2018 підприємство не перерахувало до бюджету 2390403,79 грн. податку на доходи фізичних осіб.

Не погодившись із зазначеним податковим повідомленням рішенням, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Вищенаведені обставини, встановлені судом першої інстанції, перевірені і знайшли своє підтвердження при апеляційному розгляді справи, і не є спірними.

Колегія суддів відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України переглядає судове рішення суду першої інстанції в даній справі в межах доводів апеляційної скарги позивача.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України (далі ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

За правилами пункту 36.1 статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Виконанням податкового обов`язку, як передбачено пунктом 38.1 статті 38 ПК України, визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно із п. 168.1 ст.168 ПК України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Відповідно до підпункту 127.1 статті 127 ПК України ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

З аналізу викладених норм вбачається, що відповідальність за правопорушення, передбачене статтею 127 ПК України, може наставати у разі, коли платник податків, у тому числі податковий агент, допускає бездіяльність щодо нарахування, утримання та/або сплати (перерахування) податків до або під час виплати доходу на користь іншого платника, тобто взагалі відсутній факт виконання вказаних обов`язків платником податків (податковим агентом).

Також, відповідно підпункту 54.3.5пункту54.3статті54 ПК України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом.

Підпунктом А п. 176.2 ст. 176 ПК України передбачено, що особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані: своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

Згідно із п. 171.1 ПК України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Відповідальність за погашення суми податкового зобов`язання або податкового боргу, що виникає внаслідок вчинення таких дій, та обов`язок щодо погашення такого податкового боргу покладається на особу, визначену цим Кодексом, у тому числі на податкового агента. При цьому платник податку - отримувач таких доходів звільняється від обов`язків погашення такої суми податкових зобов`язань або податкового боргу, крім випадків, встановлених розділом IV цього Кодексу.

Передбачені цим пунктом штрафи не застосовуються, коли не нарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податку на доходи фізичних осіб самостійно виявляється податковим агентом при проведенні перерахунку цього податку, передбаченого пунктом 169.4 статті 169 цього Кодексу, та виправляється в наступних податкових періодах протягом податкового (звітного) року згідно з нормами цього Кодексу.

Отже, визначальним фактором для застосування штрафної санкції, передбаченої п.127.1 ст.127 Податкового кодексу України, є факт встановлення випадків не нарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків.

Зі змісту акту перевірки вбачається, що в ході проведення перевірки відповідачем встановлено порушення позивачем вимог підпункту 168.1.2 пункту 168.1 статті 168; абзацу «а» , абзацу «г» п. 1769.2 ст. 176 розділу IV Податкового кодексу України підприємством не перераховано до бюджету 2363741,79 грн. утриманого податку на доходи фізичних осіб, в тому числі: за 20104 рік - 78076,69 грн., за 2015 рік - 441028,47 грн. , за 2016 рік - 552215,49 грн., за 2017 рік - 1070001,22 грн., за 1 квартал 2018 року - 222419,92 грн., при цьому акт перевірки не містить жодних посилань на обставини, які б свідчили про не нарахування, неутримання та/або несплату (неперерахування) податку позивачем до або під час виплати доходу (заробітної плати) своїм працівникам.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно встановлено, що даним актом перевірки обставини не нарахування, неутримання та/або несплати (неперерахування) податку до або під час виплати доходу (заробітної плати) взагалі не досліджувалися, оскільки такі обставини у акті перевірки відсутні, наявні тільки посилання на бухгалтерські проводки позивача, як й не наведено фактів, які свідчать про порушення ДП ДГ «ІВАНІВКА» правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, при цьому залишаючи поза увагою норми підпункту 54.3.5 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України.

З огляду на все вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність у ГУ ДФС в Чернігівській області підстав для направлення позивачу податкового повідомлення-рішення № 0 від 03.07.2018, яким ДП «Дослідне господарство «Іванівка» збільшено суму грошового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб в сумі 2944580,42 грн, тому податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Чернігівській області № 0 від 03.07.2018 підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Отже, враховуючи вищевикладені положення, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про протиправність прийнятого відповідачем податкового повідомлення-рішення.

Згідно з частиною 2 статті 74 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що усі наведені аргументи апелянтів є такими, що не заслуговують уваги, оскільки не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для його скасування.

Повний текст постанови виготовлено 05.07.2019 р.

Керуючись статтями 308, 309, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 березня 2019 року - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 березня 2019 року у справі за адміністративним позовом Державного підприємства "Дослідне господарство "Іванівка" Національної академії аграрних наук України до Головного управління ДФС у Чернігівській області про скасування податкового повідомлення-рішення - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

Л.В. Губська

О.В. Епель