Справа № 1.380.2019.001580
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2019-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№1.380.2019.001580
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2019 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Карп`як О.О.,

секретар судового засідання Лубоцька Н.І.,

за участю:

представника позивача Шокало В.С.,

представників відповідача Сухарина Т.Е., Саган Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС про визнання протиправним і скасування рішення про коригування митної вартості товару, -

в с т а н о в и в:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Львівської митниці ДФС (79000, м. Львів, вул. Костюшка,1) про визнання протиправним і скасування рішення про коригування митної вартості товару, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості від 17.12.2018 року № UA209000/2018/000036/2;

- судові витрати покласти на Львівську митницю ДФС.

Ухвалою суду від 08 квітня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Позиція позивача:

В обґрунтування позовних вимог зазначає наступне. 11 липня 2018 року ОСОБА_1 на підставі нотаріальної довіреності уповноважила Бородила Андрія Ігоровича бути її представником при набутті на її ім`я права власності на транспортний засіб, а саме: купити закордоном у країнах Європи та США та/або в Україні на ім`я позивача автомобіль будь якої марки та моделі, за ціну та на умовах на свій розсуд, транспортування його до місця проживання позивача, в т.ч. перетин кордону, розмитнення та реєстрацію на її ім`я.

12 липня 2018 року ОСОБА_2 було придбано на ім`я позивача у Польщі, у представника німецької фірми «Firma WORA» Володимира Белца транспортний засіб марки AUDI модель Q7, VIN-код НОМЕР_1 за ціною 40 000 євро. На підтвердження факту купівлі-продажу продавцем видано рахунок фактуру (інвойс) від 12.07.2018 року № AP12201801 та угоду купівлі-продажу автомобіля від 12.07.2018 року. Сплата коштів підтверджується також розпискою представника компанії «Firma WORA» В.Белца від 21.07.2018 року. З метою підтвердження вартісних показників імпортованого автомобіля позивачем було замовлено проведення авто товарознавчої експертизи, за результатами якої одержано висновок експертного авто товарознавчого дослідження з оцінки транспортного засобу № 1075 від 23.07.2018 року, підготовленого судовим експертом ОСОБА_3 Володимиром Ярославовичем. Згідно висновку експерта вартість транспортного засобу марки AUDI модель Q7, VIN-код НОМЕР_1 , 2018 року виготовлення, станом на момент проведення дослідження становила 41 344,00 євро.

24 липня 2018 року на ОСОБА_2 було складено протокол про порушення митний правил № 4419/20900/18 за ознаками частини 1 статті 483 Митного кодексу України. Розглянувши вищевказаний протокол, Галицький районний суд м. Львова виніс постанову від 11.10.2018 року у справі № 461/6281/18, якою закрив провадження у справі.

10 грудня 2018 року декларантом позивача подано до митного контролю митну декларацію № UA209190/2019/040666 на товар «легковий автомобіль марки AUDI модель Q7, бувший у вжитку, 2018 року випуску, модельний рік 2018, дата першої реєстрації 26.02.2018, тип кузова універсал, категорія М1, шасі № НОМЕР_1 , двигун дизельний, об`єм двигуна 2967 см3 , потужністю 200 KW, повна маса 2 765 кг, колісна формула 4Ч4, колір сірий, загальна кількість місць для сидіння 5, включаючи водія, кількість дверей 5, країна виробництва Німеччина, виробник «AUDI», призначений для переміщення дорогами загального користування.

Однак, відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості від 17.12.2018 року № UA209000/2018/000036/2, яким визначено вартість імпортованого автомобіля у 63 200 євро, за 6 (резервним) методом митної вартості. На підставі рішення про коригування Львівською митницею ДФС видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209190/2018/00788. На виконання вимог рішення про коригування декларантом було подано нову митну декларацію, якій присвоєно номер № UA209190/2018/043783 та 22.11.2018 року вона була оформлена Львівської митницею ДФС у митному відношенні. За даною митною декларацією позивачем було зайво сплачено 235 776,27 грн. Враховуючи, що позивачем подано всі належні документи на підтвердження ціни транспортного засобу, тому вважає, що рішення відповідача є протиправним та підлягає скасуванню.

Заперечення відповідача:

03 червня 2019 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву, де зазначив наступне. До митного оформлення товару «легковий автомобіль марки AUDI модель Q7, бувший у вжитку, 2018 року випуску, модельний рік 2018, дата першої реєстрації 26.02.2018, тип кузова універсал, категорія М1, шасі № НОМЕР_1 , двигун дизельний, об`єм двигуна 2967 см3 , потужністю 200 KW, повна маса 2 765 кг, колісна формула 4Ч4, колір сірий, загальна кількість місць для сидіння 5, включаючи водія, кількість дверей 5, країна виробництва Німеччина, виробник «AUDI», призначений для переміщення дорогами загального користування», задекларованого за митною декларацією № UA209190/2018/04066 від 10.12.2018 року подано рахунок фактуру № AP12201801 від 12.07.2018 року, в якій вартість транспортного засобу зазначено 40 000 євро. Заявлена митна вартість транспортного засобу не відповідає вимогам пунктів «а» та «б» статті VII ГАТТ (Оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватись на дійсній вартості імпортованого товару і не повинна базуватися на довільній або фіктивній вартості). З огляду на це було винесено рішення про коригування митної вартості товарів № 209000/2018/000036/2 від 17.12.2018 року. Митна вартість імпортованого товару не могла бути визнана у зв`язку з надходженням до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. Листом ДФС від 23.07.2018 року №22359/7/99-99-20-02-01-17 до Львівської митниці ДФС направлено копії документів, отриманих від митних органів Німеччини відповідно до яких здійснювався експорт транспортного засобу марки AUDI модель Q7, номер кузова № НОМЕР_1 , а саме: витяг митної декларації № 18DE65E1, копія рахунку фактури № 2018-205 від 12.07.2018 року. Відповідно до отриманих документів вищезазначений транспортний засіб був проданий покупцю за 63 200 євро. Відповідно до експортної декларації MRN 18DE65E1 від 20.07.2018 року транспортний засіб AUDI Q7, № НОМЕР_1 , був експортований з Федеративної республіки Німеччина саме за вартістю 63 200 євро, тобто дійсна вартість товару не була підтверджена.

В судовому засіданні представник позивача просив позов задоволити з підстав, наведених у позовній заяві. Представники відповідача просили у задоволенні позову відмовити з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши вступне слово представників сторін, з`ясувавши обставини справи, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

12 липня 2018 року ОСОБА_2 було придбано на ім`я позивача у Польщі, у представника німецької фірми «Firma WORA» Володимира Белца транспортний засіб марки AUDI модель Q7, VIN-код НОМЕР_1 за ціною 40 000 євро (а.с.21).

На підтвердження факту купівлі-продажу продавцем видано рахунок фактуру (інвойс) від 12.07.2018 року № AP12201801 ( а.с.18-20) та угоду купівлі-продажу автомобіля від 12.07.2018 року, а також розписку представника компанії «Firma WORA» В.Белца від 21.07.2018 року (а.с.21). Відповідно до рахунку фактури відправником товару є компанія фірма Wora, отримувачем ОСОБА_4 .

Крім того, в матеріалах справи наявна копія розписки ОСОБА_5 про отримання від ОСОБА_6 грошей 40 000 євро готівкою за автомобіль AUDI Q7по угоді купівлі продажу автомобіля від 12.07.2018 року на території Польщі та отримання Бродило ОСОБА_7 вказаного автомобіля (а.с.22).

10 грудня 2018 року декларантом позивача (ТзОВ «БК Аверс Лтд») подано до митного контролю митну декларацію № UA209190/2019/040666 на товар «легковий автомобіль марки AUDI модель Q7, бувший у вжитку, 2018 року випуску, модельний рік 2018, дата першої реєстрації 26.02.2018, тип кузова універсал, категорія М1, шасі № НОМЕР_1 , двигун дизельний, об`єм двигуна 2967 см3 , потужністю 200 KW, повна маса 2 765 кг, колісна формула 4Ч4, колір сірий, загальна кількість місць для сидіння 5, включаючи водія, кількість дверей 5, країна виробництва Німеччина, виробник «AUDI», призначений для переміщення дорогами загального користування.

На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації митної вартості автомобіля та обраного методу її визначення декларант надав митному органу разом з декларацією наступні документи:

- рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) АР 12201801 від 12.07.2018;

- декларація про походження товару (Declaration of origin) АР .07.2018;

- митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів № UA209190/2018/021438 від 23.07.2018;

- акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (у випадках митного огляду, що здійснюється при виконанні UA20903/2018/37942 від 21.07.2018;

- протокол про порушення митних правил №4419/20900/18 від 24.07.2018;

- картка відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів,транспортних засобів комерційного призначення № UA209190/2018/00309 від 26.07.2018;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 26.02.2018;

- висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією №10375 від 23.07.2018;

- інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими держ. №2859659 від 21.07.2018;

- інші некласифіковані документи доручення №1700 від 11.07.2018;

- інші некласифіковані документи Заява на фіз огляд №919/13-70-77- 02/47 від 09.11.2018;

- судове рішення у справі цивільної, господарської або адміністративної юрисдикції №461/6281/18 від 05.12.2018;

- сертифікат відповідності колісного транспортного засобу №UA.005.14306-18 від 23.07.2018;

- паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України FJ 614237 від 26.10.2017;

- паспортний документ фізичної особи, що містить інформацію про місце постійного або тимчасового проживання на території України КА 035132 від 22.12.1995;

- паспортний документ фізичної особи, що містить інформацію про місце постійного або тимчасового проживання на території України КВ 314223 від 07.12.1999.

Дані обставини підтверджуються відповідачем у відзиві (а.с.64-65).

17 грудня 2018 року відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості № UA209000/2018/000036/2. В обґрунтування прийнятого рішення відповідач зазначив наступне. Митна вартість імпортованого товару не може бути визнана у зв`язку з надходженням до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (п. 4 ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України). Листом ДФС від 23.07.2018 року № 22359/7/99-99-20-02-01-17до Львівської митниці ДФС направлено копії документів, отриманих від митних органів Німеччини відповідно до яких здійснювався експорт транспортного засобу марки AUDI модель Q7, номер кузова НОМЕР_1 , а саме: витяг митної декларації № 18DE65E1, копія рахунка-фактури № 2018-205 від 12.07.2018 року. Відповідно до отриманих документів транспортний засіб марки AUDI модель Q7, номер кузова НОМЕР_1 , був проданий підприємством Firma WORA Inh. W.Belz (Bergstrasse 57, 89567 Sontheim/Brentz) покупцю ОСОБА_8 (Shevchuk Orest, Puluja 40-8-13, UA 79060 Lwow) за ціною 63200 євро. Митна вартість заявлена декларантом (40 000 євро) не відповідає вимогам пунктів а) та б) статті VII ГАТТ (Оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару… і не повинна базуватися на довільній або фіктивній вартості. Під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну за яку, під час та в місці, визначеному законодавством імпортуючої країни, такий чи аналогійний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції). Враховуючи вказане вище дійсна вартість за якою транспортний засіб марки AUDI модель Q7, номер кузова НОМЕР_1 , був проданий становить 63 200 євро. Не можливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 Митного кодексу України) та методу 2б (ст. 60 Митного кодексу України) з причини відсутності в органу доходів і зборів та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (стаття 62 Митного кодексу України) та методу 2г (ст. 63 Митного кодексу України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в органу доходів і зборів. Митний кодекс України від 13.03.2012 року № 4495-VI розділ III Джерелом інформації для визначення митної вартості використано інформацію отриману від митних органів Німеччини. Визначена митна вартість 63 200 євро.

На підставі рішення про коригування Львівською митницею ДФС видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209190/2018/00788.

На виконання вимог рішення про коригування декларантом було подано нову митну декларацію, якій присвоєно номер № UA209190/2018/043783 та 22.11.2018 року вона була оформлена Львівської митницею ДФС у митному відношенні

Не погодившись з рішенням про коригування митної вартості позивач звернувся з даним позовом до суду з метою захисту свого порушеного права шляхом скасування оскаржуваного рішення.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини врегульовані: Конституцією України від 28 червня 1996 року №254к/96-ВР, Митним кодексом України від 13 березня 2012 року №4495-VI, Порядком виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року №631 (далі - Порядок №631), Міжнародною конвенцією про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15 лютого 2011 року №3018-VI (далі - Конвенція).

Відповідно до вимог статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Митний кодекс України, встановлює порядок визначення митної вартості імпортованих товарів та правила її декларування.

Відповідно до вимог частини 1 статті 49 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з вимогами частини 1 статті 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до частини 2 статті 52 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;

2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Відповідно до вимог частини 2 статті 53 Митного кодексу України визначено перелік документів, які декларант повинен подавати для підтвердження митної вартості товару, заявленої у декларації, і методу, обраного для її обчислення. До таких документів належать: декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності, рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу), якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню, якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з вимогами частини 3 статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною 5 статті 53 Митного кодексу України визначено, що забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до вимог підпунктів 3.16, 6.2 Загального додатку до Конвенції визначено, що на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Згідно з вимогами підпунктів 4.5.10 п. 4.5 розділу 4 Порядку №631 перевірка правильності визначення митної вартості товарів належить до митних формальностей, що виконуються при митному оформленні митної декларації.

Крім того, частиною 1 статті 54 Митного кодексу України регламентовано, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до вимог частини 4 статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний:

1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;

3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування;

4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються:

- у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;

- у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;

- у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Крім того, частиною 5 статті 54 Митного кодексу України встановлено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;

6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Частиною 1 статті 57 Митного кодексу України передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Відповідно до вимог частини 2 статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Частиною 4 статті 58 Митного кодексу України передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Згідно з вимогами частини 5 статті 58 Митного кодексу України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Крім того, пунктом 10 статті 58 Митного кодексу України визначається, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об`єкти права інтелектуальної власності. Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України;

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що єдиною правовою підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за резервним методом є наявність сукупності наступних умов: 1) подання суб`єктом господарювання до митного оформлення не повного пакету документів, перелік яких закріплено у статті 53 Митного кодексу України; 2) ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації на підтвердження саме числового значення заявленої митної вартості; 3) виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення безпосередньо митної вартості товару за основним методам (за ціною договору); 4) обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за жодним із методів, що передують резервному.

Суд зазначає, що позивачем при здійсненні імпортування товару на митну територію України, на підтвердження заявленої ним митної вартості товару за ціною контракту було надано повний пакет документів, у відповідності до переліку, закріпленого частиною 2 статті 53 Митного кодексу України, зокрема: рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) АР 12201801 від 12.07.2018; декларація про походження товару (Declaration of origin) АР .07.2018; митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів № UA209190/2018/021438 від 23.07.2018; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (у випадках митного огляду, що здійснюється при виконанні UA20903/2018/37942 від 21.07.2018; протокол про порушення митних правил №4419/20900/18 від 24.07.2018; картка відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів,транспортних засобів комерційного призначення № UA209190/2018/00309 від 26.07.2018; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 26.02.2018; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією №10375 від 23.07.2018; інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими держ. №2859659 від 21.07.2018; доручення №1700 від 11.07.2018; заява на фіз огляд №919/13-70-77- 02/47 від 09.11.2018 року; судове рішення у справі цивільної, господарської або адміністративної юрисдикції №461/6281/18 від 05.12.2018; сертифікат відповідності колісного транспортного засобу №UA.005.14306-18 від 23.07.2018; паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України FJ 614237 від 26.10.2017; паспортний документ фізичної особи, що містить інформацію про місце постійного або тимчасового проживання на території України КА 035132 від 22.12.1995; паспортний документ фізичної особи, що містить інформацію про місце постійного або тимчасового проживання на території України КВ 314223 від 07.12.1999.

Відповідно до поданого висновку №10375 від 23.07.2018 року експертного автотоварознавчого дослідження з оцінки транспортного засобу за заявою ОСОБА_9 , вартість на кордоні України без врахування митних платежів та зборів, не розмитненого і не зареєстрованого в Україні автомобіля» AUDI Q7 ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_3 року виготовлення, станом на момент виконання даного дослідження становить 41344 EUR. До висновку долучено фототаблицю та калькуляцію.

В оскаржуваному рішенні зазначено, що митну вартість визначено за резервним методом на підставі наявної у митного органу інформації, оскільки заявлена митна вартість товару не підтверджена документально і не відповідає інформації по вартості даного транспортного засобу, яка надана митними органами Федеративної республіки Німеччина та становить 63 200 євро.

Судом беруться до уваги пояснення представника позивача про те, що твердження відповідача про переміщення транспортного засобу в напрямку в`їзд в Україну 27.07.2018 року ОСОБА_2 з громадянином ОСОБА_10 позивач заперечує такий факт та їй не відомо, ОСОБА_2 їхав один, і людини з такими ініціалами він не знає та не уповноважував такого на вчинення будь яких дій. Крім того, позивач вказує, що відповідачем не подано доказів того, що ОСОБА_2 та ОСОБА_10 виїжджали разом чи одночасно за межі митної території України, а документи, що надійшли від митних органів Німеччини не стосуються ні позивача, ні ОСОБА_2 . Поряд з цим слід вказати, що декларантом в даному випадку виступав ОСОБА_11 , який і здійснював митне оформлення.

Відтак, відповідачем при прийнятті спірного рішення не були дотримані вимоги закону на всебічне, повне та об`єктивне з`ясування всіх обставин справи.

Суд вважає, що висновок митного органу про необхідність застосування другорядних методів визначення митної вартості є необґрунтованим, оскільки, проаналізувавши усі вищевикладені обставини, слід дійти висновку, що декларантом було надано достатньо необхідних документів для визначення митної вартості товару за основним методом.

Обов`язком митного органу у разі незгоди із заявленою декларантом митною вартістю є проведення консультацій з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та послідовний вибір методів з обґрунтуванням причин неможливості застосування кожного з попередніх методів.

Згідно з пунктом 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року №598, у рішенні вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59-61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів); посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні. Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Відповідно до статтей 53 та 54 Митного кодексу України - митні органи дійсно мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але такі повноваження мають здійснюватися ними у спосіб, установлений законом.

Крім того, слід враховувати, що статтею 53 Митного кодексу України, якою врегульовано порядок підтвердження декларантом заявленої митної вартості та її перевірки митницею, не містить жодних вимог щодо необхідності додаткового підтвердження ціни, вказаної у документах, які підтверджують митну вартість, зокрема й в договорі.

При вирішенні даного спору суд також виходить з того, що відповідачем безпідставно не взято до уваги рахунок-фактуру (інвойс) № АР12201801 від 12.07.2018 року, яким визначено вартість спірного автомобіля у розмірі 40 000 євро. Відповідач без належного обґрунтування взяв до уваги інформацію надану митними органами Федеративної республіки Німеччина та не долучив доказів належності відомостей про вартість.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 р. справа № 809/1884/16, від 3 квітня 2018 р. справа № 826/8797/16, від 21 березня 2018 р. справа № 803/407/16 та 12 березня 2018 р. № 809/4367/15.

Відповідно до вимог частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необґрунтованість прийняття відповідачем оскаржуваного рішення та наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Згідно з вимогами частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Закону, що і було зроблено позивачем.

Відповідно до вимог частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зокрема, обставини, викладені у відзиві, спростовуються наданими позивачем доказами, аналіз яких наведено вище.

Крім того, судом не може бути взято до уваги обставини, викладені у відзиві відповідача, оскільки вони спростовуються наданими позивачем доказами, які були досліджені судом і свідчать про те, що позивачем було надано відповідачу усі необхідні документи на підтвердження заявленої митної вартості товару.

Таким чином, оцінюючи у сукупності встановлені обставини і перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 139, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС про визнання протиправним і скасування рішення про коригування митної вартості товару задоволити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості від 17.12.2018 року № UA209000/2018/000036/2.

Стягнути з Львівської митниці ДФС (79000, м. Львів, вул. Костюшка, 1; ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) сплачений судовий збір в розмірі 2 357 (дві тисячі триста п`ятдесят сім) грн. 77 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 02.07.2019 року.

Суддя Карп`як Оксана Орестівна