Справа № 634/385/19
Суддя: Єрьоміна О. В.
Дата ухвалення: 2019-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 634/385/19
Провадження № 2-а/634/15/19
01.07.2019 Сахновщинський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді - Єрьоміної О.В.,
секретаря судового засідання - Лісняк С.П.,
розглянувши в судовому засіданні в залі суду смт. Сахновщина Харківської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Новомосковського відділу поліції Головного управління національної поліції у Дніпропетровській області, третя особа: ОСОБА_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -
21.03.2019 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати незаконною та скасувати постанову серії ДПО18 № 150308 від 10.03.2019 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, винесену начальником СРПП Новомосковського ВП ГУ НП у Дніпропетровській області Тімченком Ю.А. про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Позивач вважає, що постанова винесена необґрунтовано та не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки його не було ознайомлено з матеріалами справи та доказами, що порушують вимоги ст. 268 КУпАП.
Крім того, начальником СРПП Новомосковського ВП ГУ НП у Дніпропетровській області Тімченком Ю.А. до постанови про накладення адміністративного стягнення серія ДПО18 №150308 від 10.03.2019 року внесено замість зафіксованих належним чином відомостей про порушення правил дорожнього руху, як того вимагає чинне законодавство ( п.п. 7.5.6, 12.12.1, 12.9 інструкції з діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС України), свої необгрунтовані припущення. Крім того, ОСОБА_2 у постанові про адміністративне правопорушення не зазначено, який саме пункт ПДР України було порушено.
Також, відповідачем було порушено ч. 4 ст. 256 КУпАп , оскільки позивачу не були роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП. ОСОБА_1 було відмовлено у можливості мати адвоката при складанні оскаржуваної постанови, чим порушено його право на захист.
У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позові, просили їх задовольнити.
Представник відповідач у судове засідання не прибув, про день та час слухання справи сповіщений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Третя особа начальник СРПП Новомосковського ВП ГУ НП у Дніпропетровській області Тімченком Ю.А. у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. При цьому у встановлений закон строк надав заперечення на адміністративний позов, з якого вбачається, що 10.03.2019 року заступив до добового наряду на посаду начальника сектору реагування патрульної поліції, для патрулювання території обслуговування Перещепинського ВП. Близько 11.00 години на 148 км автомобільної дороги М -18 було зупинено автомобіль Джеллі, номерний знак НОМЕР_1 , згідно п. 1.1 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію», а саме ОСОБА_1 порушив ПДР, не увімкнув ближнє світло фар, або денні ходові вогні п. 9.8 ПДР України. Водієві згідно п. 2 ст. 35 «Про національну поліцію» було повідомлено про конкретну причину зупинення транспортного засобу, з описом підстави зупинення. На вимогу поліцейського надати про пред`явлення документів, що посвідчують особу, ОСОБА_1 відмовляв у грубій формі. Майже через годину умовлянь ОСОБА_1 було надано водійське посвідчення. Згідно розділу ІІІ п. 2 наказу МВС № 1395 було винесено постанову про вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху на місці вчинення правопорушення. постанову винесено з додержанням вимог ст.ст. 283, 285 КУпАП. При цьому ОСОБА_1 було запропоновано проїхати до відділення поліції для виклику законного представника, а саме адвоката з центру надання безоплатної правової допомоги, на що останній відмовився, свого адвоката не надав. У зв`язку з викладеним просив відмовити у позові.
Крім того, до заперечення також додано показання ОСОБА_4 , інспектора сектору превенції Перещепенського ВП Новомосковського ВП ГУ НП у Дніпропетровській області, яка 10.03.2019 року заступила до добового наряду на посаду начальника сектору реагування патрульної поліції, для патрулювання території обслуговування Перещепинського ВП, які повністю підтверджують вищевказане заперечення.
Заслухавши пояснення позивача, його представника, свідків, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, дослідивши відеозапис, наданий позивачем, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до п.8 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Пунктом 2 ч. 1 ст. 32 Закону № 580-VІІІ вказано, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав).
Пунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція, відповідно до покладених на неї завдань, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Правила дорожнього руху України (далі по тексту - ПДР України), затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Відповідно до п.1.3 та п. 1.9 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Судом встановлено, що 10.03.2019 року об 11.00 год. начальником СРПП Новомосковського ВП ГУ НП у Дніпропетровській області Тімченком Ю.А. винесено постанову серії ДПО18 № 150308 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 125 КУпАП не увімкнув ближнє світло фар, чим порушив вимоги п. 9.8 ПДР України; за ч.1 ст.126 КУпАП, за те, що на вимогу поліцейського не пред`явив для перевірки посвідчення водія. Цією ж постановою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.
Із змісту постанови про притягнення до адміністративної відповідальності вбачається, що ОСОБА_1 було зупинено працівниками поліції за не увімкнене ближнє світло фар автомобіля, за що настає відповідальність, передбачена ст. 125 КУпАП у вигляді попередження. При цьому, на неодноразову вимогу працівників поліції надати реєстраційні документи на транспортний засіб, не надавав їх, чим порушив ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Однак, із пояснень позивача та свідків вбачається, що ним не було порушено правил дорожнього руху, оскільки світло фар було увімкнене. Інших підтверджуючих доказів, які б свідчили про порушення п. 9.8 ПДР України, матеріали справи не містять.
Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, за що передбачено накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 25 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Факт непред`явлення посвідчення водія на вимогу поліцейського підтверджується відеозйомкою, проведеною позивачем на мобільний телефон, та наданою суду для долучення до матеріалів справи, з якої вбачається, що ОСОБА_1 ігнорував питання, вів себе зухвало, весь час повторюючи про обов`язок надати докази. При цьому працівник поліції зазначив причину зупинки, пропонував проїхати до відділу поліції для запрошення адвоката.
Відповідно до ч. 2-4 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).
Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.
У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Згідно ст 283 КУпАП України розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Постанова повинна містити, зокрема, зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Згідно Постанови Верховного Суду України у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі від 15.03.2019 року поліцейський має право вимагати у водія пред`явлення документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що така особа вчинила або має намір вчинити правопорушення, у разі якщо поліцейським належним чином не задокументовано факту порушення особою ПДР України, вимоги про надання реєстраційного документу на транспортний засіб є неправомірними.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і-кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Разом з цим ч. 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Складаючи постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 125 КУпАП, ч. 1 ст. 126 КУпАП, начальником СРПП Новомосковського ВП ГУ НП у Дніпропетровській області ОСОБА_2 . вказано, що правопорушником було порушено п 2.1 ПДР України.

Так, підпунктами «а», «ґ» п. 2.1 ПДР України передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії

ґ) чинний страховий поліс (страховий сертифікат Зелена картка) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

При цьому у своїх запереченнях начальник СРПП Новомосковського ВП ГУ НП у Дніпропетровській області Тімченко Ю.А посилається на п.9.8 ПДР України, який встановлює, що з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу ближнє світло фар. Відповідно до ст.29 Закону України "Про дорожній рух" до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні Правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку.

Тобто, притягуючи до відповідальності за ст 125 КУпАП, за яке передбачено покарання у виді попередження, у постанові повинно бути посилання на порушений нормативно-правовий акт, у цьому випадку п. 9.8 ПДР України, тоді як у постанові зазначено п. 2.1 ПДР України.

Крім того, судом встановлено, що відносно позивача не виносилась постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, зокрема порушення п. 9.8 ПДР України, яке пред`являлось позивачу перед прийняттям оскаржуваної постанови.

Відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення позивачем ПДР України за ст. 125 КУпАП.

Тому позиція позивача до відповідача про незаконності вимоги пред`явлення за ч. 1 ст. 126 КУпАП документів, водійського посвідчення, є обгрунтованими, оскільки не встановлено порушень ПДР України за ст. 125 КУпАП, оскільки відсутні належні та допустимі докази вчинення позивачем даного адміністративного правопорушення.

Щодо незабезпечення позивачу скористатися його правами, передбаченими ст.268 КУпАП, суд зазначає наступне.

Європейський суд з прав людини в пункті 32 справи «Максименко проти України» обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов`язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи.

Санкція ст.ст. 125, 126 КУпАП України, за якою притягнуто позивача до адміністративної відповідальності, не передбачає застосування адміністративного арешту. Таким чином відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, відтак подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

При цьому суд зазначає, що законом не визнана обов`язкова участь адвоката у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а позивач не був позбавлений права скористатися правовою допомогою засобами телефонного зв`язку, і позивач не обґрунтував, що вчиняв дії, спрямовані саме на прибуття адвоката на місце зупинки транспортного засобу. Матеріали справи не містять відомостей про те, що відповідач перешкоджав позивачу реалізувати його право на отримання правової допомоги на місці розгляду справи.

За таких обставин, аналізуючи досліджені докази, долучені до матеріалів справи, щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд бере до уваги зухвалу поведінку позивача при спілкуванні із працівниками поліції, що порушує п. 1.3 ПДР України, згідно якого учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими, разом з тим тягар доказування правомірності свої дій у даній категорії справ лежить на суб`єкту владних повноважень, однак належних і допустимих доказів законної зупинки транспортного засобу працівниками поліції суду не надано, а складена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 150308 від 10.03.2019 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126 КУпАП не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки посилання на порушений пункт ПДР України, вказано помилково та не відповідає дійсним обставинам справи.

Таким чином, позов про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.71,160-163 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову в справі про адміністративне правопорушення серія ДПО 18 № 150308 від 10.03.2019 року, складену начальником СРПП Новомосковського ВП ГУ НП у Дніпропетровській області капітаном поліції Тімченком Юрієм Анатолійовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.125, ч. 1 ст.126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. - скасувати, а провадження по справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Сахновщинський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту.

Повний текст судового рішення виготовлено 05.07.2019 року.

Суддя: