Справа № 826/11060/18
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2019-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

01 липня 2019 року

м. Київ

справа №826/11060/18

адміністративне провадження №К/9901/14788/19

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Усенко Є.А. розглянув матеріали касаційної скарги Державної фіскальної служби (ДФС) України на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.04.2019 у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСІМ ЛОДЖИСТІКС" до Державної фіскальної служби України про зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В :

ДФС України подала до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.04.2019.

Верховний Суд ухвалою від 03.06.2019 касаційну скаргу залишив без руху як таку, що не відповідає вимогам частини четвертої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України: до касаційної скарги скаржник не додав документ про сплату судового збору, а заявлене клопотання про звільнення від сплати судового збору визнано безпідставним та відмовлено у його задоволенні.

У межах процесуального строку, наданого для виправлення недоліку касаційної скарги, ДФС України звернулася з клопотанням про продовження цього строку.

Відповідно до частини другої статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Продовження строку є надання нового строку на вчинення процесуальної дії, яка не була з поважної причини вчинена у встановлений судом строк.

Обґрунтовуючи клопотання про продовження процесуального строку, встановленого для усунення недоліку касаційної скарги, так само, як і клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги, скаржник посилається на незадовільний стан фінансування витрат органів ДФС на сплату судового збору. При цьому зазначає, що ДФС об`єктивно не може вплинути на ситуацію із скрутним фінансуванням.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України одним із принципів адміністративного судочинства є рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом.

Статтею 44 цього Кодексу передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти 6, 7 частини п`ятої цієї статті).

Наведеними положеннями Кодексу адміністративного судочинства України чітко обумовлений характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини право на звернення до суду не є абсолютним і може бути піддане обмеженням, в тому числі фінансовим, та встановленню строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс та інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії", справа "Креуз проти Польщі", "Мушта проти України", "МПП "Голуб" проти України", "Мельник проти України").

Обмеження строків під час оскарження судових рішень обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій і стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Крім того, беручи до уваги, що державний орган (установа), який фінансується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, обставини, пов`язані з фінансуванням витрат цього органу (установи), зокрема недостатність коштів, призначених для сплати судового збору, не є підставою для продовження процесуального строку. Держава має дотримуватись принципу "належного урядування" та не може отримувати вигоду від порушення правил та обов`язків, встановлених нею ж.

Відповідно до частини другої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Керуючись пунктом 1 частини четвертої статті 169, статтею 248, частиною другою статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання Державної фіскальної служби України про продовження процесуального строку для усунення недоліку касаційної скарги відмовити.

Касаційну скаргу Державної фіскальної служби України повернути.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи, скаржнику - копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами, а копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

...........................

Є.А. Усенко,

Суддя Верховного Суду