Справа № 420/830/19
Суддя: Гусев О. Г.
Дата ухвалення: 2019-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/830/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гусева О.Г.,

за участю: секретаря судового засідання - Селімової О.В.,

представника позивача - Залевська І.В.,

представника відповідача - Аветюка С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРІНВЕЙ УКРАЇНА" до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "ГРІНВЕЙ УКРАЇНА" до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області, за результатом якого якому просить суд:

визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС в Одеській області, а саме:

податкове повідомлення-рішення № від 18.10.2018 року про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств та його сплату у розмірі 1270462, 00 грн. та штрафної (фінансової) санкції (штрафу) у розмірі 317616, 00 грн.;

податкове повідомлення-рішення № від 18.10.2018 року про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника у банку у загальному розмірі 651620, 00 грн. та штрафної (фінансової) санкції (штрафу) у розмірі 162905, 00 грн.;

податкове повідомлення-рішення № від 18.10.2018 року про завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у розмірі 487803, 00 грн.;

податкове повідомлення-рішення № від 18.10.2018 року про застосування штрафу у розмірі 50 % у сумі 569711, 50 грн. за відсутність реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування на суму ПДВ 1139423, 00 грн.

Ухвалою суду від 11.03.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено здійснити розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 10 червня 2019 року було закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті на 26 червня 2019 року.

У судове засідання з`явився представник позивача позовні вимоги підтримав у повному у обсязі з підстав викладених у позові.

У судове засідання з`явився також представник відповідача, щодо задоволення позову заперечувала з підстав викладених у відзиві на адміністративний позов та додаткових письмових поясненнях.

Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

В період з 31.08.2018 р. по 20.09.2018 р. ГУ Державної фіскальної служби в Одеській області (надалі - ГУ ДФС в- Одеській області) проводило документальну планову перевірку ТОВ «Грінвей Україна», податкового законодавства за період з 11.05.2016 по 30.06.2018 , валютного - за період з 11.05.2016 по 30.06.2018, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 11.05.2016 по 30.06.2018, за результатами якої було складено акт №2092/15-32-14-01/40474688 від 27.09.2018 р..

Відповідно до висновків Акту, ГУ ДФС в Одеській області встановило порушення ТОВ «ГРІНВЕЙ УКРАЇНА» п. 44.1, ст. 44, пп. 134.1.1. п. 134.1. ст.134, п. 198.5, ст. 198, п. 201.10 ст. 201 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-УІ, що стало підставою для прийняття податкових повідомлень-рішень:

№ від 18.10.2018 р. про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств та його сплату у розмірі 1270462,00 грн. та штрафної (фінансової)'санкції (штрафу) у розмірі 317616,00 грн.;

№ від 18.10.2018 р. про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість; задекларовану на рахунок платника у банку у загальному розмірі 651620,00 грн. та штрафної.(фінансової) санкції (штрафу) у розмірі 162905,00 грн.;

№ від 18.10.2018р. про завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у розмірі 487803,00грн,;

№ від 18.10.2018 р. про застосування штрафу в розмірі 50% у сумі 569711,5 грн. за відсутність реєстрації податкових накладних /розрахунків коригування на суму ПДВ 1139423,00 грн.

Не погоджуючись з вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи питання щодо правомірності винесених оскаржуваних податкових повідомлень-рішень суд виходить з наступного.

Так, спірні податкові повідомлення-рішення ґрунтуються на висновках податкового органу про порушення позивача, про які зазначено у розділі «Висновок» акту перевірки №2092/15-32-14-01/40474688 від 27.09.2018 року.

Суд не погоджується з вказаними висновками акту перевірки, на підставі яких прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Згідно з пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно висновків акту перевірки, ГУ ДФС в Одеській області мотивувало свої висновки тим, що до перевірки не були надані первинні документи які б підтверджували факт надання послуг, які передбачені умовами договорів, які б розкривали зміст у сутність господарських операцій у вигляді отриманих ТОВ «ГРІНВЕЙ Україна» послуг від ФОП ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ), послуг від ФОП ОСОБА_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2), послуг від ФОП ОСОБА_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3), послуг від ТОВ «РЕНДІ» ().

Однак суд критично ставиться на висновку викладені в акті перевірки зважаючи на наступне.

Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Пунктом 135.1 статті 135 ПК України встановлено, що базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Як передбачено пунктом 44.1 статті 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до пункту 44.2 статті 44 ПК України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Згідно з пунктом 44.6 статті 44 ПК України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Відповідно до абзаців 5, 11 статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Згідно з частинами 1, 2 статті 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Суд зазначає, що податковим законодавством не встановлено конкретного переліку первинних документів, які повинні складатися за наслідками тієї чи іншої господарської операції. Таким чином, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Отже, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Для податкового обліку значення має саме факт поставки тим постачальником, який вказаний в первинних документах, наданих платником податків на підтвердження задекларованих сум податкового кредиту (податкових зобов`язань).

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 27.10.2015 року №21-1555а15, від 22.09.2015 року №21-1526а15 та узгоджується з правовим висновком, наведеним у постанові Верховного Суду від 20.02.2018 року у справі №814/328/15.

Презумпція добросовісності платника податків означає, що подані платником контролюючому органу документи податкової звітності є дійсними, повно та об`єктивно відтворюють господарські операції, що є об`єктом оподаткування та/або фінансові показники яких впливають на податковий обов`язок платника податків, якщо інше не буде доведено контролюючим органом. У площині процесуального регулювання презумпції добросовісності платника податків відповідає обов`язок доведення контролюючим органом правомірності прийнятого рішення в судовому процесі, порушеному за позовом платника податків про скасування рішення як неправомірного (частина 2 статті 77 КАС України).

У ході судового розгляду справи представник позивача доводив те, що дані податкового обліку ТОВ "ГРІНВЕЙ УКРАЇНА", у яких відображені його взаємовідносини з контрагентами-постачальниками, що не визнаються відповідачем, підтверджені належними первинними документами.

Натомість, представник відповідача, посилаючись на висновки акту перевірки, наполягав на відсутності фактичних господарських відносин між позивачем та вказаними контрагентами.

Перевіряючи доводи сторін, суд установив, що позивач мав господарські взаємовідносини з ФОП ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ), послуг від ФОП ОСОБА_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2), послуг від ФОП ОСОБА_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3), послуг від ТОВ «РЕНДІ» ().

На підтвердження здійснення господарських операцій з зазначеними контрагентами позивачем надано первинні документи, а саме: акти наданих послуг з розшифровкою, договір про консультування з комерційної діяльності і керування, додаткові угоди, накази «про затвердження штатного розкладу», акти прийому-передачі, договір зберігання, акти прийому-передачі послуг, договори транспортного експедирування, договори про перевантаження експортних вантажів навалом, робочі технологічні карти, фумігаційні сертифікати, митні декларації та інш.

Суд, дослідивши обставини здійснення господарських операцій, на підставі яких сформовані дані податкового обліку, поставлені під сумнів відповідачем, та оцінивши відносини, які склалися безпосередньо між учасниками цих операцій, дійшов до висновку, що господарські операції ТОВ «ГРІНВЕЙ УКРАЇНА» з ФОП ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ), ФОП ОСОБА_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2), ФОП ОСОБА_2 . (код ЄДРПОУ НОМЕР_3), ТОВ «РЕНДІ» () мали місце та фактично здійснені. Доходи та витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, та суми податку на додану вартість, що віднесені до складу податкового кредиту, підтверджені відповідними первинними документами. Вказані первинні документи, які наявні у позивача та надавалися податковому органу на перевірку, відповідають вимогам Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". У ході розгляду справи достовірність цих документів відповідачем не спростовано та не доведено, що викладені у них відомості не відповідають дійсності.

Контролюючий орган в акті перевірки зазначив, що до перевірки йому не були надані сертифікати відповідності сільськогосподарської продукції та відомості щодо товаровиробника продукції, що позбавило його можливості визначити походження продукції. В наданих товарно-транспортних документах відсутня інформація щодо супровідних документів на вантаж, не зазначені повні адреси навантаження товару, а також відсутні ідентифікаційні коди перевізників, що унеможливлює проведення аналізу можливості здійснення фінансово-господарської діяльності перевізниками, наявності у них відповідних транспортних засобів.

У зв`язку з цим суд зазначає, що наявність або відсутність окремих документів, як і помилки у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце, а певні недоліки в заповненні первинних документів носять оціночний характер.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 06.02.2018 року у справі №816/166/15-а, від 11.09.2018 року у справі №804/4787/16, від 24.05.2019 року №826/7423/16.

Статтею 83 ПК України встановлений перелік матеріалів, які є підставами для висновків під час проведення перевірок, в якому міститься і податкова інформація (підпункт 83.1.2 пункту 83.1 статті 83 ПК України).

Згідно з підпунктом 72.1.1 пункту 72.1 статті 72 ПК України для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла від платників податків та податкових агентів, зокрема що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, інших звітних документах; що міститься у наданих великими платниками податків в електронній формі копіях документів з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування (податкових зобов`язань), первинних документах, які ведуться в електронній формі, регістрах бухгалтерського обліку, фінансовій звітності, інших документах, пов`язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів; про фінансово-господарські операції платників податків.

Пунктом 73.5 статті 73 ПК України (у редакції, чинній на момент проведення перевірки) передбачено, що з метою отримання податкової інформації контролюючі органи мають право проводити зустрічні звірки даних суб`єктів господарювання щодо платника податків. Зустрічною звіркою вважається співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб`єкта господарювання, що здійснюється контролюючими органами з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з`ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

У ході судового розгляду справи відповідачем не надано доказів, які б ставили під сумнів реальність виконання операцій з надання послуг його контрагентами, невідповідність цих операцій дійсному економічному змісту, або засвідчили б наявність інших обставин, що підтвердили несумлінність позивача як платника податків.

Оскільки відповідачем не доведено суду фактів порушення ТОВ "Агро-Еліт" норм податкового законодавства при декларуванні показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та податкових зобов`язань у деклараціях з податку на прибуток підприємства та з податку на додану вартість по взаємовідносинах з цими контрагентами, тому збільшення грошових зобов`язань, зменшення від`ємного значення суми податку на додану вартість на підставі п.54.3.2 п.54.3 ст.54 ПК України є неправомірним.

Згідно з пунктом 57.4 статті 57 ПК України пеня та штрафні санкції, нараховані на суму грошового зобов`язання (її частку), скасовану за результатами адміністративного чи судового оскарження, також підлягають скасуванню.

Відтак, позов про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень №, №, №, №44941401 від 18.10.2018 року слід задовольнити.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Задовольнити позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРІНВЕЙ УКРАЇНА" до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного ДФС в Одеській області № від 18.10.2018 року про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств та його сплату у розмірі 1270462, 00 грн. та штрафної (фінансової) санкції (штрафу) у розмірі 31761, 00 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного ДФС в Одеській області № від 18.10.2018 року про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника у банку у загальному розмірі 651620, 00 грн. та штрафної (фінансової) санкції (штрафу) у розмірі 162905, 00 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 18.10.2018 року про завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у розмірі 487803, 00 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного ДФС в Одеській області № від 18.10.2018 року про застосування штрафу в розмірі 50% у сумі 569711, 50 грн. за відсутність реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування на суму ПДВ 1139423, 00 грн.

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби України в Одеській області (, адреса: вул. Семінарська, 5, м.Одеса, 65044) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРІНВЕЙ УКРАЇНА" (65005, м.Одеса, вул. Дальницька, 39, к.7 ) судовий збір у розмірі 19210 грн. (дев`ятнадцять тисяч двісті десять) гривень 00 копійок.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили у строк та порядок визначений ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів в порядку приписів ст. 295 КАС України.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст Рішення складено та підписано суддею 05 липня 2019 року.

Суддя О.Г.Гусев

.