Справа № 480/903/19
Суддя: С.М. Глазько
Дата ухвалення: 2019-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2019 р. Справа №480/903/19

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Глазька С.М.,

за участю секретаря судового засідання - Волкової Ю.В.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Юрченко Н.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_2 ), звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області (далі по тексту - відповідач), в якій, з урахуванням уточнення позовних вимог від 11.06.2019 просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області від 26.02.2019 про відмову у наданні ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною (орієнтовною) площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населених пунктів на території Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області;

- зобов`язати Миколаївську селищну раду Білопільського району Сумської області надати ОСОБА_2 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною (орієнтовною) площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населених пунктів на території Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області;

- встановити судовий контроль за виконанням рішення суду.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 12.11.2018 звернувся до Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області. До заяви було додано викопіювання, на якому зазначене бажане розташування та розмір земельної ділянки, копія паспорту, а також нотаріально посвідчена згода ФГ "Смакол" на вилучення частини земельної ділянки. Однак, Миколаївська селищна рада протиправно відмовила у наданні ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту землеустрою, оскільки вичерпний перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою наведений у ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, при цьому в рішенні Миколаївської селищної ради від 26.02.2019 не наведено жодної з них. Позивач вважає, що дії відповідача є протиправними та такими, що не відповідають нормам чинного законодавства.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду відкрито провадження в даній справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження та встановлено строк відповідачу для подання відзиву та доказів, які наявні у відповідача, а також встановлено строк позивачу для подання відповіді на відзив, а відповідачу заперечення.

Зважаючи на неподання відповідачем відзиву на позов, ураховуючи необхідність дослідження відповідних доказів, ухвалою від 11.05.2019 розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, у зв`язку з чим на 11.06.2019 призначено судове засідання.

07.06.2019 відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому останній зазначив, що вказані у позові земельні ділянки передані у комунальну власність Головним управлінням Держгеокадастру у Сумській області (акт приймання-передачі земельної ділянки сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність від 27.09.2018). Зазначає, що у комунальній власності є майно, у т.ч. грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування (ст. 327 ЦК України). Суб`єктами права власності на землю є (у тому числі) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності (стаття 80 Земельного кодексу України (ВВР), 2002, № 3-4, ст.27) з наступними змінами).

Враховуючи вказану норму права, безпосереднім власником земель комунальної власності є територіальна громада Миколаївської ОТГ, яка реалізує своє право через Миколаївську селищну раду Білопільського району Сумської області. Громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності (ч.1 ст. 121 ЗК України). Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб (ч.1 ст.122 ЗК України). Для захисту інтересів мешканців територіальної громади та реалізації їх прав на землю, які є безпосередніми власниками земель територіальної громади згідно вимог закону, не обмеження права територіальної громади на свій розсуд розпоряджатися своєю власністю, враховуючи положення ст. 122 ЗК України, на 37 сесії 7 скликання на розгляд депутатів винесено пропозицію щодо прийняти рішення селищною радою про можливість розпорядженням правом територіальної громади на передачу земель комунальної власності тільки до жителів громади (громадян України), які зареєстровані та безпосередньо проживають на території Миколаївської селищної ОТГ.

У 2019 році для наповнення селищного бюджету з метою розвитку території Миколаївської селищної ОТГ, забезпечення мешканців громади комфортними умовами проживання на території ОТГ, відповідач вважав за доцільне прийняти рішення про можливість надання в користування земельних ділянок сільськогосподарського призначення, тільки на платній основі (оренда). Як виняток, для підтримки учасників АТО, які зареєстровані на території Миколаївської селищної ОТГ, розглянути питання щодо надання в безкоштовне користування земельних ділянок сільськогосподарського призначення в розмірах, визначених вимогами чинного законодавства України.

Враховуючи вищезазначене, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 36-37).

11.06.2019 у судовому засіданні було оголошено перерву до 26.06.2019, для надання додаткових доказів та пояснень по справі.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача позов не визнав, з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач звернувся до Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області із заявою від 12.11.2018 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області. До заяви було додано графічні матеріали, на яких зазначене бажане розташування та розмір земельної ділянки, копія паспорту, а також нотаріально посвідчена згода ФГ "Смакол" на вилучення частини земельної ділянки (а.с. 17-22).

Листом від 13.12.2018 №2350 Миколаївська селищна рада Білопільського району Сумської області повідомила позивача, що на даний час вказані у заяві позивача землі передані до комунальної власності, але примірники договорів оренди земельних ділянок Головним управлінням Держгеокадастру у Сумській області до Миколаївської селищної ради ще не передані. Як тільки примірники договорів оренди цієї земельної ділянки будуть передані Головним управлінням Держгеокадастру у Сумській області до Миколаївської селищної ради, позивачу додатково буде повідомлено про можливість передачі у власність та розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а.с. 25).

Листом від 27.12.2018 позивач надав Миколаївський селищній раді нотаріально посвідчену копію договору оренди цієї земельної ділянки та повідомив, що згідно чинного земельного законодавства наявність чи відсутність в селищній раді договору оренди цієї земельної ділянки жодним чином не впливає на надання дозволу на розробку проекту землеустрою, а також, що перебування цієї земельної ділянки в оренді у Фермерського господарства «Смакол» не може бути підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою (а.с. 26).

26.02.2019 на 36 сесії 7 скликання Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області було прийнято рішення не надавати ОСОБА_2 дозвіл на розробку проекту землеустрою (а.с. 44).

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 116 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначений статтею 118 Земельного кодексу України.

Так, відповідно до ч. ч. 6, 7 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим, Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (ч. 7 ст. 118 ЗК України).

З наведених норм вбачається, що проект землеустрою розробляється на підставі дозволу органу, до компетенції якого входить питання про передачу земельних ділянок громадянам.

Відповідно до частини першої статті 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

У даному випадку таким органом є Миколаївська селищна рада Білопільського району Сумської області.

Так, рішенням від 26.02.2019, розглянувши заяву позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою та надані документи, відповідно до протоколу засідання постійної комісії з питань містобудування, будівництва, земельних відносин та охорони навколишнього середовища, на підставі ст. 12, 33 ,40, 81 Земельного кодексу України, керуючись ст. 26 п. 34 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні", сесія Миколаївської селищної ради вирішила не надавати позивачу дозвіл на розробку проекту землеустрою.

Тобто у рішенні від 26.02.2019 відповідач не зазначив підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою спірної земельної ділянки, обмежившись посиланням на ст. 12, 33 ,40, 81 Земельного кодексу України та ст. 26 п. 34 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні".

Суд звертає увагу на те, що в судовому засіданні правомірність вказаного рішення представник відповідача обґрунтовувала виключно економічною недоцільністю передачі зазначеної земельної ділянки.

Оскільки відмовляючи позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою відповідач посилався на підстави, не передбачені чинним законодавством, а також не обґрунтував причин відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, суд приходить до висновку про те, що така відмова є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідач зобов`язаний або надати дозвіл позивачу на розроблення проекту землеустрою, або відмовити у наданні такого дозволу, але на законних підставах та з повним обґрунтуванням підстав такої відмови.

З огляду на викладене, суд визнає протиправним рішення Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області від 26.02.2019 про відмову у наданні ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною (орієнтовною) площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населених пунктів на території Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області та вважає за необхідне його скасувати.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача надати ОСОБА_2 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною (орієнтовною) площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населених пунктів на території Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області, суд зазначає наступне.

За своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, відповідні повноваження відповідача з призначення пенсії є дискреційними повноваженнями та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним або адміністративним розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, позовна вимога про зобов`язання Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області надати надати ОСОБА_2 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною (орієнтовною) площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населених пунктів на території Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області, з огляду на втручання в дискреційні повноваження відповідача, є такою, що виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому задоволенню не підлягає.

Разом з тим, згідно ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, вихід за межі позовних вимог можливий, але повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, на захист яких поданий позов.

Вказане підтверджується роз`ясненням поняття "виходу за межі позовних вимог", наведеним у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року "Про судове рішення". Так, відповідно до пункту 3 цієї Постанови виходом за межі позовних вимог є вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе вийти за межі позовних вимог для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить та зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 12.11.2018 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною (орієнтовною) площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населених пунктів на території Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області та прийняти рішення по даній заяві з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

Стосовно заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд, який ухвалив рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Вказані положення не є імперативними та передбачають диспозитивну поведінку суду. Тобто, це право суду, а не його обов`язок, суд має можливість самостійно на власний розсуд приймати рішення про необхідність чи відсутність потреби в зобов`язанні суб`єкта владних повноважень подати звіт.

При цьому, вирішуючи питання щодо встановлення судового контролю, суд має врахувати надані позивачем докази, особливості покладених на суб`єкта владних повноважень обов`язків згідно із судовим рішенням та його можливості ці обов`язки виконувати в рамках законодавства.

Враховуючи те, що позивачем не наведено обґрунтованих аргументів необхідності застосування ч. 1 ст. 382 КАС України та не надано жодного доказу на підтвердження того, що відповідач буде ухилятись від виконання судового рішення, суд не вбачає підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення у даній справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області від 26.02.2019 про відмову у наданні ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною (орієнтовною) площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населених пунктів на території Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області.

Зобов`язати Миколаївську селищну раду Білопільського району Сумської області на черговій сесії повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 12.11.2018 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною (орієнтовною) площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населених пунктів на території Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області та прийняти рішення по даній заяві з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

У задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області (вул. Свободи, 2, смт. Миколаївка, Білопільський район, Сумська область, 41854, ) суму судового збору в розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.).

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений та підписаний 01 липня 2019 року.

Суддя С.М. Глазько