Справа № 120/1139/19-а
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2019-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

01 липня 2019 р. Справа № 120/1139/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Чернюк Алли Юріївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Федчук Тетяни Юріївни,

представника позивача: Бабійчук Олени Андріївни,

представника відповідача: Ходаковського Юрія Валентиновича,

представника відповідача: Осадчука Сергія Васильовича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу:

за позовом: Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" (, адреса: пров. Костя Широцького, 24, м. Вінниця, Вінницька область, 21012)

до: Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (, адреса: вул. Смоленська, 19, м. Київ, 03057)

про: визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернулось Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Вінницягаз» (, адреса: пров. Костя Широцького, 24, м. Вінниця, Вінницька область, 21012) до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (, адреса: вул. Смоленська, 19, м. Київ, 03057) про визнання протиправною та скасування постанови.

Позов мотивований тим, що з 11.03.2019 року по 13.03.2019 року відповідачем проводилась позапланова перевірка дотримання позивачем вимог законодавства у сфері енергетики та Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу. Підставою перевірки стало звернення гр. ОСОБА_1 та лист Державної регуляторної служби України № 1155/0/20-19 від 25.02.2019 року.

За результатами перевірки, відповідачем було складено акт № 79 від 15.03.2019 року. 22.03.2019 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг було проведене відкрите засідання з розгляду акта № 79 за результатами якого прийнято постанову № 386 «Про накладення штрафу на ПАТ «Вінницягаз» за порушення Ліцензованих умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу та здійснення заходів державного регулювання. На думку позивача, вказана постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

02.04.2019 року на адресу Вінницького окружного адміністративного суду від публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Вінницягаз" надійшла заява про забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг №386 від 22.03.2019 року про накладення штрафу на ПАТ "Вінницягаз" за порушення Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу та здійснення заходів державного регулювання.

Обґрунтовуючи подану заяву ПАТ "Вінницягаз" зазначило, що необхідність забезпечення позову обумовлюється тим, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити фінансовий стан та ефективний захист оспорюваних прав та інтересів ПАТ "Вінницягаз".

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 03.04.2019 року відмовлено в задоволенні заяви публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Вінницягаз" про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 16.04.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.

26.04.2019 року на адресу Вінницького окружного адміністративного суду від позивача повторно надійшла заява про забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг № 386 від 22.03.2019 року.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 26.04.2019 року заяву публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Вінницягаз» про забезпечення позову задоволено та забезпечено позов шляхом зупинення дії постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг №386 від 22.03.2019 року «Про накладення штрафу на ПАТ "Вінницягаз" за порушення Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу та здійснення заходів державного регулювання».

Не погодившись із судовим рішенням, відповідач оскаржив його у апеляційному порядку.

10.05.2019 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує проти задоволення адміністративного позову. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що відповідно до положень Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» проведення планової перевірки дотримання Ліцензіатом ліцензійних умов провадження відповідного виду господарської діяльності належить до виключних повноважень Комісії.

Так, листом № ЗА-8910992 від 02.01.2019 року ОСОБА_1 повідомила НКРЕКП про застосування до останньої ПАТ «Вінницягаз» коефіцієнта приведення до стандартних умов, що є порушенням Ліцензійних умов з розподілу. Враховуючи звернення споживача, а також частину десяту статті 19 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», НКРЕКП листами № 80/14/7-17 від 04.01.2019 року, № 217/14/7-19 від 09.01.2019 року та № 610/14/7-19 від 18.01.2019 року звернулась до Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування при Державній регуляторній службі України, з метою отримання погодження для проведення позапланового заходу контролю АТ "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз". Листом Державної регуляторної служби України № 1155/0/20-19 від 25.02.2019 року, НКРЕКП отримало згоду на проведення позапланової виїзної перевірки позивача.

Враховуючи викладене, на підставі постанови НКРЕКП № 314 від 05.03.2019 року «Про проведення позапланових перевірок суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг» та посвідчення на перевірку № 114 від 07.03.2019 року, Комісією було проведено позаплановий захід контролю щодо дотримання позивачем Ліцензійних умов, за результатами проведення якого було складено акт № 79 від 15.03.2019 року. За результатами розгляду вказаного акта, на думку відповідача, в межах повноважень та у спосіб визначений законодавством України, прийнято оскаржувану постанову.

Крім того зазначено, що норми Кодексу газорозподільних систем не містять положень, які регламентують процедуру приведення обсягів спожитого природного газу побутовими споживачами до стандартних умов для здійснення комерційних розрахунків в обсягах (куб. м.) та містять виключно процедуру такого приведення для непобутових споживачів. Норма щодо приведення до стандартних умов застосовується виключно при здійсненні перерахунків об`ємів природного газу з куб. м. в енергетичні одиниці. Розрахунки за природний газ на сьогодні здійснюються виключно в куб. м., а переведення в енергетичні одиниці носить виключно інформаційний характер.

05.04.2019 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив в якій представник позивача з доводами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг не погоджується, вважає, що у відповідача були відсутні правові підстави приймати рішення про застосування до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" санкцій у вигляді штрафу та, відповідно, виносити оскаржувану постанову № 386 від 26.03.2019 року.

23.05.2019 року на адресу суду від представника Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг надійшли заперечення на відповідь на відзив. Представник відповідача наголошує, що розрахунки за природний газ на сьогодні здійснюються виключно в куб. м., а переведення в енергетичні одиниці носить виключно інформаційний характер, оскільки проведення розрахунків за природний газ в енергетичних одиницях не відбувається

У додаткових поясненнях, що надійшли до суду 24.05.2019 року, представник відповідача зазначив, що під час проведення планової перевірки позивача, НКРЕКП було складено акт № 79 за формою, наведеною у додатку 18 Порядку контролю, яка відповідає уніфікованій формі акта перевірки, встановленій Методикою розроблення критеріїв, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності та визначається періодичність проведення планових заходів державного нагляду (контролю), затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 342 від 10.05.2018 року.

При цьому, пунктами 5 та 6 Методики № 342 визначено, що уніфікована форма акта перевірки складається з: титульного аркуша; переліку питань щодо проведення заходу державного нагляду (контролю); переліку нормативно-правових актів, відповідно до яких складено перелік питань щодо проведення заходу державного нагляду (контролю) (за наявності більше 10 нормативно-правових актів перелік може складатися окремим додатком до уніфікованої форми акта перевірки); опису виявлених порушень вимог законодавства; переліку питань для суб`єктів господарювання щодо здійснення контролю за діями (бездіяльністю) посадових осіб органу державного нагляду (контролю); пояснення, зауваження або заперечення щодо проведеного заходу державного нагляду (контролю) та складеного за його результатами акта; оцінки суб`єкта господарювання щодо професійного рівня посадових осіб органу державного нагляду (контролю), які проводили захід державного нагляду (контролю); місця для підписів посадових осіб органу державного нагляду (контролю), керівника суб`єкта господарювання або уповноваженої ним особи, а також третіх осіб, які брали участь у заході державного нагляду (контролю).

Порядок контролю набрав законної сили 12.08.2018 року та не оскаржувався позивачем. Відтак, на думку відповідача, форма акта № 79 відповідає уніфікованій формі Методики № 342, а твердження позивача стосовно цього факту є необґрунтованими.

07.06.2019 року на адресу суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення, в яких зазначено, що Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз", через неправомірні дії відповідача, що полягають у порушенні процедури проведення перевірки та складання акта перевірки, наслідком яких стало прийняття НКРЕКП оскаржуваної постанови, було подано апеляційну скаргу до Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування. В зазначеній скарзі позивач просив видати розпорядження (подання) про усунення НКРЕКП порушень вимог законодавства у сфері ліцензування, яким зобов`язати відповідача скасувати постанову № 368 від 22.03.2019 року «Про накладення штрафу на ПАТ «Вінницягаз» за порушення Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу та здійснення заходів державного регулювання».

На засіданні Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування, яке відбулось 04.06.2019 року в приміщені Державної регуляторної служби України скаргу позивача задоволено.

Крім того зазначено, що згідно рішення Загальних зборів акціонерів змінено найменування позивача з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Вінницягаз» на Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз». Згідно пункту 1.2 Статуту Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз», Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» є правонаступником всіх прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Вінницягаз». Державна реєстрація змін найменування позивача в Єдиному державному реєстрів юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відбулась 17.05.2019 року за № 6002242.

З огляду на викладене, в ході підготовчого судового засідання, представником позивача поставлено на розгляд клопотання про заміну неналежного позивача.

Представник відповідача при вирішені клопотання щодо заміни неналежного позивача не заперечував.

Визначаючись щодо наявності підстав для заміни неналежної сторони, суд враховує наступне.

Частиною 1 статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що суд першої інстанції, встановивши, що з позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, може за згодою позивача та особи, якій належить право вимоги, допустити заміну первинного позивача належним позивачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

Відповідно до частини першої вказаної статті, заміна позивача допускається до початку судового розгляду справи по суті. Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань 17.05.2019 року за № 6002242 відбулась державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи, а саме: зміна повного найменування, зміна скороченого найменування та зміна складу або інформації про засновників. Повне найменування юридичної особи та скорочене у разі його наявності станом на 17.05.2019 року вказано: Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз», АТ «Вінницягаз».

У разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив (стаття 52 КАС України).

З огляду на викладене, суд ухвалою занесеною до протоколу судового засідання від 12.06.2019 року задовольнив клопотання позивача.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 12.06.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20.06.2019 року апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг залишено без задоволення, а ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 26.04.2019 року - без змін.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представники відповідача проти задоволення позовних вимог заперечували та просили відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № від 17.05.2019 року основним видом економічної діяльності Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» є КВЕД 35.22 Розподілення газоподібного палива через місцеві (локальні) трубопроводи.

Листом № ЗА-8910992 від 02.01.2019 року Задернівська Вікторія Адамівна повідомила Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про застосування до неї позивачем коефіцієнта проведення до стандартних умов.

Враховуючи вказане звернення, відповідач листами № 80/14/7-17 від 04.01.2019 року, № 217/14/7-19 від 09.01.2019 року та № 610/14/7-19 від 18.01.2019 року звернувся до Державної регуляторної служби України, з метою отримання погодження для проведення позапланового заходу контролю.

Листом Державної регуляторної служби України № 1155/0/20-19 від 25.02.2019 року Національна комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг отримав згоду на проведення позапланової виїзної перевірки Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз".

Відповідно до статті 19 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», пункту 4 частини 9 статті 19 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», на підставі постанови НКРЕКП № 314 від 05.03.2019 року «Про проведення позапланових перевірок ПАТ «Вінницягаз», ПАТ «Волиньгаз», ПАТ «Дніпрогаз», ПАТ «Дніпропетровськгаз», ПАТ «Житомиргаз», ПАТ «Закарпатгаз», ПАТ «Запоріжгаз», ПАТ «Івано-франківськгаз», ПАТ «Київоблгаз», ПАТ «Криворіжгаз», ПАТ «Львівгаз», ПАТ «Миколаївгаз», ПАТ «Рівнегаз», ПАТ «Сумигаз», ПАТ «Харківгаз», ПАТ «Харківміськгаз», ПАТ «Хмельницькгаз», ПАТ «Чернівцігаз», ПАТ «Чернігівгаз» та скарги споживача (ЕІС-код 56XM01D69903834K), з урахуванням листа Державної регуляторної служби України № 1155/0/20-19 від 25.02.2019 року, Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг була проведена перевірка дотримання Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Вінницягаз» пункту 2.1 глави 2 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, затверджених постановою НКРЕКП № 201 від 12.02.2017 року щодо здійснення господарської діяльності з дотримання вимог Закону України «Про ринок природного газу», чинних Кодексу газорозподільних систем, інших нормативно-правових актів, державних будівельних норм та нормативних документів у сфері нафтогазового комплексу, зокрема дотримання вимог глави 4 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2494 в частині визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника природного газу з урахуванням вимого цього Кодексу.

За наслідками вказаної перевірки Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг складено акт № 79 від 15.03.2019 року, в якому зафіксоване порушення позивачем пункту 2.1 глави 2 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу щодо дотримання вимог Закону України «Про ринок природного газу», чинного Кодексу газорозподільних систем , інших нормативно правових актів, державних будівельних норм та нормативних документів у сфері нафтогазового комплексу, зокрема щодо дотримання вимог глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРМ, у частині визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єму побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника природного газу з урахуванням вимог цього Кодексу.

За результатами розгляду акта № 79 від 15.03.2019 року на засіданні Національної комісії, яке було проведено у формі відкритого слухання, винесено постанову № 386 «Про накладення штрафу на ПАТ «Вінницягаз» за порушення Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу та здійснення заходів державного регулювання», якою:

1. відповідно до пунктів 11, 12 частини першої статті 17, статей 19 та 22 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» накладено штраф у розмірі 850000,00 грн. на публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Вінницягаз»;

2. відповідно до пункту 1 частини першої та пункту 1 частини другої статті 17 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», у межах здійснення заходів державного регулювання, зобов`язано ПАТ «Вінницягаз» до 05.04.2019 року привести свої дії у відповідність до вимог чинного законодавства шляхом здійснення перерахунку споживачу за ЕІС-кодом 56XM01D69903834K за період, що перевірявся, у частині визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача на підставі даних лічильника природного газу;

3. у разі здійснення публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Вінницягаз» неправомірних донарахувань із застосуванням коефіцієнтів приведення об`ємів природного газу до стандартних умов іншим побутовим споживачам публічному акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації «Вінницягаз» до 05.04.2019 року привести свої дії у відповідність до вимог чинного законодавства шляхом здійснення перерахунку таким споживачам у частині визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача на підставі даних лічильника природного газу, починаючи з жовтня 2018 року.

Не погоджуючись із прийняттям вказаної постанови, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

У відповідності до частин першої-третьої статті 1 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" № 1540-VIII від 22.09.2016 року (далі - Закон № 1540-VIII) Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Регулятор), є постійно діючим незалежним державним колегіальним органом, метою діяльності якого є державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Регулятор є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, що є державною власністю, рахунки в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням. Роботу Регулятора забезпечують його центральний апарат і територіальні органи.

Регулятор здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг, зокрема: у сфері енергетики: діяльності з транспортування, розподілу, зберігання (закачування, відбору), надання послуг установки LNG, постачання природного газу (частина 1 статті 2 Закону № 1540-VIII).

Згідно зі статтею 3 Закону № 1540-VIII Регулятор здійснює державне регулювання з метою досягнення балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, забезпечення енергетичної безпеки, європейської інтеграції ринків електричної енергії та природного газу України. Регулятор здійснює державне регулювання шляхом: 1) нормативно-правового регулювання у випадках, коли відповідні повноваження надані Регулятору законом; 2) ліцензування діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг; 3) формування цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг та реалізації відповідної політики у випадках, коли такі повноваження надані Регулятору законом; 4) державного контролю та застосування заходів впливу; 5) використання інших засобів, передбачених законом.

Основними завданнями Регулятора є: 1) забезпечення ефективного функціонування та розвитку ринків у сферах енергетики та комунальних послуг; 2) сприяння ефективному відкриттю ринків у сферах енергетики та комунальних послуг для всіх споживачів і постачальників та забезпечення недискримінаційного доступу користувачів до мереж/трубопроводів; 3) сприяння інтеграції ринків електричної енергії, природного газу України з відповідними ринками інших держав, зокрема в рамках Енергетичного Співтовариства, співпраці з Радою регуляторів Енергетичного Співтовариства, Секретаріатом Енергетичного Співтовариства та національними регуляторами енергетики інших держав; 4) забезпечення захисту прав споживачів товарів, послуг у сферах енергетики та комунальних послуг щодо отримання цих товарів і послуг належної якості в достатній кількості за обґрунтованими цінами; 5) сприяння транскордонній торгівлі електричною енергією та природним газом, забезпечення інвестиційної привабливості для розвитку інфраструктури; 6) реалізація цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг; 7) сприяння впровадженню заходів з енергоефективності, збільшенню частки виробництва енергії з відновлюваних джерел енергії та захисту навколишнього природного середовища; 8) створення сприятливих умов для залучення інвестицій у розвиток ринків у сферах енергетики та комунальних послуг; 9) сприяння розвитку конкуренції на ринках у сферах енергетики та комунальних послуг; 10) інші завдання, передбачені законом.

Відповідно до статті 19 Закону № 1540-VIII Регулятор здійснює державний контроль за дотриманням суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, законодавства у відповідних сферах та ліцензійних умов шляхом проведення планових та позапланових виїзних, а також невиїзних перевірок відповідно до затверджених ним порядків контролю.

Перевірка проводиться на підставі рішення Регулятора.

Для проведення перевірки створюється комісія з перевірки, що складається не менш як із трьох представників центрального апарату та/або територіальних органів Регулятора.

За результатами перевірки складається акт у двох примірниках, який підписується членами комісії з перевірки.

Суб`єкт господарювання, діяльність якого перевірялася, має право надати письмові пояснення та обґрунтування щодо проведеної перевірки та/або виявлених порушень у строк до п`яти робочих днів з дня отримання акта про результати перевірки.

У разі виявлення порушень акт про результати перевірки вноситься на засідання Регулятора, за результатами якого Регулятор приймає рішення про застосування до суб`єкта господарювання, що провадить діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, санкції, передбаченої цим Законом.

Суд критично оцінює відповідача про те, що форма акта № 79 від 15.03.2019 року відповідає уніфікованій формі Методики № 342, з огляду на наступне.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначені Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» № 877-V від 05.04.2017 року (далі - Закон № 877-V).

Статтею 3 Закону № 877-V встановлені основні принципи державного нагляду (контролю), зокрема, здійснення державного нагляду (контролю) лише за наявності підстав та в порядку, визначених законом; презумпції правомірності діяльності суб`єкта господарювання у разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків суб`єкта господарювання та/або повноважень органу державного нагляду (контролю).

Згідно частини 2 статті 5 № 877-V уніфіковані форми актів з переліком питань затверджуються органом державного нагляду (контролю) та оприлюднюються на його офіційному веб-сайті протягом п`яти робочих днів з дня затвердження у порядку, визначеному законодавством.

Виключно в межах переліку питань орган державного нагляду (контролю) залежно від цілей заходу та ступеня ризику визначає питання, щодо яких буде здійснюватися державний нагляд (контроль), та зазначає їх у направленні на перевірку.

Відповідно до частини 15 статті 4 Закону № 877-V при здійсненні заходів державного нагляду (контролю) посадові особи органів державного нагляду (контролю) зобов`язані використовувати виключно уніфіковані форми актів.

Методика розроблення уніфікованих форм актів, що складаються за результатами проведення планових (позапланових) заходів державного нагляду (контролю), затверджена постановою Кабінету Міністрів України № 342 від 10.05.2018 року (далі - Методика № 342), встановлює єдиний підхід до розроблення органами державного нагляду (контролю) уніфікованих форм актів, що складаються за результатами проведення планових (позапланових) заходів державного нагляду (контролю) (далі - уніфікована форма акта перевірки).

Згідно пункту 2 вказаної Методики, уніфікована форма акта перевірки розробляється органом державного нагляду (контролю) та оприлюднюється на його офіційному веб-сайті протягом п`яти робочих днів з дня її затвердження.

Разом з цим, на час проведення перевірки Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз", Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг не затвердила та не оприлюднила уніфіковану форму акта у встановленому Законом № 877-V порядку, а тому, не мала правових підстав на проведення відповідної перевірки.

Закон України «Про ліцензування видів господарської діяльності» № 222-VІІІ від 02.03.2015 року (далі - Закон № 222-VІІІ) регулює суспільні відносини у сфері ліцензування видів господарської діяльності, визначає виключний перелік видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, встановлює уніфікований порядок їх ліцензування, нагляд і контроль у сфері ліцензування, відповідальність за порушення законодавства у сфері ліцензування видів господарської діяльності.

Частиною 14, 15 статті 19 Закону № 222-VІІІ встановлено, що акт перевірки додержання ліцензіатом вимог ліцензійних умов складається в останній день проведення перевірки. В акті відображаються питання, що перевірялися, та встановлений стан додержання ліцензіатом вимог ліцензійних умов. У разі встановлення в ході перевірки додержання ліцензіатом вимог ліцензійних умов підстав для складання актів, що є підставами для анулювання ліцензії, такі акти складаються як окремі документи в останній день проведення перевірки.

Розпорядження про усунення порушень ліцензійних умов видається органом ліцензування не пізніше трьох робочих днів з останнього дня проведення перевірки у разі виявлення за результатами її проведення порушень ліцензіатом вимог ліцензійних умов. У разі складення за результатом проведення перевірки акта, що є підставою для анулювання ліцензії, розпорядження про усунення порушень ліцензійних умов не видається.

Відповідно до частини 5 статті 14 Закону № 1540-VIII рішення Регулятора оформлюються постановами, крім рішень щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення контролю, які оформлюються розпорядженнями. Рішення Регулятора підписуються Головою.

Згідно статті 7 Закону № 877-V розпорядження або інший розпорядчий документ органу державного нагляду (контролю) - обов`язкове для виконання письмове рішення органу державного нагляду (контролю) щодо усунення виявлених порушень у визначені строки. Розпорядження видається та підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу).

У разі виконання в повному обсязі та у встановлений строк припису, розпорядження, рішення, іншого розпорядчого документа про усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу нагляду (контролю), фінансові та адміністративні санкції, заходи реагування до суб`єкта господарювання, його посадових осіб не застосовуються.

Однак, за результатами розгляду акта № 79 від 15.03.2019 року на засіданні Національної комісії, яке було проведено у формі відкритого слухання, винесено постанову № 386 «Про накладення штрафу на ПАТ «Вінницягаз» за порушення Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу та здійснення заходів державного регулювання», що є порушенням вимог встановлених Законом № 877-V та Законом № 222-VІІІ.

Вказані висновки підтверджуються копією розпорядження Державної регуляторної служби України № 52 від 07.06.2019 року, долученою до матеріалів справи 11.06.2019 року. Згідно вказаного розпорядження, Експертно-апеляційною радою з питань ліцензування при Державній регуляторній службі України за результатом розгляду апеляції (скарги) ПАТ «Вінницягаз» щодо прийняття Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг постанови віід 22.03.2019 року № 386 «Про накладення штрафу на ПАТ «Вінницягаз» за порушення Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу та здійснення заходів державного регулювання», було прийнято рішення № 5.1 від 04.06.2019 року (протокол № 07-19) про її задоволення. Зобов`язано Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, зокрема, усунути порушення вимог частин сьомої та п`ятнадцятої статті 19 Закону України від 02.03.2015 року № 222-VІІІ «Про ліцензування видів господарської діяльності», абзаців сьомого і п`ятнадцятого статті 3 та частини одинадцятої статті 7 Закону України від 05.04.2017 року № 877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Стосовно посилань відповідача на те, що покриття об`єктивної різниці у вимірах природного газу здійснюється за рахунок тарифу, а отже і стягнення додаткових плат (фактично подвійних) із побутових споживачів є неправомірним (оскільки такі витрати вже включені у тариф Ліцензіата та сплачуються побутовими споживачами), суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1.2 наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України № 737 від 23.11.2011 року "Про визначення розмірів нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат природного газу в газорозподільних мережах", газорозподільні підприємства самостійно згідно з методиками розраховують річні обсяги нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат природного газу на календарний рік та не пізніше ніж за два місяці до початку року подають їх на затвердження до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України.

Як зазначає представник позивача та не було спростовано відповідачем, Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" було подано до Міненерго:

- Зведений розрахунок плануємих виробничо-технологічних витрат природного газу на 2016 рік у розмірі 2014,52 тис. куб. м;

- Зведений розрахунок плануємих виробничо-технологічних втрат природного газу на 2016 рік у розмірі 53986,729 тис. куб. м;

- Зведений розрахунок втрат природного газу при його вимірюваннях побутовими лічильниками в разі не приведення об`єму газу до стандартних умов на 2016 рік у розмірі 24044,943 тис. куб. м.

Дані обсяги були розраховані Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" відповідно до Методики визначення питомих виробничо-технологічних втрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, що затверджена наказом Міністерства палива та енергетики України від 30.05.2003 року № 264, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 09.07.2003 року за № 570/7891 (Методика № 570); Методики визначення питомих виробничо-технологічних витрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, що затверджена тим же наказом Міністерства палива та енергетики України від 30.05.2003 року № 264, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 09.07.2003 року за № 571/7892 (Методика № 571); Методики визначення питомих втрат природного газу при його вимірюваннях побутовими лічильниками в разі не приведення об`єму газу до стандартних умов, затвердженої наказом Міненерго від 21.10.2003 року № 595.

Втім, Наказом Міненерго № 847 від 25.12.2015 «Про затвердження розмірів нормативних виробничо-технологічних витрат газорозподільних підприємств (операторів газорозподільних систем) на 2016 рік» було затверджено нормативні втрати і виробничо-технологічні витрати природного газу у розмірі 47878 тис. куб. м, що складає загальну суму поданих Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" зведених розрахунків по Методиці № 570 та Методиці № 571.

Таким чином, обсяги втрат природного газу при його вимірюваннях побутовими лічильниками в разі не приведення об`єму газу до стандартних умов, не були затверджені Наказом Міненерго № 847 та в подальшому не входили у встановлений НКРЕКП тариф на розподіл природного газу.

Посилання представника відповідача на те, що в листі Міненерго № 03/31-11587 від 28.12.2018 року, зазначено, що Оператори ГРМ, котрі здійснили донарахування побутовим споживачам обсягів, які враховують різницю у приведенні до стандартних умов, при розрахунку своїх виробничо-технологічних витрат застосували положення Методики № 595, судом відхиляються, з урахуванням наступного.

Дійсно, як буквально зазначено в листі Міненерго № 03/31-11587 від 28.12.2018 року, належним чином засвідчена копія якого наявна в матеріалах справи: «За наявною інформацією, що підтверджена листами операторів ГРМ, обсяги ВТВ були розраховані з урахуванням зазначених методик».

Отже, можна зробити висновок, що таким чином були розраховані лише показники втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, адже інформації про включення до розміру нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат різниці у приведенні газу до стандартних умов, вказаний лист в собі не містить.

Одночасно, суд вважає за необхідне відзначити, що не ставить під сумнів здійснення позивачем відповідних розрахунків, з урахуванням неодноразово згаданих методик, однак не знаходить серед наданих відповідачем матеріалів належних доказів включення позивачем різниці у приведенні газу до стандартних умов до втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами.

Також, згідно показників (елементів витрат) річної планової тарифної виручки - додатку до постанови НКРЕКП № 2279 від 15.12.2016 року, якою внесено зміни до постанови НКРЕКП № 421 від 24.03.2016 року "Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для ПАТ "Вінницягаз", останні не містять інформації про те, що до відповідних витрат була включена різниця у приведенні газу до стандартних умов.

При цьому, саме відповідач, посилаючись на подвійне включення позивачем різниці у приведенні газу до стандартних умов до ВТВ, як суб`єкт владних повноважень, на виконання обов`язку, визначеного частиною другою статті 77 КАС України, повинен довести такі обставини.

Посилання відповідача на те, що тариф на розподіл природного газу для Ліцензіата було затверджено постановою НКРЕКП № 2279 від 15.12.2016 року, яка не була оскаржена позивачем та якою позивачу було установлено економічно обґрунтовані тарифи на розподіл природного газу, судом відхиляються, адже питання оскарження постанови НКРЕКП № 2279 від 15.12.2016 року жодним чином не впливає на підтвердження/спростування обставин включення позивачем в 2018 року до тарифу на розподіл природного газу обсягів втрат природного газу при його вимірюванні побутовими лічильниками в разі не приведення об`єму газу до стандартних умов.

До того ж, як зазначає представник Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" в письмовій відповіді на відзив та підтверджується інформацією КП «ДСС», в липні 2018 року позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо перегляду тарифу на послуги розподілу природного газу для позивача убік економічно вигідного та просить зобов`язати відповідача встановити економічно обґрунтований тариф на розподілу газу, в тому числі включивши до структури такого тарифу компенсації недоотриманої тарифної виручки по складовій «Вартість газу на технологічні та власні потреби» в 2014-2017 роках в розмірі 218387045,22 грн. без ПДВ, а саме:

- складову «Компенсації недоотриманої тарифної виручки в 2014-2016 роках» в розмірі 149638855,13 грн. без ПДВ;

- складову «Компенсація різниці в цінах на ВТВ за 2017 рік» у розмірі 68748190,09 грн. без ПДВ.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.07.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі.

Втім, оскільки станом на час вирішення даного спору по суті заявлених позовних вимог, рішення по справі № 826/10592/18 відсутнє, Вінницький окружний адміністративний суд не вбачає підстав для врахування вказаних обставин.

Надаючи правову оцінку доводам відповідача про те, що норма Кодексу газорозподільних систем щодо приведення до стандартних умов застосовується виключно при здійсненні перерахунків об`ємів природного газу з кубічних метрів в енергетичні одинці, в той час як розрахунки за природний газ на сьогодні здійснюються виключно в кубічних метрах, а переведення в енергетичні одиниці має виключно інформаційний характер, суд зазначає наступне.

Постановою відповідача - Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2494 від 30.09.2015 року (зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 року за № 1379/27824), затверджено Кодекс газорозподільних систем (далі - Кодекс).

Розділом ІХ Кодексу врегульовано правила комерційного обліку природного газу в газорозподільній системі.

Пунктами 1, 2 глави 1 розділу ІХ Кодексу визначено, що комерційний облік природного газу в газорозподільній системі організовується та здійснюється з метою визначення повної та достовірної інформації про об`єми (обсяги) природного газу, які надійшли до ГРМ від суміжних суб`єктів ринку природного газу (ГДП, ВБГ, Оператора ГТС), та об`єми (обсяги) природного газу, які розподілені (передані) з ГРМ підключеним до неї споживачам і суміжним операторам ГРМ, та подальшого використання інформації у взаємовідносинах між суб`єктами ринку природного газу, у тому числі для взаєморозрахунків між ними.

Порядок комерційного обліку природного газу (визначення його об`ємів і обсягів) по об`єктах споживачів, у тому числі побутових споживачів, здійснюється згідно з договором розподілу природного газу, укладеним між споживачем та оператором ГРМ, та з урахуванням вимог цього Кодексу.

Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз", як оператор ГРМ відповідно до вимог пунктів 2-3 глави 2 розділу і Кодексу виконує функції розподілу природного газу, забезпечення комерційного обліку природного газу, формування добових, декадних, місячних, квартальних та річних показників фактичного об`єму та обсягу передачі (розподілу, споживання) природного газу тощо.

Також Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" як оператор ГРМ здійснює комерційний облік природного газу в газорозподільній системі.

Пунктом 3 глави 1 розділу ІХ Кодексу передбачено, що фактичний об`єм надходження природного газу до/з ГРМ (у тому числі по об`єктах споживачів) за певний період визначається в точках комерційного обліку (на межі балансової належності) на підставі даних комерційних вузлів обліку, встановлених в точках вимірювання, та інших регламентованих процедур у передбачених цим Кодексом випадках.

Об`єм природного газу в точках комерційного обліку має бути приведений до стандартних умов та переведений в одиниці енергії (обсяг) згідно з розділом XV цього Кодексу.

Як вже зазначалось, на переконання відповідача, вказана норма щодо приведення до стандартних умов застосовується виключно при здійсненні перерахунку об`єму природного газу з кубічних метрів в енергетичні одиниці.

Суд критично оцінює такі доводи відповідача, оскільки норма пункту 3 глави 1 розділу ІХ Кодексу дає змогу дійти однозначного висновку про те, що фактичний об`єм надходження природного газу до/з ГРМ (у тому числі по об`єктах споживачів) за певний період визначається в точках комерційного обліку (на межі балансової належності) на підставі даних комерційних вузлів обліку, шляхом: 1) приведення газу до стандартних умов; 2) переведення об`єму газу, приведеного до стандартних умов в одиниці енергії.

До того ж, за вимогами абзацу шостого пункту 3 глави 1 розділу ІХ Кодексу, оператор ГРМ зобов`язаний за підсумками місяця, але не пізніше 8-го числа, наступного за розрахунковим місяцем, опублікувати на власному сайті фактичні дані щодо розміру середньозваженої вищої теплоти згоряння природного газу за кожним маршрутом; передбачити у платіжних документах споживачів за послуги з розподілу природного газу, а також в особистому кабінеті споживача, інформацію про величину коефіцієнту приведення до стандартних умов (якщо вузол обліку природного газу споживача не приводить в автоматичному режимі об`єм природного газу до стандартних умов), розмір середньозваженої вищої теплоти згоряння за розрахунковий період, а також розмір спожитого обсягу енергії природного газу (за трьома одиницями виміру: кВт·год, Гкал, МДж (абзац третій пункту 3 глави 1 розділу ІХ Кодексу).

Відповідно, на позивача покладено обов`язок при комерційному обліку газу, в тому числі, здійснювати дві окремі процедури: 1) приведення газу до стандартних умов; 2) розрахунок спожитого обсягу енергії природного газу, про який повідомляється споживача в платіжному документі.

За таких обставин посилання відповідача в цій частині судом відхиляються, як такі, що суперечать вимогам Кодексу.

Стосовно доводів відповідача про те, що посилання позивача на пункт 5.3 Типового договору розподілу природного газу є помилковими, адже норми Кодексу газорозподільних систем не містять положень, які регламентують процедуру приведення обсягів спожитого природного газу побутовими споживачами до стандартних умов для здійснення комерційних розрахунків в обсягах (куб. м) та містять виключно процедуру такого приведення для непобутових споживачів, суд зазначає наступне.

Порядок комерційного обліку природного газу (визначення його об`ємів і обсягів) по об`єктах споживачів, у тому числі побутових споживачів, здійснюється згідно з договором розподілу природного газу, укладеним між споживачем та оператором ГРМ, та з урахуванням вимог цього Кодексу (абзац перший пункту 2 глави 1 розділу ІХ Кодексу).

За змістом пункту 6 частини першої статті 17 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг", для ефективного виконання завдань державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор затверджує типові та схвалює примірні договори відповідно до закону.

На виконання зазначених вимог Кодексу та Закону Регулятором 30.09.2015 року прийнято Постанову № 2498 "Про затвердження типового договору розподілу природного газу".

Пункт 1.2 Типового договору розподілу природного газу чітко та однозначно визначає, що умови цього Договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України "Про ринок природного газу" і Кодексу газорозподільних систем.

Розділ V Договору містить в собі порядок обліку природного газу, що передається Споживачу.

Пункт 5.1 Договору визначає, що облік (у тому числі приладовий) природного газу, що передається оператором ГРМ та споживається споживачем на межі балансової належності об`єкта споживача, здійснюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

Пунктом 5.2 Договору передбачено, що визначення об`єму розподілу та споживання природного газу по споживачу здійснюється на межі балансової належності між оператором ГРМ та споживачем на підставі даних комерційного вузла обліку (лічильника газу), визначеного в заяві-приєднанні, та з урахуванням регламентних процедур, передбачених Кодексом газорозподільних систем та цим Договором.

Регулятором в пункті 5.3 Договору передбачено, що за розрахункову одиницю розподіленого та спожитого природного газу береться один кубічний метр (м куб.) природного газу, приведений до стандартних умов, визначених в Кодексі газорозподільних систем.

Питання приведення обсягів спожитого природного газу до стандартних умов врегульовано розділом XV цього Кодексу, про що зазначено в абзаці другому пункту 3 глави 1 розділу IX Кодексу.

Так, пунктом 6 глави 1 розділу XV Кодексу, в свою чергу, визначено, що для проведення розрахунків по вузлах обліку, які не обладнані корекцією тиску та температури, коефіцієнт приведення до стандартних умов (k) необхідно визначати за відповідними додатками до Методики приведення об`єму природного газу до стандартних умов за показами побутових лічильників у разі відсутності приладів для вимірювання температури та тиску газу, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України № 116 від 26.02.2004 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 19.03.2004 року за № 346/8945 (Методика № 116).

Відповідно до пункту 2 Методики № 116, її дія поширюється на суб`єктів господарювання, які у господарсько-виробничій діяльності для вимірювання об`єму спожитого газу використовують лічильники, крім випадків використання газу за показами лічильників громадянами-підприємцями для власних потреб.

Проте, посилання відповідача на те, що Кодекс (в контексті Методики № 116) не містить положень, які регулюють процедуру приведення обсягів спожитого природного газу побутовими споживачами до стандартних умов, є хибним, адже пункт 6 глави 1розділу XV Кодексу вказує на необхідність застосування лише відповідного коефіцієнту при приведенні обсягів спожитого природного газу побутовими споживачами до стандартних умов, який зазначений в додатках до Методики № 116, а не власне самої Методики.

Таким чином, посилання відповідача на не можливість застосування в рамках спірних правовідносин пункту 5.3 Типового договору є помилковими.

З цих самих підстав суд відхиляє доводи відповідача про те, що дія Методики № 116 поширюється на суб`єктів господарювання, а оскільки побутові споживачі не є суб`єктами господарювання, застосування позивачем даної методики є неправомірним, адже відповідно до буквального тлумачення пункту 6 глави 1 розділу XV Кодексу, дана норма пов`язує приведення обсягів спожитого природного газу до стандартних умов не з порядком та процедурою, що визначені Методикою № 116, а з числовими значеннями коефіцієнтів, які зазначені в додатках до цієї методики.

Кодексом визначено, що споживач природного газу (споживач) - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу.

Відтак, нормами Кодексу та Типового договору, які затверджені Регулятором, встановлено обов`язок оператора ГРМ проводити розрахунки по вузлах обліку, які не обладнані корекцією тиску та температури, шляхом приведення об`єму природного газу до стандартних умов за показами побутових лічильників у разі відсутності приладів для вимірювання температури та тиску газу.

Посилання відповідача на те, що Методика № 116 не містить величин коефіцієнтів приведення до стандартних умов при здійсненні розрахунків із побутовими споживачами, є недоречними з урахуванням вищенаведеного, а також того, що відповідні коефіцієнти містяться в додатках до Методики № 116.

Щодо висновків Хмельницького окружного адміністративного суду, викладених у рішенні від 06.05.2019 року № 560/999/19, на які посилався відповідач у додаткових поясненнях, то вказане рішення не набрало законної сили, що власне вказано самим відповідачем, а тому суд критично оцінює викладені у ній доводи в контексті розгляду даної адміністративної справи.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд доходить висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, оскільки відповідачем не виконано покладений на нього обов`язок, не доведено належними та допустимими доказами правомірності прийняття оскаржуваної постанови у даній адміністративній справі.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати Постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 386 від 22.03.2019 року "Про накладення штрафу на ПАТ "Вінницягаз" за порушення Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу та здійснення заходів державного регулювання".

Стягнути на користь Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" судові витрати зі сплати судового збору при звернені до суду в сумі 12750,00 грн. (дванадцять тисяч сімсот п`ятдесят гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" (, адреса: пров. Костя Широцького, 24, м. Вінниця, Вінницька область, 21012);

Відповідач: Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (, адреса: вул. Смоленська, 19, м. Київ, 03057).

Рішення у повному обсязі виготовлене: 05.07.2019

Суддя Чернюк Алла Юріївна