Справа № 440/1867/19
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2019-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2019 року м. ПолтаваСправа № 440/1867/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шевякова І.С. розглянув у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги:

- визнати п.79 Протоколу №37 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі ( смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 22 березня 2019 року щодо відмови в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25 грудня 2013 року «Про затвердження порядку призначення і виплат одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» протиправним та скасувати його;

- зобов`язати відповідача прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року, як інваліду ІІ групи з 05 липня 2018 року, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії), захворювання, що пов`язані із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, відповідно до п. «б» ст. 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності та вжити заходів до її виплати.

Під час розгляду справи суд

В С Т А Н О В И В:

27 травня 2019 року ОСОБА_1 (надалі також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України (надалі також - відповідач), третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі також - третя особа, ІНФОРМАЦІЯ_2 ), про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою від 31.05.2019 відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні).

Аргументи учасників справи
Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані тим, що з 05 липня 2018 року йому вперше встановлена ІІ група інвалідності у зв`язку з наявністю поранень, контузії та захворювання, пов`язаних із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країні, де велись бойові дії, а тому у нього виникло право на отримання одноразової грошової допомоги згідно зі статтями 16 та 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Постанови Кабінету Міністрів України №975 від 25 грудня 2013 року "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві". Отже, на думку позивача, відмова Міністерства оборони України у призначенні одноразової грошової допомоги, є протиправною.

05.06.2019 від третьої особи надійшли письмові пояснення, в якому третя особа просила відмовити у задоволенні позову та зазначила, що відповідачем правомірно відмовлено позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки інвалідність позивачу встановлена понад 3-місячний строк після поранення.

10.06.2019 від відповідача надійшов відзив на позов, в якому він просив відмовити в задоволенні вимог з тих підстав, що позивача було звільнено з лав Збройних Сил в 1987 році, а інвалідність йому встановлено у 2018 році, тобто в рази більше ніж через три місяці після звільнення з такої служби. У зв`язку із цим, враховуючи законодавчі зміни до положень пп. 6 п. 2 ст. 16 Закону України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, пп.3 п. 6 Порядку № 975, позивач не має права на одноразову грошову допомогу. До того ж, виходячи зі змісту пп.3 п. 6 Порядку № 975, такий розмір одноразової грошової допомоги для колишніх військовослужбовців строкової військової служби як 200-кратний прожитковий мінімум не передбачений.

Відповідно до вимог частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справу розглянуто у порядку письмового провадження, у зв`язку з чим на підставі частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті, а також інші письмові докази, що наявні у справі, суд виходить із такого.

Обставини справи, встановлені судом
Матеріалами справи підтверджується, що позивач з 16.04.1985 по 11.08.1987 проходив строкову військову службу в лавах Збройних сил.

У витязі з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв (протокол №1668 від 13.06.2018) зазначено, що вогнепальні осколкові поранення голови, обох ніг (контузія головного мозку у 1986 році) старшого сержанта запасу ОСОБА_1 , 1966 року народження, наслідки яких рубці шкіри в зазначених анатомічних областях, що підтверджено записами військового квитка та висновком спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи № 876/Ж від 08.06.2018 року Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи, які в подальшому призвели до розвитку захворювання: "Стійких залишкових явищ перенесеної ЗЧМТ у вигляді післятравматичної та дисциркуляторної енцефалопатії II ст., прогресуючого перебігу з вираженим вестибуло- атактичним синдромом, вираженим астено-невротичним синдромом, вегето- судинною дисфункцією, мнестичним зниженням. Післятравматичного церебрального арахноїдиту зі стійким цефалгічним синдромом, вираженим лікворо-гіпертензивним синдромом. Гіпертонічної хвороби ІІ-ІІІ ст., ступ.2, ризик 3. ІХС. . Атеросклеротичний кардіосклероз. СН II А. Хронічний переметуючий гепатит, часто рецидивуючий перебіг, гепато-целюлярна недостатність ІІ-ІІІ ст. з явищами холестазу, диспептичним синдромом", що підтверджено медичними документами. Поранення, контузія та захворювання, ТАК, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Позивачу з 05.07.2018 вперше встановлено другу групу інвалідності у зв`язку з пораненням, контузією, захворюванням, пов`язаними з виконанням обов`язків військової служби, де велись бойові дії, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0029282.

17.09.2018 позивач через Семенівський районний військовий комісаріат звернувся до Полтавського ОВК із заявою (вх. №60 від 17.09.2018), у якій просив виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку з отриманням другої групи інвалідності, поранення, контузія та захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби в країнах, де велись бойові дії.

Листом Полтавського ОВК від 20.09.2018 №12/2227 позивача повідомлено, що документи ОСОБА_1 щодо виплати одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 розглянуто. Зазначено, що відповідно до статті 16 пункту 2 підпункту 6 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", права на призначення одноразової грошової допомоги відповідно до норми згаданого Закону не вбачається, оскільки інвалідність позивачу встановлена понад тримісячний термін після звільнення зі строкової військової служби (звільнений 11.08.1987 року, інвалідність встановлена 05.07.2018 року).

Не погодившись з відповіддю Полтавського ОВК, позивач звернувся до суду.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 23.11.2018 адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 про визнання протиправною та скасування відмови та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити. Визнано протиправною та скасовано відмову ІНФОРМАЦІЯ_3 у складенні висновку щодо виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , оформлену листом ІНФОРМАЦІЯ_3 від 20 вересня 2018 року №12/2227. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 скласти та направити Міністерству оборони України висновок щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, визначеної статтями 16, 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" як інваліду ІІ групи.

В подальшому, рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленим протоколом № 37 від 22.03.2019 (пункт 79), ОСОБА_1 відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки інвалідність йому встановлена понад тримісячний термін після звільнення зі строкової військової служби.

Про прийняте рішення позивача повідомлено листом Міністерства оборони України від 22.04.2019 № 12/1056 /а.с. 12/.

Не погодившись із вищевказаним рішенням Міністерства оборони України, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та аргументам учасників справи, суд виходить із наступного.

Норми права, які підлягають застосуванню
Згідно з частиною 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

На момент звернення позивача до Полтавського ОВК із заявою про виплату одноразової допомоги підстави та порядок виплати одноразовою допомоги військовослужбовцям визначалися Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (в редакції Закону № 1774-VIII від 06.12.2016) (надалі - Закон № 2011-XII).

Відповідно до статті 1 даного Закону - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Тобто одноразова грошова допомога є компенсаційним механізмом соціального захисту військовослужбовців, який спрямований на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Пунктом 2 статті 16-3 Закону № 2011-XII визначено, що у випадках, передбачених підпунктами 4-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується відповідним військовослужбовцям, військовозобов`язаним або резервістам.

Пунктом 1 статті 16 цього ж Закону встановлено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві є гарантованою державою виплатою, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2017, який набрав чинності з 01.01.2017, пункт 2 ст. 16 вищевказаного Закону викладено в новій редакції, відповідно до якої одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема:

« 4) встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті;

5) встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби;

6) встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві».

Міністерство оборони України зазначало у своєму відзиві, що при вирішенні питання про виплату одноразової грошової допомоги позивачу необхідно керуватися законодавством, що діяло на день його звернення із відповідною заявою, а саме Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей в редакції станом на 01.01.2017 та відповідною редакцією Порядку № 975.

Виходячи із цієї редакції закону відповідач робить висновок, що оскільки позивач проходив строкову службу у лавах Збройних Сил, з якої був звільнений у 1987 році, то на нього поширюється дія пункту 6 статті 16 Закону № 2011-XII в редакції станом на 01.01.2017, зі змісту якої слідує, що права на отримання одноразової грошової допомоги він не має через те, що інвалідність йому була вперше встановлена 05.07.2018 (тобто більше ніж через три місяці після звільнення з такої служби, що суперечить положенню означеної норми).

Надаючи оцінку даним доводам відповідача суд приходить до таких висновків.

Висновки щодо правозастосування
Суд погоджується, що позивач (військовослужбовець строкової військової служби) підпадає під дію пункту 6 статті 16 Закону № 2011-XII в редакції станом на 01.01.2017.

Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Предметом спору у цій справі є вимога нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу як інваліду ІІ групи.

Другу групу інвалідності позивачу встановлено з 05.07.2018.

Пунктом 3 Порядку № 975 передбачено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

До моменту набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 1774-VIII від 06 грудня 2016 року (далі Закон № 1774-VIII) право на одноразову грошову допомогу мали всі військовослужбовці, незалежно від виду проходження військової служби.

Проте з 01 січня 2017 року, після набрання чинності Закону № 1774-VIII для військовослужбовців строкової військової служби встановлено окремий порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги, відповідно до яких обмежено проміжок часу, у який, у разі настання інвалідності, виникає право військовослужбовців строкової військової служби на отримання одноразової грошової допомоги і такий проміжок часу визначений періодом проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби. У разі встановлення інвалідності в період дії зазначеної редакції статті 16 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" після спливу трьох місяців від дня звільнення зі служби, права на отримання вказаної одноразової грошової допомоги у військовослужбовця строкової військової служби не виникає.

Таким чином, статтею 16 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", яка діяла на час настання інвалідності позивача, не передбачалось можливості отримання одноразової допомоги військовослужбовцю строкової військової служби у разі настання інвалідності після спливу трьох місяців від дати звільнення зі служби.

Аналогічна правова позиція неодноразово викладена Верховним Судом, наприклад, у постановах від 20 листопада 2018 року у справі № 750/5074/17 та у справі № 820/1835/18.

Таким чином, ІІ група інвалідності встановлена позивачу з 05.07.2018, в період, коли законодавством не передбачалось можливості отримання одноразової допомоги військовослужбовцю строкової військової служби у разі настання інвалідності після спливу трьох місяців від дати звільнення зі служби.

Право на отримання одноразової грошової допомоги безпосередньо пов`язане з датою встановлення інвалідності та, відповідно, визначається положенням законодавства, яке було чинним саме на той момент, та встановлювало, зокрема, порядок отримання та розмір такої допомоги. Наступна зміна законодавства не впливає на порядок отримання, розмір допомоги тощо, і це відповідає принципу правової визначеності як складової принципу верховенства права, та, відповідно, не призводить до ситуації, за якої особа, якій встановлена інвалідність, у подальшому внаслідок внесення змін до законодавства не втратить таке право взагалі або їй буде зменшено розмір відповідної допомоги.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 26 червня 2018 року у справі 750/5074/17, від 14 серпня 2018 року у справі № 807/15426/18, від 26 жовтня у справі № 820/2504/18.

На підставі наведеного суд вважає обгрунтованими доводи відповідача про відсутність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги через встановлення йому інвалідності понад тримісячний термін після звільнення зі строкової військової служби.

Тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленого пунктом 79 протоколом № 37 від 22.03.2019, про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги та про зобов`язання Міністерства оборони України вчинити дії.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6, 9, 77, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Міністерства оборони України (Повітрофлотський пр-т, 6, м.Київ, 03168 ) , третя особа: Полтавський обласний військовий комісаріат ( АДРЕСА_2 ) , про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії відмовити у повному обсязі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Головуючий суддя І.С. Шевяков