Справа № 554/1373/19
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2019-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2019 р.Справа № 554/1373/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Мельнікової Л.В. , Сіренко О.І. ,

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Інспектора роти №1 БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області ДПП капрал поліції Довгополий Павло Володимирович на рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 02.04.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Савченко А.Г., вул. Навроцького, 5, м. Полтава, Полтавська, 36002, повний текст складено 02.04.19 року по справі № 554/1373/19 за позовом ОСОБА_1

до Інспектора 2-ї роти 1 Батальйону патрульнолї поліції у м. Бориспіль Упрівління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції, капрала поліції Довгополого Павла Володимировича

про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави з адміністративним позовом до інспектора 2-ї роти 1 Батальйону патрульної поліції у м. Борисполі Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції, капрала поліції Довгополого Павла Володимировича, в якому просив суд: скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху від 08.02.2019 року за ч.2 ст.121 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 02.04.2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора 2-ї роти 1 Батальйону патрульної поліції у м. Борисполі Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції, капрала поліції Довгополого Павла Володимировича про скасування постанови - задоволено.

Скасовано постанову серії ЕАВ № 903844 від 8 лютого 2019 року про накладення на позивача ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 2 ст.121 КУпАП у виді штрафу в розмірі 680 грн, закривши провадження у справі.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 08.02.2018 року інспектор капрал поліції Довгополий Павло Володимирович виніс постанову серії ЕАВ № 903844 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч.2 ст.121 КУпАП у розмірі 680 грн., оскільки 8 лютого 2019 року о 18 год. 49 хв. позивач керував транспортним засобом, що надає послуги з перевезення пасажирів та має технічну несправність, а саме тріщину вітрового скла в районі дії склоочисників, що не відповідає вимогам ДСТУ 3649-2010, чим порушив п. 31.1 Правил (а. с. 5).

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з не доведеності факту вчинення позивачем інкримінованого йому порушення, оскільки докази, які б безперечно підтверджували факт вчинення позивачем інкримінованого йому порушення ПДР в матеріалах справи відсутні, а інспектором не надані, у зв`язку з чим наявні підстави для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України Про дорожній рух встановлюють Правила дорожнього руху (далі ПДР), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення врегульовано розділом IV КУпАП.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено статтею 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

В ст. 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 16 Закону України "Про дорожній рух" визначено, що водій зобов`язаний, зокрема, перевірити перед вирушенням в дорогу технічний стан транспортного засобу та стежити за ним у дорозі, своєчасно подавати транспортний засіб, що підлягає обов`язковому технічному контролю, на такий контроль.

Згідно з п.31.1 Правилами дорожнього руху України, технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Згідно до вимог ч. 1, 2 ст. 121 КУпАП, керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, -тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації, тягне за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

У відповідності до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст. 74, 75 КАС України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 40 Закону України "Про Національну поліцію" (далі Закон № 580-VIII) визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто положення Закону № 580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

Відповідно до постанови серії ЕАВ № 903844 від 8 лютого 2019 року о 18 год. 49 хв. позивач керував транспортним засобом DYPARRO 90 T BI 9600 CI, що надає послуги з перевезення пасажирів та має технічну несправність, а саме тріщину вітрового скла в районі дії склоочисників, що не відповідає вимогам ДСТУ 3649-2010, чим порушив п. 31.1 Правил та вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.121 КУпАП. (а. с. 5).

При цьому, колегія суддів вказує на те, що в матеріалах справи відсутні матеріали фото або відеозйомки, з яких би вбачалось наявність тріщини вітрового скла в районі дії склоочисників автомобіля позивача та, як наслідок, порушення позивачем пункту 31.1 Правил дорожнього руху України, а отже здійснення позивачем самого факту адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 у справі №338/1/17 вказав, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку.

Відповідач, як при розгляді справи про адміністративні правопорушення, так і до суду, не надав належні і допустимі докази на підтвердження факту вчинення позивачем порушення вимог п. 31.1 ПДР України.

Тобто, доказ на підставі якого прийнята постанова, який підтверджує скоєння позивачем правопорушення є відсутнім. В свою чергу, позивач не визнає факту вчинення ним порушення ПДР та в позовній заяві вказав на те, що не вчинив жодного адміністративного правопорушення, його автомобіль не має технічних несправностей, з якими забороняється експлуатація транспортних засобів.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у рішенні від 26.04.2018 р. у справі № 338/855/17.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Також, колегія суддів наголошує, що зміст постанови про адміністративну відповідальність має відповідати вимогам, передбаченим статтями 280, 283 КУпАП.

У ній, зокрема, необхідно зазначити технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Разом з тим, оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності серії ЕАВ № 903844 не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис.

Така правова оцінка наявних у справі доказів винуватості позивача у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення узгоджується із сталою практикою Верховного Суду в аналогічних спорах, викладеною, зокрема у постанові від 30.05.2018 р. у справі № 337/3389/16-а та від 15.11.2018 року у справі № 524/7184/16-а.

Крім того, оскаржувана постанова серії ЕАВ № 903844 взагалі не містить посилань на будь-які докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Колегія суддів зазначає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує його фіксування, що є доказом вчинення правопорушення.

При цьому, сама постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки викладення обставин правопорушення, без його фіксації, не може бути належним доказом.

Тобто, матеріали справи не містять належних доказів у справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Більше того, колегія суддів звертає увагу на наявну в матеріалах справи копію протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу від 12.10.2018 року, згідно якого, транспортний засіб позивача, а саме: автомобіль DYPARRO 90 T, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , після технічного контролю визнані технічно справним (а.с.27).

Крім зазначеного, згідно з журналом реєстрації операцій перевірки технічного стану КТЗ контрольно-пропускним пунктом ТОВ «Зелений Слон 7», автомобіль позивача проходив огляд, згідно якого невідповідності технічного стану КТЗ не виявлено ані 08.02.2019 року о 12.00 год. до виїзду автомобіля з реєстраційним номером НОМЕР_2 BI НОМЕР_3 CI, ані після його повернення 09.02.2019 року о 03.00 год. (а.с.28-29).

Враховуючи викладене, колегія суддів вказує, що здійснення експлуатації позивачем транспортного засобу згідно із законодавством за наявності технічних несправностей і невідповідностей таким вимогам, зокрема, якщо автомобіль має тріщину вітрового скла в районі дії склоочисників, що не відповідає вимогам ДСТУ 3649-2010, та, як наслідок порушення вимог ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.121 КУпАП, не підтверджено належними та допустимими доказами.

З огляду на зазначене, а також норми ч.2 ст. 19 Конституції України та ч. 2 ст. 2 КАС України, колегія суддів дійшла висновку, що поліцейський при прийнятті оскаржуваної постанови діяв не у спосіб, який передбачений нормами чинного законодавства України, отже, наявні підстави для задоволення позовних вимог у зазначеній частині.

Колегія суддів також звертає увагу на загальні засади недопустимості притягнення особи до адміністративної відповідальності на припущеннях та усі сумніви щодо доведеності провини особи тлумачить на її користь (ч. 2 ст. 62 Конституції України).

У відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідачем під час розгляду справи ані в суді першої інстанції, ані в суді апеляційної інстанції, не було надано жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість прийняття оскаржуваного рішення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність доказів факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення та погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 903844 від 8 лютого 2019 року про накладення на позивача ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 2 ст.121 КУпАП у виді штрафу в розмірі 680 грн. підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інспектора роти №1 БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області ДПП капрала поліції Довгополого Павла Володимировича залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 02.04.2019 року по справі № 554/1373/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) Л.В. Мельнікова О.І. Сіренко
Повний текст постанови складено 03.07.2019 року