Справа № 824/546/19-а
Суддя: Кушнір Віталіна Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2019 р. м. Чернівці Справа № 824/546/19-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнір В.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У поданому до суду адміністративному позові ОСОБА_1 (далі - позивач) просить суд:

- визнати протиправною відмову Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області (далі - відповідач), оформлену листом №7317-173/7317-19 від 18.04.2019р. у видачі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХП;

- зобов`язати Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області оформити та видати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 бланк паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України № 2503-ХІІ та Закону України від 18.01.2001р. №2235-ІП «Про громадянство України», форма якої не заборонена діючим законодавством України, без використання цифрового ідентифікатора особи та автоматизованої обробки персональних даних, без застосування засобів Єдиного державного демографічного реєстру, та видати бланк паспорта з проставленою відміткою місця проживання;

- провести реєстрацію громадянства України - внесення запису про набуття особою громадянства України спеціально уповноваженим на те органом у відповідні облікові документи.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу відмовлено у оформленні та видачі паспорта у формі книжечки листом Кельменецького районного відділу УДМС в Чернівецькій області від 18.04.2019р. Вказану відмову позивач вважає протиправною, оскільки така порушує його конституційні права. Зазначає, що відмовляється від присвоєння йому будь-яких ідентифікаторів особистості, не надає згоди на обробку персональних даних на підставі ст.8 Закону України № 2297-VI від 01.06.2010р. "Про захист персональних даних", від отримання та користування будь-якими біометричними документами, що містять інформацію, для зчитування якої необхідні додаткові пристрої, а також від внесення даних про нього до Єдиного державного демографічного реєстру та від зняття біометричної інформації.

Посилаючись на положення Конституції України та Законів України "Про громадянство України", "Про захист персональних даних", Постанови Верховної Ради України "Про затвердження положення про паспорт громадянина України та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон" від 26.06.1992р. № НОМЕР_1 , а також зразкову справу, розглянуту з цього ж приводу Великою Палатою Верховного №806/3265/17 (Пз/9901/2/18) від 19.09.2018р. позивач відмовляється від оформлення паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм у вигляді пластикової картки.

Відповідач у поданому відзиві просив відмовити в задоволенні адміністративного позову. Зазначив, що враховуючи те, що подана матір`ю позивача заява не відповідала зразку заяви-анкети, зразок якої затверджено МВС України та була подана невідповідною особою, прийняти заяву для розгляду та подальшого документування паспортом громадянина України не було можливим. Натомість, така заява була прийнята до розгляду Кельменецьким РВ УДМС України в Чернівецькій області як звернення з метою інформування заявника про можливість оформлення паспортного документа у відповідності до діючого законодавства.

Таким чином, відповідач вказує, що Кельменецьким РВ УДМС України в Чернівецькій області не виносилося рішення щодо відмови в оформленні паспортного документа ОСОБА_1 .

Відповідач зазначає, що законодавчі акти, які регулюють питання оформлення та видачі паспорта громадянина України, вказують на необхідність при зверненні до територіального органу/підрозділу ДМС України заявника, надати саме заяву-анкету встановленого зразка, затвердженого МВС України та вичерпний перелік документів. І тільки у випадку подачі заяви-анкети працівниками ДМС проводитимуться дії щодо перевірки повноти поданих заявником документів та відповідності їх оформлення вимогам законодавства. При цьому, сама по собі заява, подана ОСОБА_2 щодо документування паспортом громадянина України її сина ОСОБА_1 до Кельменецького РВ УДМС України в Чернівецькій області у довільній формі не є підставою для видачі паспорта будь-якого зразка, у тому числі у вигляді книжечки.

Ухвалою суду від 22.05.2019р. позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, визначених в ухвалі. У строки встановлені судом позивач усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 11.06.2019р. відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши докази і письмові пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_2 є матір`ю (а на час подання позову законним представником) ОСОБА_1 (позивача), ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією її паспорта та свідоцтва про народження позивача (а.с.7-9).

В матеріалах справи наявна копія посвідчення про державну соціальну допомогу на дитину-інваліда серії ААГ від 054521, зі змісту якої слідує, що законним представником (опікуном) дитини-інваліда ОСОБА_1 є матір ОСОБА_2 (а.с.10).

Суд звертає увагу на те, що на момент направлення даного позову до суду засобами поштового зв`язку (тобто на час звернення до суду з позовом) позивач був неповнолітнім. Вказане підтверджується штампом на конверті, де вказано дату - 14.05.2019р.

Разом з тим, станом на день надходження позову до суду та реєстрації його у відділі документообігу суду позивачу виповнилось 18 років. Однак, враховуючи те, що позов підписаний ОСОБА_1 особисто, а також те, що посвідчення дитини-інваліда, про яке зазначено вище, дійсне до 18 років, суд вважає, що станом на день відкриття провадження у справі та на день розгляду даної справи він у відповідності до ст.43 КАС України володіє повною адміністративною процесуальною правосуб`єктністю.

ОСОБА_2 , 18.04.2019р. звернулася до Кельменецького РВ УДМС України в Чернівецькій області в інтересах свого сина з заявою, у якій просила оформити йому паспорт громадянина України у формі книжечки у зв`язку зі своїми релігійними переконаннями (а.с.35).

Указана заява (звернення), як видно з інформації електронного документообігу "Мегаполіс" зареєстрована відповідачем під порядковим номером ЗВГ№Н-4/6/7317-19 від 18.04.2019р. (а.с.36).

За наслідками розгляду вказаної заяви Кельменецький РВ УДМС України в Чернівецькій області в листі №7317-173/7317-19 від 18.04.2019р. заявницю повідомлено, що з 01.01.2016р. територіальними підрозділами ДМС України, які обладнані робочими станціями для оформлення і видачі паспорта засобами Єдиного державного демографічного реєстру, розпочато оформлення та видача паспорта громадянина України у вигляді ІД-картки, зразки бланків якого затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року №302 "Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України". Окрім того, умови та порядок надання адміністративної послуги з оформлення паспорта громадянина України у вигляді ІД-картки регламентується Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" від 20.11.2012р. №5492-VІ, Постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015р. №302 "Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України". Поряд із цим, повідомлено, що паспорт виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій. При оформленні заяви-анкети, крім відомостей про персональні дані вносяться відомості про згоду на внесення до безконтактного електронного носія, що міститься у паспорті, відцифрованих відбитків пальців рук. Зокрема, особам, які через свої релігійні переконання відмовляються від надання згоди на внесення до безконтактного електронного носія, що міститься в паспорті відцифрованих відбитків пальців рук, оформляється паспорт без внесення відповідних відбитків. З врахуванням наведеного, зазначено, що відповідно до вимог діючого законодавства України не передбачено оформлення паспорта громадянина України у формі книжечки (а.с.11).

Не погодившись з такою відповіддю та вважаючи, що він має право на отримання паспорта громадянина України у формі книжечки, позивач звернувся з цим позовом до суду.

До вказаних правовідносин суд застосовує наступні положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" № 5492-VI (далі - Закон №5492) документами, оформлення яких встановлено цим Законом із застосуванням засобів Реєстру, відповідно до їх функціонального призначення, є документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, яким є , зокрема, паспорт громадянина України.

Згідно зі ст.14 Закону №5492 форма кожного документа встановлюється цим Законом. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі книжечки здійснюється за технологією лазерного гравіювання та лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі картки виконується за технологією термодруку або лазерного гравіювання. Персоналізація документів здійснюється централізовано у Державному центрі персоналізації документів.

Частиною 1 статті 21 Закону 5492 визначено, що паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Згідно з ч.3 ст.13 Закону №5492 паспорт громадянина України містить безконтактний електронний носій.

Відповідно до п.3 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992р. №2503-XII (далі - Положення №2503) бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни впровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення.

Пунктом 5 Положення №2503 передбачено, що паспортна книжечка являє собою зшиту внакидку нитками обрізну книжечку розміром 88х125 мм, що складається з обкладинки та 16 сторінок. Усі сторінки книжечки пронумеровані і на кожній з них зображено Державний герб України і перфоровано серію та номер паспорта.

У верхній частині лицьового боку обкладинки зроблено напис "Україна", нижче - зображення Державного герба України, під ним - напис "Паспорт". На внутрішньому лівому боці обкладинки у центрі - зображення Державного прапора України, нижче - напис "Паспорт громадянина України". На першу і другу сторінки паспортної книжечки заносяться прізвище, ім`я та по батькові, дата і місце народження. На першій сторінці також вклеюється фотокартка і відводиться місце для підпису його власника. На другу сторінку заносяться відомості про стать, дату видачі та орган, що видав паспорт, ставиться підпис посадової особи, відповідальної за його видачу. Записи засвідчуються мастиковою, а фотокартка - випуклою сухою печаткою. Перша сторінка або перший аркуш після внесення до них відповідних записів та вклеювання фотокартки можуть бути заклеєні плівкою. У разі заклеювання плівкою усього аркуша записи та фотокартка печатками не засвідчуються. Третя, четверта, п`ята і шоста сторінки призначені для фотокарток, додатково вклеюваних у паспорт, а сьома, восьма і дев`ята - для особливих відміток. На десятій сторінці робляться відмітки про сімейний стан власника паспорта, на одинадцятій - шістнадцятій - про реєстрацію постійного місця проживання громадянина. На прохання громадянина до паспорта може бути внесено (сьома, восьма і дев`ята сторінки) на підставі відповідних документів дані про дітей, групу крові і резус-фактор. На внутрішньому правому боці обкладинки надруковано витяг з цього Положення. Вносити до паспорта записи, не передбачені цим Положенням або законодавчими актами України, забороняється (п.6 Положення №2503).

Згідно з п.8 Положення №2503 термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної книжечки, не обмежується. До паспортної книжечки при досягненні громадянином 25- і 45-річного віку вклеюються нові фотокартки, що відповідають його вікові. Паспорт, в якому не вклеєно таких фотокарток при досягненні його власником зазначеного віку, вважається недійсним.

Водночас, пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015р. №302 (далі - Постанова № 302) затверджено: зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм згідно; зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія; Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України.

Пунктом 2 Постанови КМУ №302 із застосуванням засобів Реєстру запроваджено:

- з 01 січня 2016 року - оформлення і видачу паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм та паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразки бланків яких затверджено цією постановою, громадянам України, яким паспорт громадянина України оформляється вперше, з урахуванням вимог пункту 2 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року;

- з 01 листопада 2016 року - оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм, зразок бланка якого затверджено цією постановою, громадянам України відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого цією постановою.

Згідно з п.3 Постанови №302 до завершення роботи із забезпечення в повному обсязі територіальних підрозділів ДМС матеріально-технічними ресурсами, необхідними для оформлення і видачі паспорта громадянина України, зразки бланків якого затверджено цією постановою паспорт громадянина України може оформлятися з використанням бланка паспорта громадянина України у формі книжечки; прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразок бланка якого затверджено цією постановою, з 01 листопада 2016 року припиняється.

Відповідач у відповіді на заяву ОСОБА_2 про оформлення її сину паспорта громадянина України у формі книжечки посилається те, що територіальні органи ДМС України, які обладнані робочими станціями для оформлення і видачі паспорта засобами Єдиного державного демографічного реєстру розпочали оформлення та видачу паспорта громадянина України у вигляді ІД-картки, зразки бланків якого затверджено постановою Кабінету Міністрів України №302. Отже, видаються саме такі паспорти, а видача паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до вимог діючого законодавства не передбачена.

У зв`язку з цим суд критично оцінює твердження відповідача, що ним не приймалось рішення про відмову у видачі паспорта громадянина України в формі книжечки, а заява, подана матір`ю (як законним представником) в інтересах позивача була розглянута як звернення у межах строку визначеного Законом України "Про звернення громадян" та надано письмову відповідь з відповідними роз`ясненнями щодо оформлення та видачі паспорту громадянина України.

Такі роз`яснення дійсно надані, але у відповіді також визначено, що згідно діючого законодавства видаються паспорти лише у формі ІD-картки, а видача паспорта у формі книжечки не передбачена. що обґрунтовано розцінене позивачем як відмова у оформленні і видачі паспорта у формі паспортної книжечки.

Пунктом 131 Постанови №302 передбачено, що до безконтактного електронного носія, що міститься у паспорті, вноситься, зокрема, така інформація, як біометричні дані, параметри особи (відцифрований образ обличчя особи, відцифрований підпис особи, відцифровані відбитки пальців рук (за згодою особи).

Разом з тим, суд погоджується із посиланням позивача на порушення принципу поваги до приватного життя суб`єкта персональних даних, шляхом електронної обробки таких даних у процесі оформлення ID-паспорту, оскільки вона згоди на таку обробку не надає, враховуючи наступне.

Згідно з ч.1 ст.6 Закону України "Про захист персональних даних" від 01.06.2010р. №2297-VI (далі - Закон №2297) мета обробки персональних даних має бути сформульована в законах, інших нормативно-правових актах, положеннях, установчих чи інших документах, які регулюють діяльність володільця персональних даних, та відповідати законодавству про захист персональних даних.

Статтею 2 Закону №2297 встановлено, що персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Разом з тим, згідно зі ст.6 Закону №2297 обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством. Не допускається обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Таким чином, принципами обробки персональних даних є відкритість і прозорість, відповідальність, адекватність та не надмірність їх складу та змісту стосовно визначеної мети їх обробки, а підставою обробки персональних даних є згода суб`єкта персональних даних.

Водночас, законодавством не врегульовано питання щодо наслідків відмови особи від обробки її персональних даних, тобто фактично відсутня будь-яка альтернатива такого вибору, що в свою чергу обумовлює порушення конституційних прав такої особи.

При цьому, реалізація державних функцій має здійснюватися без примушення людини до надання згоди на обробку персональних даних, їх обробка повинна здійснюватись, як і раніше, у межах і на підставі тих законів і нормативно-правових актів України, на підставі яких виникають правовідносини між громадянином та державою. При цьому, вказані технології не повинні бути безальтернативними і примусовими. Особи, які відмовилися від обробки їх персональних даних, повинні мати альтернативу - використання традиційних методів ідентифікації особи.

У статті 8 Конвенції про захист осіб у зв`язку з автоматизованою обробкою персональних даних, ратифікованій Законом України від 06 липня 2010 року № 2438-VI, зазначено: "Будь-якій особі надається можливість: a) з`ясувати існування файлу персональних даних для автоматизованої обробки, його головні цілі, а також особу та постійне місце проживання чи головне місце роботи контролера файлу; б) отримувати через обґрунтовані періоди та без надмірної затримки або витрат підтвердження або спростування факту зберігання персональних даних, що її стосуються, у файлі даних для автоматизованої обробки, а також отримувати такі дані в доступній для розуміння формі; c) вимагати у відповідних випадках виправлення або знищення таких даних, якщо вони оброблялися всупереч положенням внутрішнього законодавства, що запроваджують основоположні принципи, визначені у ст. 5 і 6 цієї Конвенції; …".

За сталою практикою ЄСПЛ першою умовою виправданості втручання у права, гарантоване ст.8 Конвенції, є те, що воно має бути передбачене законом, причому тлумачення терміну "закон" є автономним, та до якості "закону" ставляться певні вимоги (див. рішення ЄСПЛ у справі "Толстой-Милославський проти Сполученого Королівства" (Tolstoy Miloslavsky v. the United Kingdom) від 13 липня 1995 року, заява № 18139/91, п. 37) Під терміном "закон" … слід розуміти як норми, встановлені писаним правом, так і правила, що сформувалися у прецедентному праві. Закон має відповідати якісним вимогам, насамперед, вимогам "доступності" та "передбачуваності".

Таким чином, суд доходить висновку, що норми Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" на відміну від норм Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992р. №2503-XII (також чинного на момент виникнення спірних правовідносин) не тільки звужують, але фактично скасовують право громадянина на отримання паспорту у вигляді паспортної книжечки без безконтактного електронного носія персональних даних, який містить кодування його прізвища, ім`я та по-батькові та залишають тільки право на отримання паспорта громадянина України, який містить безконтактний електронний носій, що є безумовним порушенням вимог ст.22 Конституції України, яка забороняє при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, не відповідає вимогам якості закону (тобто втручання не було "встановлене законом") не було "необхідним у демократичному суспільстві" у тому сенсі, що воно було непропорційним цілям, які мали бути досягнуті, не покладаючи на особу особистий надмірний тягар.

Зазначене допускає свавільне втручання у право на приватне життя, у контексті неможливості реалізації права на власне ім`я, що становить порушення ст. 8 Конвенції.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позбавлення особи можливості отримання паспорта у традиційній формі - у вигляді книжечки, і спричинені цим побоювання окремої суспільної групи, що отримання паспорта у вигляді картки може спричинити шкоду приватному життю, становить втручання держави, яке не було необхідним у демократичному суспільстві, і воно є непропорційним цілям, які мали б бути досягнуті без покладення на особу такого особистого надмірного тягаря.

На час звернення ОСОБА_2 в інтересах позивача до відповідача діяло два нормативних акта: Положення №2503 і Постанова №302, відповідно до яких особи, які раніше отримали паспорт, не зобов`язані звертатися за його обміном, при досягненні відповідного віку органи УДМС проводять вклеювання фотографії, тоді як особи, які змінили прізвище, чи у яких відбулися інші зміни персональних даних, зобов`язані отримувати новий паспорт у формі ID-картки, який має обмежувальний термін 10 років (ч.3 ст.21 Закону № 5492-VI), до якого вноситься більше персональних даних та який має унікальний номер запису у Реєстрі. При цьому, у жодному законі не зазначено, з якою метою встановлені такі обмеження, і чи є вони необхідними у демократичному суспільстві. Оскільки дії Управління ДМС розглядаються як дії держави в цілому, і такі дії порушують основоположні права громадян, то вони, на думку суду, також є протиправними.

Питання щодо правомірності відмови у видачі паспорта гр. України у формі книжечки було розглянуто Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі.

Так, постановою Великої Палати Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у зразковій справі Пз/9901/2/18 позов задоволено частково та визнано протиправною відмову Відділу Управління ДМС у видачі особі паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт; зобов`язано Відділ ДМС оформити та видати особі паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт.

Вирішуючи спір по суті, Велика Палата Верховного Суду констатувала, що норми Закону №5492-VI на відміну від норм Положення про паспорт (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) не тільки звужують, але фактично скасовують право громадянина на отримання паспорта у вигляді паспортної книжечки без безконтактного електронного носія персональних даних, який містить кодування його прізвища, імені та по батькові, та залишають тільки право на отримання паспорта громадянина України, який містить безконтактний електронний носій. На думку Великої Палати Верховного Суду, це є безумовним порушенням вимог статті 22 Конституції України, яка забороняє при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Також такий підхід не відповідає вимогам якості закону (тобто втручання не було "встановлене законом"), не було "необхідним у демократичному суспільстві" у тому сенсі, що воно було непропорційним цілям, які мали бути досягнуті, не покладаючи на особу особистий надмірний тягар. Зазначене допускає свавільне втручання у право на приватне життя у контексті неможливості реалізації права на власне ім`я, що становить порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція).

При вирішенні спору Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що законодавець, приймаючи Закон України від 14 липня 2016 року № 1474-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус, спрямованих на лібералізацію Європейським Союзом візового режиму для України" (далі - Закон №1474-VIII), яким внесено зміни до Закону № 5492-VI, не дотримався вимог, за якими такі зміни повинні бути зрозумілими та виконуваними, не мати подвійного тлумачення, не звужувати права громадян у спосіб, не передбачений Конституцією України, та не допускати жодної дискримінації залежно від часу виникнення правовідносин з отримання паспорта громадянина України.

Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду, будь-яке обмеження прав і свобод особи повинно бути чітким та законодавчо визначеним, однак, таке обмеження, як неможливість отримання паспорта у формі книжечки, законодавством не передбачено.

З огляду на викладене, Велика Палата Верховного Суду скасувала рішення суду першої інстанції та ухвалила нове - про часткове задоволення позову.

При цьому Велика палата ВС визначила ознаки типової справи:

а) позивач - фізична особа, якій територіальним органом ДМС України відмовлено у видачі паспорту у формі книжечки, у відповідності до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ;

б) відповідач - територіальні органи ДМС України;

в) предмет спору - вимоги щодо неправомірної відмови відповідача у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки у зв`язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних данних та зобов`язання відповідача видати позивачеві паспорт у формі книжечки, у відповідності до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ.

Висновки Великої Палати Верховного Суду у цій зразковій справі належить застосовувати в адміністративних справах щодо звернення осіб до суду з позовом до територіальних органів ДМС України з вимогами видати паспорт громадянина України у формі книжечки, у зв`язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних данних, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ.

Відповідно до ч. 3 ст. 291 КАС України, при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

З урахуванням викладеного, суд приходить висновку, що позовні вимоги про визнання протиправною відмови у видачі ОСОБА_1 паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення №2503 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Суд звертає увагу на те, що позивачем допущено помилку у прохальній частині позову, та зазначено про відмову УДМС у Чернівецькій області, в той час як така відмова була оформлена листом Кельменецького РВ УДМС у Чернівецькій області.

Разом з тим, з урахуванням того, що Кельменецьким РВ УДМС у Чернівецькій області є відокремлений територіальний підрозділ УДМС у Чернівецькій області без ознак юридичної особи публічного права належним відповідачем у справі є УДМС у Чернівецькій області. При цьому, допущена у змісті позовних вимог помилка не впливає на суть заявлених вимог та підстави для їх задоволення в цій частині.

Вирішуючи вимоги позивача про зобов`язання відповідача видати йому паспорт громадянина України у вигляді книжечки без використання цифрового ідентифікатора особи та автоматизованої обробки персональних даних, без застосування засобів Єдиного державного демографічного реєстру, та видати бланк паспорта з проставленою відміткою місця проживання, суд зазначає наступне.

Частиною 4 ст.245 КАС України встановлено, що у випадку, визначеному п.4 ч.2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Суд вважає, що з урахуванням встановлених обставин щодо наявності у позивача права на отримання паспорту громадянина України у вигляді паспортної книжечки (на паперових носіях), відповідач не має права діяти на власний розсуд, а саме оформлювати або не оформлювати паспорт у вигляді паспортної книжечки.

Проте вказаний обов`язок відповідач повинен виконати при наявності відповідних документів, надання яких встановлено законодавством.

Так, пунктом 35 Порядку №302 визначений перелік документів, які необхідні для оформлення паспорту, серед яких зокрема, свідоцтво про народження або документ, що підтверджує факт народження, виданий компетентними органами іноземної держави; оригінали документів, що підтверджують громадянство та посвідчують особу батьків або одного з них, які на момент народження особи перебували у громадянстві України (для підтвердження факту належності особи до громадянства України); документ, що посвідчує особу законного представника/уповноваженої особи, та документ, що підтверджує повноваження особи як законного представника/уповноваженої особи; та ін.

При цьому, необхідно врахувати, що відповідно до Порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого наказом МВС України №320 від 13.04.2012р., який втратив чинність, для видачі паспорту у вигляді паспортної книжечки необхідно подати: заяву про видачу паспорта; свідоцтво про народження; дві фотокартки розміром 3,5 х 4,5 см (фотокартки, що подаються для оформлення паспорта, мають бути виконані з одного негатива, із зображенням обличчя виключно анфас, без головного убору, виготовленими на тонкому білому або кольоровому фотопапері без кутика; для громадян, які постійно носять окуляри, обов`язкове фотографування в окулярах); платіжний документ з відміткою банку про сплату державного мита або копію документа про звільнення від сплати державного мита; довідку про реєстрацію особи громадянином України або свідоцтво про належність до громадянства України, а в необхідних випадках - інші документи, визначені статтею 5 Закону України "Про громадянство України" (за необхідності). Оригінали документів повертаються особі після прийняття заяви до розгляду.

Таким чином умовою для оформлення і видачі паспорту громадянина України у вигляді паспортної книжечки (на паперових носіях) позивачу є подання відповідних документів та при наявності яких відповідач зобов`язаний оформити та видати паспорт у вигляді паспортної книжечки.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги про зобов`язання оформити та видати паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення №2503-ХІІ та Закону України №2235-ІП, форма якої не заборонена діючим законодавством України, без використання цифрового ідентифікатора особи та автоматизованої обробки персональних даних, без застосування засобів Єдиного державного демографічного реєстру, та видати бланк паспорта з проставленою відміткою місця проживання - підлягають частковому задоволенню шляхом зобов`язання Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області розглянути повторно заяву ОСОБА_1 щодо оформлення та видачі ОСОБА_1 паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

Щодо вимоги про реєстрацію громадянства України - внесення запису про набуття особою громадянства України спеціально уповноваженим на те органом у відповідні облікові документи, то така вимога не може бути задоволена, оскільки підстави для реєстрації громадянства України щодо позивача та внесення такого запису, враховуючи наведені вище висновки суду, виникнуть після повторного розгляду заяви про видачу позивачу паспорта у формі книжечки.

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом ч.1 та ч.2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведено суду правомірність та законність відмови позивачу у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки.

Відтак адміністративний позов слід задовольнити частково.

Згідно з абз.2 ч.5 ст.139 КАС України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Суд не вирішує питання щодо судових витрат, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, а інших витрат позивачем не понесено.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною відмову Кельменецького районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області, оформлену листом №7317-173/7317-19 від 18.04.2019р. у видачі ОСОБА_1 , паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-ХП.

3. Зобов`язати Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області розглянути повторно заяву ОСОБА_2 щодо оформлення та видачі паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

4. В іншій частині відмовити в задоволенні позову.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ).

Відповідач - Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області (, вул.Шептицького, 25, м.Чернівці, 58000).

Суддя Кушнір В.О.