Справа № 160/4503/19
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2019-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 червня 2019 року Справа № 160/4503/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Захарчук Борисенко Н.В.
при секретарі судового засідання Музиці Я.І.
за участю:
представників позивача Денисенко Т.М., Усачова В.А. Кельдиш О.В.
представників відповідача Донцова Є.Е., Світач Ю.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропромліт» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
17.05.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпропромліт» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому просить суд:
- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропромліт» суму сплаченого судового збору у розмірі 18 104,27 грн.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.05.2019 прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити адміністративний позов з підстав, зазначених у адміністративному позові.
Представники відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували, просили суд відмовити у задоволення адміністративного позову в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на адміністративний позов.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Згідно з п. п. 20.1.4. п.20.1. ст. 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Відповідно до пункту 21.1. ст. 21 Податкового Кодексу, посадові особи контролюючих органів зобов`язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами, а також не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.
Пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Згідно з пп. 83.1.1. - 83.1.6 п. 83.1. ст. 83 Податкового кодексу України для посадових осіб контролюючого органу під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.
Відповідно до п. 86.1. ст. 86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що в період з 22.10.2018 по 30.11.2018, згідно з наказом № 5739-п від 08.10.2018 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Дніпропромліт» було проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Дніпропромліт» з 22.10.2018 тривалістю 20 робочих днів. Перевірку проведено за період діяльності з 01.01.2015 30.06.2018 з метою здійснення контролю за додержанням вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи ДФС, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків, зборів та інших платежів, установлених законодавством. Згідно з наказом №6548-п від 15.11.2018 «Про продовження строків проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Дніпропромліт» було продовжено строк проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Дніпропромліт» з 19.11.2018 терміном на 10 робочих днів.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Пунктом 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Вказаною нормою закону також передбачено, що платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Також, ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 р. № 996-ХУ у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Враховуючи норми ст. 44 Податкового кодексу України, здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.
Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Отже, для бухгалтерського обліку господарських операцій, відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.
Судом встановлено, що між ТОВ «Акронікс» (Постачальник) та ТОВ «Дніпропромліт» (Покупець) було укладено договір № 27-15 від 10.06.2015 р., згідно з п. 1.1 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця, а Покупець зобов`язується купити (прийняти та оплатити) товар, номенклатура, кількість, ціна якого вказані у видаткових накладних. На виконання вказаного договору, сторонами була складена видаткова накладна № 0611/01 від 11.06.2015 на загальну суму 333600 грн., у тому числі ПДВ - 55 600 грн. Зі змісту вказаної накладної вбачається, що ТОВ «Акронікс» передало, а ТОВ «Дніпропромліт» прийняло товар: стержневі ящики та модельні оснастки, який було транспортовано згідно товарно-транспортної накладної № 110601 від 11.06.2015. Вказані операції знайшли відображення у бухгалтерському та податковому обліку ТОВ «Дніпропромліт». Розрахунки за вказаний товар проведено частково у сумі 74 982 грн. Також, 28.04.2016 ТОВ «Дніпропромліт» як Покупцем та ПП «Мета Лайн» як Постачальником було укладено договір № 23/1-16, згідно з п. 1.1 якого в порядку та на умовах, визначених договором, Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця, а Покупець зобов`язується купити (прийняти та оплатити) товар, номенклатура, кількість, ціна якого вказані у видаткових накладних.
На виконання умов вказаного договору, сторонами були складені видаткові накладні від 30.04.2016 р. № 392, № 393, № 394, № 395, з яких вбачається, що ТОВ «Дніпропромліт» придбало у ПП «Мета Лайн» товар: плівку з поліуретанів, гнучку, непористу, неукріплену, а також картонні коробки пакувальні, на загальну суму 1 000 191 грн., у тому числі ПДВ - 166 698,5 грн. Вказаний товар було транспортовано згідно товарно-транспортних накладних №300401 та № 300402 від 30.04.2016. Розрахунки за отриманий у ПП «Мета Лайн» товар проведено ТОВ «Дніпропромліт» у повному обсязі.
Частиною 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено перелік обов`язкових реквізитів, які має містити первинний документ, зокрема це: назва документа (форми); дата і місце складання; назва підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Згідно з п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеної фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, виникають відповідно до положень цього розділу.
Базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу (п. 135.1 ст. і Податкового кодексу України).
Суд наголошує, що враховуючи підтвердження факту здійснення ТОВ «Дніпропромліт» фінансової господарських операцій з контрагентами ТОВ «Акронікс», ПП «Мета Лайн» відповідними первинними бухгалтерськими документами, висновок фіскального органу щодо заниження платником податків фінансового результату до оподаткування є необгрунтованими.
Абзацом «а» п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України передбачено, що право віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема з придбання товарів.
Згідно з п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, и відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, або дата отримання платником податку товарів/послуг.
Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у ра: здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно д статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку, зокрема, з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі прі їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях ) межах господарської діяльності платника податку.
З 01.01.2015 у тестовому режимі, а з 01.07.2015 в Україні діє електронне адміністрування ПДВ, яким передбачено, що реєстрація податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюватиметься в межах суми, обчисленої за формулою, встановленою пунктом 2001.3 статті 2001 розділу V Кодексу, тобто для реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних платник податку повинен мати достатню суму податкового кредиту, підтверджену зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних "вхідними" податковими накладними, сплатою ПДВ при імпорті товарів та (за недостатності таких сум) коштами на його рахунку у системі електронного адміністрування ПДВ.
Враховуючи зазначене, до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України були внесені відповідні зміни.
Зокрема, як на даний час, так і на час здійснення спірних фінансово-господарських операцій, згідно п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Таким чином, наявність належним чином оформлених податкових накладних є підставою для включення до податкового кредиту платника сум ПДВ за такими накладними. Вимог щодо факту наявності, форми та змісту інших документів для формування податкового кредиту законодавством України не встановлено.
Зауваження щодо форми та змісту наданих ТОВ «Дніпропромліт» податкових накладних у акті перевірки також відсутні. Не містить акт перевірки й посилання на відсутність реєстрації вказаних накладних у порядку, який вимагає чинне законодавство України.
Отже, податковий кредит по контрагентам: ТОВ «Акронікс», ПП «Мета Лайн», сформований ТОВ «Дніпропромліт» правомірно, а відповідні висновки фіскального органу, зафіксовані актом перевірки є необгрунтованими та підлягають скасуванню.
При цьому, варто окремо зазначити, що вищевказані висновки фіскального органу обгрунтовані виключно негативною інформацією, що міститься в автоматизованих інформаційних системах органів Державної фіскальної служби.
Водночас, Верховний Суд у постанові від 16.01.2018 р. по справі № КУ9901/873/18 зазначив, що відсутність у контрагента позивача необхідної для ведення господарської діяльності кількості працівників, технічних, транспортних, інших виробничих ресурсів, відсутність за юридичною адресою на момент звірки не свідчить про безтоварність угод поставки з позивачем.
Враховуючи вищевикладену позицію Європейського Суду з прав людини суд вважає, що ТОВ «Дніпропромліт» не має нести відповідальності за дії своїх контрагентів, а тим більше - за дії постачальників своїх контрагентів.
Крім того, перевіркою ТОВ «Дніпропромліт» також встановлено порушення підприємством п. 2.6 Положення про ведення касових операцій в національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України № 637 від 15.12.2004 р. (далі - Положення № 637), яке полягає у неоприбуткуванні готівкових коштів в день їх надходження на суму 149 000 грн., які внесені на розрахунковий рахунок товариства керівником Усенком ОСОБА_5 В.
Вказаний висновок обгрунтовано посиланням на те, що посадовою особою підприємства-керівником Усенко Д.В. 31.07.2018 р. внесено готівкові кошти на розрахунковий рахунок підприємства в установі банку на суму 149 000 грн. Згідно з даними сторінки 3 касової книги за 31.07.2018, до каси підприємства надійшло 149 000 грн., які протягом робочого дня були видані ОСОБА_6 , про що свідчать дані видаткового ордеру № 3 від 31.07.2018 та підпис особи в отриманні ним даних коштів. Облік надходження або видача готівкових коштів ОСОБА_7 . ОСОБА_8 . на суму 149 000 грн. в касовій книзі за 31.07.2018 р. або попередні дні відсутній.
Так, 01.02.2017 між ОСОБА_9 (Позикодавець) та ТОВ «Дніпропромліт» (Позичальник) було укладено договір позики (поворотної фінансової допомоги) № 7-15, згідно п. 2.2 якого позика (поворотна фінансова допомога) надається шляхом оприбуткування грошових коштів у касі підприємства по прибутковому ордеру. На виконання вказаного договору, 31.07.2018, головним бухгалтером ТОВ «Дніпропромліт» було оформлено прибутковий касовий ордер № 31.07.2017 № 4 на отримання від ОСОБА_9 суми грошових коштів у сумі 149 000 грн., яку згідно видаткового касового ордеру № 3 від 31.07.2017 було видано ОСОБА_1 . Після цього, останній вніс вказану суму на розрахунковий рахунок підприємства, що підтверджено банківською випискою за 31.07.2017.
Отже, враховуючи вищевикладене, вказані операції, проведені працівниками ТОВ «Дніпропромліт», повністю відповідають вимогам п. 2.6 Положення № 637, а також положенням договору № 7-15 від 01.02.2017.
Окрім цього, перевіркою ТОВ «Дніпропромліт» встановлено безпідставне отримання працівником ТОВ «Дніпропромліт» Прошаковою К.В. доходу від підприємства в натуральній формі у вигляді білетів на літак, потяг та мешкання в готелі на суму 8 876,05 грн., внаслідок чого підприємству донараховано податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, військового збору, а також зі сплати єдиного соціального внеску.
Проте, суд зазначає, що перебування працівника ТОВ «Дніпропромліт» Прошакової К.В. на виставці у м. Брно (Чехія) підтверджено відповідними документами, зокрема: наказом № 9-К від 07.10.2017 про направлення менеджера ВЕД ТОВ «Дніпропромліт» у відрядження до м.Брно (Чехія), звітом про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт № 13 від 13.10.2017 з доданими до нього авіабілетами, залізничними білетами, білетами на автобус, білетами на відвідування виставки, документами, що підтверджують проживання підзвітної особи у місці призначення.
Позиція фіскального органу щодо зазначеного порушення була спростована ТОВ «Дніпропромліт» наданими до фіскального органу, разом із запереченнями на акт перевірки, документами, а саме: належним чином засвідченими копіями: наказу про відправлення у відрядження № 9-К від 07.10.2017, звіту про використання коштів, виданих на відрядження під звіт від 13.10.2017, паспортних даних ОСОБА_10 з відмітками про відвідування нею Чехії, залізничного квитка ОСОБА_10 на 08.10.2017, авіаквитка ОСОБА_10 на 08.10.2017, білету на автобус ОСОБА_10 08.10.2017, доказів проживання ОСОБА_10 у готелі у період з 08.10.2017 по 11.10.2017 р., білетів на відвідування виставки 09.10.2017 та 10.10.2017, білету на автобус ОСОБА_10 11.10.2017, авіаквитка ОСОБА_10 на 11.10.2017, залізничного квитка ОСОБА_10 на 11.10.2017.
Відповідно до п. 186.3 ст. 186 Податкового кодексу України 186.3. Місцем постачання зазначених у цьому пункті послуг вважається місце, в якому отримувач послуг зареєстрований як суб`єкт господарювання або - у разі відсутності такого місця - місце постійного чи переважного його проживання. До таких послуг належать: а) надання майнових прав інтелектуальної власності, створення за замовленням та використання об`єктів права інтелектуальної власності, у тому числі за ліцензійними договорами, а також надання (передача) права на скорочення викидів парникових газів (вуглецевих одиниць); б) рекламні послуги; в) консультаційні, інжинірингові, інженерні, юридичні (у тому числі адвокатські), бухгалтерські, аудиторські, актуарій, а також послуги з розроблення, постачання та тестування програмного забезпечення, з оброблення даних та надання консультацій з питань інформатизації, надання інформації та інших послуг у сфері інформатизації, у тому числі використанням комп`ютерних систем; г)надання персоналу, у тому числі якщо персонал працює за місцем здійснення діяльності покупця; ґ) надання в оренду (лізинг) рухомого майна, крім транспортних засобів та банківських сейфів; д) телекомунікаційні послуги, а саме: послуги, пов`язані з передаванням або прийманням сигналів, слів, зображень та звуків або інформації будь-якого характеру за допомогою дротових, супутникових, стільникових, радіотехнічних, оптичних або інших електромагнітних систем зв`язку, включаючи відповідне надання або передання права на використання можливостей такого передавання, поширення або приймання, у тому числі надання доступу до глобальних інформаційних мереж; е) послуги радіомовлення та телевізійного мовлення; є) надання посередницьких послуг від імені та за рахунок іншої особи або від свого імені, але за рахунок іншої особи, якщо забезпечується наданням покупцю послуг, перерахованих у ньому підпункті; ж)надання транспортно-експедиторських послуг.
Згідно з п. 190.2 ст. 190 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ (із змінами та доповненнями): «...Для послуг, які постачаються нерезидентами на митній території України, базою оподаткування є договірна (контрактна) вартість таких послуг з урахуванням податків та зборів, за винятком податку на додану вартість, що включаються до ціни постачання відповідно до законодавства. Визначена вартість перераховується в національну валюту за валютним (обмінним) курсом Національного банку України на дату виникнення податкових зобов`язань У разі отримання послуг від нерезидентів без їх оплати база оподаткування визначається, виходячи із звичайних цін на такі послуги без урахування податку...».
Згідно з п.п. 208.2 ст. 208 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ (із змінами та доповненнями): «...Отримувач послуг, що постачаються нерезидентами, місце постачання яких розташоване на митній території України, нараховує податок за основною ставкою податку на базу оподаткування, визначену згідно з пунктом 190.2 статті 190 цього Кодексу...».
При цьому отримувач послуг - платник податку у порядку, визначеному статтею 201 цього Кодексу, складає податкову накладну із зазначенням суми нарахованого ним податку, яка с підставою для віднесення сум податку до податкового кредиту у встановленому порядку.
Така податкова накладна підлягає обов`язковій реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Якщо отримувача послуг зареєстровано як платника податку, сума нарахованого податку включається до складу податкових зобов`язань декларації за відповідний звітний період (п. 208.3 ст. 208 ПКУ).
ТОВ «Дпіпропромліт» послуги, отримані від нерезидентів ООО «Административная Технология Менеджмента» (Російська Федерація), у розмірі - 154 000 рос.руб., еквівалент 60 435,66 грн. та компанією «Europages S.A.» у розмірі - 2 121,00 євро, що в гривневому еквіваленті становить 57 654,08 грн. в деклараціях з ПДВ ряд.7 «Послуги, отримані від нерезидента, місце постачання яких визначено на митній території України» (Податкові зобов`язання) та в р. 12.4 «Послуги, отримані від нерезидента, місце постачання яких знаходиться на митній території України» (Податковий кредит) протягом 2015. 2016, 2017 року не відображались.
Представник позивача у судовому засіданні зазначив, що вищевказана сума по взаємозв`язках з нерезидентами була винесена в окреме податкове повідомлення-рішення та була сплачена в повному обсязі, оскільки позивач погодився з даним правопорушенням.
Однак представником відповідача було зазначено, що несформовані грошові зобов`язання з податку на додану вартість і дане зобов`язання відображені в податковому повідомленні-рішенні з податку на додану вартість, і з розрахунку даного податкового повідомлення-рішення вбачається, що воно є складовою частиною даного податкового повідомлення-рішення. Оскільки позивач оскаржує дане податкове повідомлення-рішення в повній мірі, то воно не може бути скасовано в цій частині в даній сумі.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а за змістом ст. 90 цього Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
На думку суду, відповідачем частково доведено правомірність своїх рішень з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропромліт» підлягає частковому задоволенню.
Згідно частин 1, 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Відповідно до ч.1 ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпропромліт» при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 18 104,27 грн., що документально підтверджується платіжними дорученнями № 3746 від 14.05.2019 та № 3645 від 06.05.2019, які міститься в матеріалах справи.
Враховуючи, що адміністративний позов задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 15 086,90 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, -
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 02 липня 2019 року.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко