Справа № 520/2442/19
Суддя: Гуцал М.І.
Дата ухвалення: 2019-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2019 р. м. ХарківСправа № 520/2442/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Гуцала М.І.,

Суддів: Бенедик А.П. , Донець Л.О. ,

за участю секретаря судового засідання Соколової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківської обласної ради на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.04.2019, головуючий суддя І інстанції: Сліденко А.В. (повний текст складено 09.04.19) по справі № 520/2442/19

за позовом ОСОБА_1

до Харківської обласної ради

про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на посаді,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до суду з вимогами про визнання протиправним та скасування розпорядження заступника голови Харківської обласної ради №25-ос від 14.02.2019 та її поновлення на посаді начальника юридичного управління виконавчого апарату Харківської обласної ради з 14.02.2019.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.04.2019 позов було задоволено. Визнано протиправним та скасовано розпорядження Харківської обласної ради №25-ос від 14.02.2019. Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника юридичного управління виконавчого апарату Харківської обласної ради з 15.02.2019. Решта позовних вимог залишено без задоволення.

Відповідач, Харківська обласна рада, не погодившись з таким судовим рішенням подав апеляційну скаргу, в якій стверджує про незаконність рішення суду першої інстанції. В обгрунтування заявлених вимог про скасування оскарженого судового рішення зазначає, що позивача звільнено у зв`язку із порушенням Присяги посадової особи місцевого самоврядування, підтвердженням чого є службова записка від 11.02.2019 та доповідна записка від 12.02.2019. Зокрема, невиконання доручення голови обласної ради щодо надання зауважень на проект регуляторного акту протям трьох місяців, на думку заявника апеляційної скарги, свідчить про порушення даної позивем присяги щодо сумлінного виконання своїх посадових обов`язків. Відповідач вважає, що допущене позивачем зволікання з надання правового висновку стосовно положення про порядок приватизації об`єктів спільної власності територіальних громад підриває авторитет обласної ради та свідчить неможливість виконання ним своїх посадових обов`язків.

Також, на підтвердження не сумлінного виконання позивачем посадових обов`язків вказує на факт навмисного не направлення оригіналу листа на ім`я ДФС України, що призвело до втрати обласним бюджетом 5,9 млн. грн., та надання на підпис заступнику голови обласної ради проекту відповіді Харківської обласної ради, згідно якої питання АТ «Укргазвидобування» буде погоджено обласною радою без врахвання рішення профільною ПК та рішення обласної ради на пленарному засіданні.

Позивач направив до суд апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому наводить аргументи на спростування доводів скарги, стверджуючи про законність та обгрунтованість прийнятого судового рішення. Зазначає про належне виконання нею посадових обов`язків, про що свідчать щомісячні преміювання та застосовані заохочення у вигляді грамот та цінного подарунку. Доводи відповідача про неналежне виконання обов`язків, які призвели до втрати обласним бюджетом 5,9 млн. грн. вважає необгрунтованими, посилаючись на акт від 14.12.2018, яким встановленого факт порушення трудової дисципліни з боку ОСОБА_2 , яка не надіслала підготовленого ОСОБА_1 та підписаного ОСОБА_3 листа до Державної фіскальної служби України.

Сторони у справі про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 4 ст. 229 та ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши доповідь обставин справи, дослідивши та оцінивши зібрані під час слухання та наявні в матеріалах справи докази, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення вимог поданої відповідачем апеляційної скарги з огляду на наступне.

В ході судового розгляду було встановлено, що позивач з 08.10.2006 проходив безперервну публічну службу у Харківській обласні раді.

Розпорядженням Харківської обласної ради №25-ос від 14.02.2019 позивача було звільнено з посади начальника юридичного управління виконавчого апарату Харківської обласної ради на підставі ст. 11 та абз. 2 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", у зв`язку з порушенням Присяги посадової особи місцевого самоврядування.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення про скасування зазначеного розпорядження та поновлення позивача на посаді, виходив з того, що службовець, який вчинив дисциплінарний проступок, не може бути звільнений за порушення Присяги, якщо цей проступок не можна кваліфікувати як порушення Присяги. Оскільки текст оскарженого рішення владного суб`єкта взагалі не містить викладення будь-яких ознак вчинення особою протиправного діяння, котре поза розумним сумнівом може бути кваліфіковано як порушення Присяги, звільнення позивача не узгоджується ані з правилом юридичної визначеності як невід`ємної складової запровадженого приписами ст. 8 Конституції України принципу верховенства права, ані з вимогою вмотивованості рішень владних суб`єктів, запровадженою ч. 2 ст. 2 КАС України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, зважаючи вимоги діючого законодавства на час спірних правовідносин сторін та фактичні обставини справи.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Надаючи оцінку правомірності звільнення позивача, колегія суддів виходить з положень ст. 8 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", згідно яких основними обов`язками посадових осіб місцевого самоврядування є: додержання Конституції і законів України, інших нормативно-правових актів, актів органів місцевого самоврядування; забезпечення відповідно до їх повноважень ефективної діяльності органів місцевого самоврядування; додержання прав та свобод людини і громадянина; збереження державної таємниці, інформації про громадян, що стала їм відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків, а також іншої інформації, яка згідно із законом не підлягає розголошенню; постійне вдосконалення організації своєї роботи, підвищення професійної кваліфікації; сумлінне ставлення до виконання службових обов`язків, ініціативність і творчість у роботі; шанобливе ставлення до громадян та їх звернень до органів місцевого самоврядування, турбота про високий рівень культури, спілкування і поведінки, авторитет органів та посадових осіб місцевого самоврядування; недопущення дій чи бездіяльності, які можуть зашкодити інтересам місцевого самоврядування та держави.

Відповідні обов`язки посадової особи органу місцевого самоврядування узгоджуються з текстом Присяги , яку, згідно вимог ст. 11 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", складають особи, які вперше приймаються на службу в органи місцевого самоврядування (за винятком посад, зазначених в абзаці другому частини першої статті 10 цього Закону), а саме: "Усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю, що буду вірно служити громаді та народові України, неухильно дотримуватися Конституції України та законів України, сприяти втіленню їх у життя, охороняти права, свободи і законні інтереси громадян, сумлінно виконувати свої посадові обов`язки".

Порушення Присяги є окремою та самостійною підставою припинення публічної служби, згідно положень ч. 1 ст. 20 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

Разом з тим, суб`єктом владних повноважень, який застосував таку підставу звільнення, на виконання покладеного на нього ч. 2 ст. 77 КАС України обов`язку доказування правомірності прийнятого рішення про звільнення особи за такою підставою, має бути доведено обгрунтованість його висновків про факт порушення службовцем саме Присяги, а не порушення службової дисципліни. Оскільки не будь-яке порушення посадовою особою органу місцевого самоврядування етичних, правових та службово-дисциплінарних норм поведінки утворює факт порушення Присяги.

Звільнення за порушення Присяги може мати місце лише тоді, коли службовець скоїв проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження органу місцевого самоврядування та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків. Службовець, який вчинив дисциплінарний проступок, не може бути звільнений за порушення Присяги, якщо цей проступок не можна кваліфікувати як порушення Присяги.

Отже, звільнення за порушення присяги має застосовуватися за конкретні надзвичайно тяжкі проступки, як за фактом їх вчинення, так і за наслідками, до яких вони призводять. Відповідні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 05.06.2019 у справі №826/13803/16.

Підставою для звільнення позивача в оскаржуваному розпорядженні зазначені службова записка начальника управління з організаційних питань діяльності ради виконавчого апарату обласної ради Бондаренко О.М. (вх. Від 11.02.2019 №1367/01-44) та доповідна записка заступника голови обласної ради Скоробагача В.І. (вх. Від 12.02.2019 № 1454/01-44).

Водночас відповідач, кваліфікуючи дії позивача як порушення Присяги, не навів відповідні мотиви, за яких допущені позивачем дисциплінарні проступки можна було б кваліфікувати саме як порушення Присяги , а не як дисциплінарне правопорушення.

Відповідачем не заперечується той факт, що ним не було проведено службове розслідування фактів дисциплінарних правопорушень позивача, згідно положень Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України «Про запобігання корупції» прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 червня 2000 року № 950.

Відповідно до п. 1 вказаного Порядку стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може бути проведено службове розслідування, зокрема:

- у разі невиконання або неналежного виконання ними службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або заподіяло значну матеріальну чи моральну шкоду громадянинові, державі, підприємству, установі, організації чи об`єднанню громадян;

- у разі недодержання ними законодавства про державну службу, службу в органах місцевого самоврядування, антикорупційного законодавства;

- на вимогу особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, з метою зняття безпідставних, на її думку, звинувачень або підозри.

В той же час встановлені під час слухання обставини справи свідчать про відсутність повідомлення позивача про розгляд відповідачем питання притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за скоєні порушення дисципліни, зазначені у службовій записці від 11.02.2019 та доповідній записці від 12.02.2019, що унеможливило реалізацію її права заявити вимогу про проведення службового розслідування з метою зняття безпідставних звинувачень.

Адже, проведення службового розслідування покликане, зокрема, встановити причини та умови, що призвели до вчинення правопорушення, обставини, що його характеризують, встановити ступінь тяжкості проступку, вину працівника тощо. Висновки акту перевірки сприяють обгрунтованості визначення конкретного виду стягнення серед ряду можливих, відповідно до вимог частини 3 статті 149 Кодексу законів про працю України.

Крім того, позивача було позбавлено не лише права на проведення службового розслідування, але й на подання пояснень щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження. Позивач наполягає на тому, що зі змістом доповідної записки від 12.02.2019 та службової записки від 11.02.2019 її не було ознайомлено, письмових пояснень по суті зазначених у них порушень дисципліни від неї не було відібрано. В той же час, відповідач, згідно вимог п. 9 ч. 2 ст. 2 КАС України, не надав докази дотримання ним прав ОСОБА_1 на участь у прийнятті оскарженого рішення, що свідчить про неможливість його визнання обгрунтованим та добросовісним.

Наведене свідчить про порушення відповідачем законодавчо встановленої процедури проведення службового розслідування, що є додатковим підтвердженням протиправності оскарженого розпорядження.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що оскаржене рішення владного суб`єкта підлягає скасуванню у зв`язку з недоведеністю факту вчинення особою саме порушення Присяги.

При цьому, враховуються не спростовані відповідачем доводи позивача щодо належного виконання нею службових обов`язків, з огляду на значне щомісячне преміювання у період з січня 2018 року по січень 2019 року, відповідно до Положення про преміювання працівників виконавчого апарату обласної ради, що затверджене розпорядженням голови Харківської обласної ради від 24.07.2017 №211-с, за особистий внесок ОСОБА_1 у загальні результати роботи виконавчого апарату, зважаючи на якість і складність підготовлених документів, терміновість виконання завдань, опрацювання та підготовки документів, ініціативність в роботі, своєчасність підготовки матеріалів, обсяг додаткового навантаження та стан виконавської та трудової дисципліни (а.с. 111 - 142 том 1).

Також, заслуговують на увагу пояснення позивача про відсутність фактів притягнення її до дисциплінарної відповідальності за весь час перебування у трудових відносинах з відповідачем, що характеризує особу та впливає на визначення конкретного виду стягнення серед ряду можливих, відповідно до вимог частини 3 статті 149 Кодексу законів про працю України.

Проте, зразкове проходження публічної служби і одержання заохочень не виключають можливості вчинення особою діяння негативного характеру, яке може бути визнано порушенням Присяги, що зумовлює необхідність перевірки доводів апеляційної скарги про скоєння позивачем саме порушення Присяги.

Колегія суддів констатує відсутність у справі належних та достатніх доказів фактів несумлінного виконання службових обов`язків. Зокрема, факту навмисного не направлення оригіналу листа на ім`я ДФС України, що призвело до втрати обласним бюджетом 5,9 млн. грн. В той же час, позивач посилається на акт від 14.12.2018 (зазначений у доповідній записці від 12.02.2019), яким встановлено факт порушення трудової дисципліни з боку ОСОБА_2 , яка не надіслала підготовленого ОСОБА_1 та підписаного ОСОБА_3 листа до Державної фіскальної служби України.

Також, факт надання на підпис заступнику голови обласної ради проекту відповіді Харківської обласної ради, згідно якої питання АТ «Укргазвидобування» буде погоджено обласною радою без врахування рішення профільною ПК та рішення обласної ради на пленарному засіданні, про який зазначається у доповідній записці від 12.02.2019 (а.с. 98 - 101), теж не може свідчити про порушення позивачем Присяги , як самостійної і достатньої підстави для звільнення, а не підстави для застосування інших заходів дисциплінарного впливу.

Зазначені висновки стосуються також стверджень відповідача про невиконання позивачем доручення голови обласної ради щодо надання зауважень на проект регуляторного акту протям трьох місяців, зазначеного у службовій записці від 11.02.2019 (а.с. 102 - 103).

При цьому враховується письмові пояснення позивача про безпідставність таких звинувачень у несумлінному виконанні службових обов`язків, зважаючи на упереджене ставлення до неї зі сторони заступника голови Харківської обласної ради Скоробагача В.І. , який неодноразово звертався з доповідними записками про порушення нею посадових обов`язків, необгрунтованість яких підтверджувалась після надання ОСОБА_1 детальних пояснень по кожному з фактів звинувачень.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що у спірних правовідносинах владний суб`єкт не забезпечив реалізацію управлінської функції у відповідності вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, оскільки при виданні оскарженого розпорядження про звільнення позивача з посади за порушення Присяги діяв при використанні наданих повноважень не з метою, з якою таке повноваження надано, без врахування усіх обставин, що мали значення для прийняття рішення, за відсутності прояву добросовісності та розсудливості при прийнятті такого рішення, без дотримання права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки визнає правильність встановлених обставин справи та дотримання норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскарженого судового рішення.

Зважаючи на результати апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції та вимоги ст. 139 КАС України, у справі відсутні підстави для здійснення нового розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 229, 243, 250, 310, 315, 321, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківської обласної ради залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.04.2019 по справі № 520/2442/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)М.І. Гуцал
Судді(підпис) (підпис) А.П. Бенедик Л.О. Донець
Повний текст постанови складено 05.07.2019.