Справа № 620/1334/19
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/1334/19 Суддя (судді) першої інстанції: Житняк Л.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Шурка О.І.,

Василенка Я.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Ніжинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27.05.2019 у справі за адміністративним позовом Ніжинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про визнання неправомірною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

Ніжинське об`єднане управління Пенсійного фонду України звернулось до суду з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Бабенка В.М. від 02.05.2019 про накладення штрафу в сумі 5100,00 грн. в межах виконавчого провадження ВП № 57639606.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 27.05.2019 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, при цьому, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом першої інстанції норм матеріального права.

Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Так, у відповідності до положень ч. 1 ст. 308 КАС України, справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на виконання постанови Носівського районного суду Чернігівської області від 12.09.2017 у справі № 740/1891/17, позивачем проведено перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням 1/12 частини матеріальної допомоги на оздоровлення у вересні 2017 року та у листопаді 2017 року, згідно з довідкою ТУ ДСА України у Чернігівській області № 03-36/784/17 від 04.05.2017, що підтверджується відповідними розпорядженнями. (а.с. 7-8)

08.11.2018 до Ніжинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області звернувся ОСОБА_1 з виконавчим листом № 740/1891/17, виданим 04.12.2017 Носівським районним судом Чернігівської області про зобов`язання Ніжинського ОУ ПФУ провести з 01.05.2017 перерахунок у бік збільшення призначеного ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, із збереженням 90%, включивши до заробітної плати для розрахунку щомісячного довічного грошового утримання матеріальну допомогу на оздоровлення, згідно довідки ТУ ДСА України у Чернігівській області № 03-36/784/17 від 04.05.2017, та проводити його виплату без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, за виключенням фактично проведених йому виплат.

09.11.2018 державним виконавцем відкрито виконавче провадження. 18.12.2018 виконавче провадження передано від Ніжинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області до Відділу примусового виконання рішення управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області.

20.12.2018 державним виконавцем відділу примусового виконання рішення управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області надіслано до боржника вимогу виконати рішення суду.

Надалі, листом від 29.12.2018, який надійшов до Відділу примусового виконання рішень 03.01.2019, Ніжинське об`єднане управління Пенсійного фонду України повідомило, що Управлінням здійснено повне фактичне виконання рішення суду від 12.09.2017. Після виконання рішення суду сума доплати становила 5252,64 грн.

26.02.2019 до відділу надійшло пояснення стягувача по виконавчому провадженню ОСОБА_1 щодо не виконання боржником рішення суду.

Так, при перевірці виконання рішення суду встановлено, що останнє в повному обсязі боржником не виконується, а саме, виплата довічного грошового утримання проводиться без урахування 1/12 частини матеріальної допомоги на оздоровлення.

У зв`язку з чим, 02.05.2019 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управлінням державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області винесено постанову про накладення штрафу на Ніжинське ОУПФ за невиконання рішення суду без поважних причин в сумі 5100,00 грн.

Не погоджуючись з прийнятою відповідачем постановою про накладення штрафу, Ніжинське ОУПФ звернулось до суду за захистом своїх прав.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з наступного:

- правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин;

- врахування матеріальної допомоги у складі грошового утримання не постановлено в залежність від змін грошового утримання працюючих суддів, та вона не має кінцевого періоду дії. Припинення позивачем нарахування та виплати стягувачу довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням 1/12 матеріальної допомоги на оздоровлення є протиправним, з огляду на що, Головне територіальне управління юстиції у Чернігівській області правомірно та обґрунтовано прийнято постанову від 02.05.2019 про накладення штрафу на боржника у розмірі 5100,00 грн. за невиконання постанови Носівського районного суду м.Чернігова від 12.09.2017 у справі № 740/1891/17, щодо якої на підставі виконавчого листа від 04.12.2018 відкрито виконавче провадження №57639606.

Таким чином, оскільки, під час розгляду даної адміністративної справи, позивачем не було доведено фактичного виконання рішення суду, тому, відповідні дії та рішення державного виконавця щодо реагування на невиконання виконавчого листа відповідають приписам чинного законодавства та є обгрунтованими.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необгрунтованість позовних вимог та вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». (ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження»)

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; (ч. 1 ст. 18, п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»)

У силу приписів п. 16 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Варто звернути увагу на те, що ч. ч. 1, 2, 3 ст. 63 вказаного Закону, встановлює порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, а саме: за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження; у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність; виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником; у разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом; у разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до положень ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Отже, нормами Закону України «Про виконавче провадження» встановлено перелік виконавчих документів, які підлягають виконанню з визначенням певних прав та обов`язків учасників виконавчого провадження та самого органу, що здійснює виконання. Крім того, врегульовано порядок вчинення виконавчих дій, а за невиконання та/або уникнення виконання рішення державного виконавця, передбачено прийняття постанови про накладення штрафів та вчинення інших дій, спрямованих на остаточне виконання виконавчого документа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем до 01.08.2018 нараховувалось та виплачувалось стягувачу у виконавчому провадженні щомісячне грошове утримання судді у відставці з врахуванням 1/12 матеріальної допомоги на оздоровлення, а вже після 01.08.2018 Ніжинське ОУПФ припинило виплату стягувачу грошового утримання із врахуванням матеріальної допомоги, мотивуючи тим, що у разі незгоди ОСОБА_1 із їх діями щодо правильності вчинених розрахунків пенсйноих виплат, що належить йому до сплати за рішенням суду, яке набрало законної сили, він наділений правом на звернення до суду із відповідною заявою в порядку ст.383 Кодексу адміністративного судочинства України.

З виконавчого листа від 04.12.2018, виданого на виконання постанови суду від 12.09.2017, слідує, що під час розгляду справи судом вирішено спір про наявність правових підстав для розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, у зв`язку з чим, зобов`язано Ніжинське ОУПФ провести зазначений розрахунок та виплату щомісячного довічного утримання судді з 01.05.2017 та проводити виплату. (а. с. 28)

Колегія суддів вважає цілком обгрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що судовим рішенням у справі № 740/1891/17 встановено наявність правових підстав для включення до заробітної плати стягувача для розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці матеріальної допомоги на оздоровлення, а перерахунок не має кінцевого періоду дії, з огляду на що, припинення нарахування та виплати стягувачу довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням 1/12 матеріальної допомоги на оздоровлення не відповідає резолютивній частині судового рішення та виконавчого листа.

Таким чином, Ніжинським ОУПФ з 01.08.2018 припинено виконання постанови Носівського районного суду м. Чернігова від 12.09.2017 у справі № 740/1891/17, щодо якої на підставі виконавчого листа від 04.12.2018 відкрито виконавче провадження № 57639606, та жодним чином не доведено наявності поважних причин його невиконання, з урахуванням чого, Головне територіальне управління юстиції у Чернігівській області правомірно та обґрунтовано прийняло постанову від 02.05.2019 про накладення штрафу на боржника у розмірі 5100,00 грн.

Слід зазначити, що відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін (рішення від 19.03.1997 у справі «Горнсбі проти Греції», п. 40). Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок (рішення у справі «Immobiliare Saffi «проти Італії», заява № 22774/93, п. 66, ECHR 1999-V).

Неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого ст. 1 Протоколу № 1 (п. 53 рішення ЄСПЛ у справі «Войтенко проти України» від 29.06.2004).

Отже, позивач, отримавши рішення суду про стягнення на його користь коштів (або інших виплат, що є майном в розумінні ст. 1 Протоколу № 1) та пред`явивши це рішення до виконання, мав «законні сподівання» на його безперешкодне та швидке виконання.

Згідно рекомендацій, викладених у Висновку Консультативної ради Європейських суддів № 13 (2010) «Щодо ролі суддів у виконанні судових рішень» Консультативна рада Європейських суддів вважає, що в державі, яка керується верховенством права, державні органи, насамперед, зобов`язані поважати судові рішення і якнайшвидше реалізувати їх ex-officio.

Сама думка, що державний орган може відмовитися від виконання рішення суду, підриває концепцію існування самого права. Виконання рішення повинно бути справедливим, швидким, ефективним і пропорційним.

Саме по собі вчинення певних дій боржником, спрямованих на виконання судового рішення за власним тлумаченням (на власний розсуд) та у можливому обсязі, а не у відповідності до зобов`язальної частини виконавчого документу, не може виправдовувати його невиконання саме у спосіб та обсяг, зазначений у такому виконавчому документі.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що орган виконавчої служби правомірно притягнув до відповідальності боржника за невиконання рішення суду у встановлений строк, без поважних причин, та необхідність застосування штрафу в розмірі 5100,00 грн.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і фактично зводяться до переоцінки встановлених судом обставин справи та власним переконанням органу Пенсійного фонду про виконання виконавчого документа за власним тлумаченням, а тому, колегія суддів вважає, що апелянтом не було обгрунтовано підстав, визначених ст. 317 КАС України, для скасування судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи та обгрунтування апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Ніжинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27.05.2019 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді О.І. Шурко

Я.М. Василенко