Справа № 440/4557/18
Суддя: Січиокно Т. О.
Дата ухвалення: 2019-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 21.06.2019 Справа № 440/4557/18
№2-а/554/44/19

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї НИ

21 червня 2019 року м.Полтава

Октябрський районний суд м. Полтавиу складі:

головуючого судді - Січиокно Т.О. ,

за участю секретаря - Ромахової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом Управління з питань цивільного захисту Полтавської обласної державної адміністрації до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, треті особи: ОСОБА_1 , Полтавський міськвиконком про визнання дій незаконними, скасування постанови про накладення штрафу,-

ВСТАНОВИВ:

18.12.2018 року позивач звернувся до суду із вказаним вище адміністративним позовом та просить суд:

- визнати незаконними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Іванюти І.М., пов`язані із винесенням постанови від 06.06.2018 року № 42095078 «Про накладення штрафу»;

- скасувати постанову від 06.06.2018 року № 42095078 про накладення штрафу у розмірі 5100, 00 грн. за невиконання судового рішення, винесеної головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Іванютою І.М.

Адміністративний позов мотивований позивачем тим, що на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України знаходиться виконавчий лист № 2-452/01, виданий 06.11.2013 року Октябрським районним судом м.Полтави, яким зобов`язано Полтавський міськвиконком та Полтавське обласне управління з надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Полтавської облдержадміністрації надати ОСОБА_1 на сім`ю із двох осіб: її та сина ОСОБА_2 жиле приміщення, яке відповідає вимогам ст.ст.47, 48, 50 ЖК України згідно черги сімей переселенців із зони забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи. 06.06.2018 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Іванютою І.М. прийнято рішення про накладення штрафу на боржника - Управління з питань цивільного захисту Полтавської обласної державної адміністрації за невиконання судового рішення у розмірі 5100, 00 грн. Такі дії головного державного виконавця та вказану вище постанову вважають незаконними, так як позивач не ухилявся від виконання судового рішення та 15.06.2018 року листом № 01.3-04/790 повідомив державного виконавця про те, що відповідно до Положення про управління з питань цивільного захисту Полтавської облдержадміністрації питання, пов`язані з соціальним захистом населення, яке постраждало внаслідок Чорнобильської катастрофи не входять до його компетенції. Окрім того, вимога виконати судове рішення по принципу черговості є неможливою, оскільки стягувачі до сих пір перебувають на черзі на отримання житла.

26.04.2019 року судом ухвалено рішення про здійснення подальшого розгляду даної справи за правилами загального позовного провадження.

Представник позивача Бодак М.В. надала до суду заяву про розгляд справи без її участі.

Інші учасники судового розгляду до суду не з`явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне розглянути справу та прийняти рішення на підставі письмових доказів, наявних в її матеріалах.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до такого висновку.

На примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України знаходиться виконавчий лист № 2-452/01, виданий 06.11.2013 року Октябрським районним судом м.Полтави, яким зобов`язано Полтавський міськвиконком та Полтавське обласне управління з надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Полтавської облдержадміністрації надати ОСОБА_1 на сім`ю із двох осіб: її та сина ОСОБА_2 жиле приміщення, яке відповідає вимогам ст.ст.47, 48, 50 ЖК України згідно черги сімей переселенців із зони забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

19.02.2014 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження № 42095078 з примусового виконання даного судового рішення.

Постановою від 04.04.2018 року державним виконавцем змінено назву боржника у виконавчому провадженні № 42095078 із Полтавського обласного управління з надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Полтавської облдержадміністрації на Управління з питань цивільного захисту Полтавської обласної державної адміністрації.

06.06.2018 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Іванютою І.М. прийнято рішення про накладення штрафу на боржника Управління з питань цивільного захисту Полтавської обласної державної адміністрації за невиконання судового рішення у розмірі 5100, 00 грн. (а.с.13-14).

Підставою для прийняття даного рішення явилося те, що вимогою від 04.04.2018 року державним виконавцем було зобов`язано Управління з питань цивільного захисту Полтавської обласної державної адміністрації виконати виконавчий лист від 06.11.2013 року за № 2-452/01, який видано Октябрським районним судом м.Полтави. Однак дана вимога залишилася без виконання.

Згідно ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Засади обов`язковості судових рішень також закріплені статтею 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), відповідно якої, постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Крім того, відповідно до статті 255 КАС України, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Конституційний Суд України, розглядаючи справу N 1-7/2013 у Рішенні від 26 червня 2013 року, вказав на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року N 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року N 11-рп/2012).

Швидкий розгляд адміністративної справи та своєчасне виконання рішення суду є запорукою ефективності правосуддя. Це відображено в рішеннях Європейського суду з прав людини, які стали частиною національного законодавства. У них зазначається, що адміністративні органи є складовою держави, яка керується принципом верховенства права, а відтак інтереси цих органів збігаються з необхідністю належного здійснення правосуддя. Якщо адміністративні органи відмовляються або неспроможні виконати рішення суду, чи навіть зволікають з його виконанням, то гарантії, надані статтею 6 згаданої Конвенції стороні на судовому етапі, втрачають сенс (наприклад, рішення Горнсбі проти Греції від 19.03.1997).

У пунктах 46, 48, 51, 53, 54 рішення від 15.10.2009 року у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" (заява № 40450/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. Відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання. Заявникові не можна дорікати за неподання до державної виконавчої служби заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження. Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

Таким чином, враховуючи правову позиції Європейського суду з прав людини, суд зазначає, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, повинно бути беззаперечно виконано боржником та гарантовано державою шляхом встановлення заходів відповідальності за невиконання судового рішення, в тому числі і кримінальної.

Ч.2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що рішення, дія чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів ( посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду.

Окрім того, гарантії примусового виконання рішень визначено Законом України "Про виконавче провадження", відповідно до ст. 1 якого виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження є сукупністю дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України від 02.06.2016, № 1404-VIII «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 75 зазначеного Закону встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Як встановлено, на а.с. 15 наявний лист від 15.06.2018 року, адресований на ім`я директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, яким позивач повідомив про надходження 29.07.2014 року до Управління вимоги державного про зобов`язання Полтавського міськвиконкому та Полтавського обласного управління з надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської Полтавської облдержадміністрації надати ОСОБА_1 на сім`ю із двох осіб: її та сина ОСОБА_2 жиле приміщення, яке відповідає вимогам ст.ст.47, 48, 50 ЖК України згідно черги сімей переселенців із зони забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, згідно виконавчого листа № 452/01 від 06.11.2013 року, виданого Октябрським районним судом м.Полтави. Одночасно просив скасувати оскаржувану постанову.

Однак вказаний лист направлений на адресу відповідача вже після винесення оскаржуваної постанови, про що також у ньому зазначено, а тому суд як доказ до розгляду його не приймає.

Однак, на а.с. 24 наявний лист про те, ОСОБА_1 взята на квартирний облік при виконавчому комітеті Полтавської міської ради на підставі направлення на переселення № 23324, виданого Житомирською ОДА, з 10.06.1992 року включена до списку переселенців із зони радіоактивного забруднення в результаті аварії на ЧАЕС згідно ст. 32 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Станом на 01.01.2018 року значиться під № 36 у даному пільговому списку складом сім`ї особи.

Згідно судового рішення, боржників: Полтавський міськвиконком та Полтавське обласне управління з надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Полтавської облдержадміністрації зобов`язано надати ОСОБА_1 на сім`ю із двох осіб: її та сина ОСОБА_2 жиле приміщення, яке відповідає вимогам ст.ст.47, 48, 50 ЖК України згідно черги сімей переселенців із зони забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Таким чином, підставою для застосування державним виконавцем штрафу до боржника є невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії

Оскаржувана постанова не містить даних про строк, який надавався стягувачу Полтавському обласному управлінню з надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Полтавської облдержадміністрації для виконання судового рішення.

Окрім цього, державним виконавцем не надано відповідної оцінки щодо виконання судового рішення згідно черги сімей переселенців із зони забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Як вбачається із матеріалів справи стягувачі станом на 01.01.2018 року значаться під № 36 у даному пільговому списку складом сім`ї особи.

Таким чином, на розгляд суду не надано доказів того, що судове рішення не виконується позивачем без поважних причин, дані щодо надання житлового приміщення в порядку черговості відповідач не уваги не прийняв та відповідну оцінку цьому не надав.

Надаючи оцінку правомірності винесення оскаржуваної постанови про накладення штрафу суд виходить з того, що судовим розглядом не встановлено обставин, які б свідчили про ухилення боржника від виконання судового рішення.

Таким чином, дії державного виконавця про застосування заходів відповідальності за неналежне виконання рішення суду шляхом накладення штрафу за невиконання судового рішення є передчасними, а тому постанова від 06.06.2018 року № 42095078 про накладення штрафу у розмірі 5100, 00 грн. за невиконання судового рішення, винесеної головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Іванютою І.М. підлягає скасуванню.

Позовну вимогу в частині визнання незаконними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Іванюти І.М., пов`язані із винесенням постанови від 06.06.2018 року № 42095078 «Про накладення штрафу» слід залишити без задоволення, оскільки безпосереднє скасування оскаржуваної постанови є належним механізмом відновлення порушеного права.

З урахуванням викладеного, адміністративний позов підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст.241 -245, 287 КАСУ, суд,

В И Р І Ш И В:

адміністративний позов Управління з питань цивільного захисту Полтавської обласної державної адміністрації до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, треті особи: ОСОБА_1 , Полтавський міськвиконком про визнання дій незаконними, скасування постанови про накладення штрафу задовольнити частково.

Скасувати як протиправну постанову від 06.06.2018 року у виконавчому провадженні № 42095078, яка винесена головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Іванютою І.М., якою накладено на боржника Управління з питань цивільного захисту Полтавської обласної державної адміністрації штрафу у розмірі 5100, 00 грн. за невиконання судового рішення.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Суддя: Т.О. Січиокно