Справа № 120/900/19-а
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2019-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/900/19-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Чернюк Алла Юріївна

Суддя-доповідач - Сторчак В. Ю.

04 липня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Сапальової Т.В. Ватаманюка Р.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Колісниченко Ю.В.,

представника позивача - ОСОБА_1

представників відповідача - Мавроді Р.Ф., Високогляда А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Вінницької митниці Державної фіскальної служби України на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2019 року (суддя Чернюк А.Ю.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Вінницької митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернулась до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Вінницької митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення.

Позов мотивований тим, що позивачу безпідставно відмовлено у прийнятті електронної митної декларації № UA401010/2019/011264 на ввезення транспортного засобу. Позивач вважає, що приймаючи оскаржуване рішення, відповідач не спростував договірну ціну товару та не вказав будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору, не навів інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої митної вартості товару.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2019 року позовні вимоги позивача задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Вінницької митниці Державної фіскальної служби України (митний пост Вінниця-Центральний) про коригування митної вартості товарів № UA401000/2019/000023/1 від 19.02.2019 року. Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Вінницької митниці Державної фіскальної служби України (митний пост Вінниця-Центральний) №UA401010/2019/00036 від 19.02.2019 року. Зобов`язано Вінницьку митницю Державної фіскальної служби України підготувати та направити до Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області висновок про повернення ОСОБА_3 надміру сплачені митні платежі у розмірі 211541,50 грн. та зарахувати їх на поточний рахунок ОСОБА_3 .

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, подавши відповідну апеляційну скаргу. У скарзі відповідач, посилаючись на неповне з`ясування та недоведеність судом обставин, що мають значення для справи та допущенні порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог позивача відмовити з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Зокрема, апелянт зазначає, що оскаржуване рішення Вінницької митниці Державної фіскальної служби України (митний пост Вінниця-Центральний) про коригування митної вартості товарів № UA401000/2019/000023/1 від 19.02.2019 року є обґрунтованими та винесеним з дотриманням норм чинного законодавства, а тому підстави для його скасування відсутні. Апелянт наголошує, що у спірних правовідносинах між сторонами митниця діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Позивачем подано до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу Вінницької митниці Державної фіскальної служби України, в якому просить суд залишити оскаржуване рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2019 року без змін, а апеляційну скаргу відповідача - без задоволення, оскільки вважає, що судом вірно встановлені обставини справи та надано обгрунтовану правову оцінку спору, що виник між сторонами.

Представники відповідача в судовому засіданні підтримали вимоги апеляційної скарги в повному обсязі та просили скасувати рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2019 року та відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Представник позивача заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги митного органу, посилаючись на безпідставність доводів апелянта.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_3 на підставі договору купівлі - продажу (інвойсу) № від 25.01.2019 року придбала у нерезидента «DA-CARS GmbH» (LutgendortmunderHellweg, 208 Bochum, Deutschland / Лютгендортмундер Хельвег 208 44894 Бохум) транспортний засіб, марки «Volksvagen», модель «Touareg», тип двигуна - дизельний, календарний рік виготовлення - 2016, модельний рік виготовлення - 2016, дата першої реєстрації - 09.06.2016, робочий об`єм двигуна - 2967 см. куб., потужність - 193 kW, ідентифікаційний номер кузова: НОМЕР_1 , номер двигуна: не встановлено, колісна формула - 4х4, категорія - М1, тип кузова - універсал, кількість місць для сидіння згідно свідоцтва про реєстрацію - 5, колір - чорний, країна виробник - DE., такий що був у користуванні, пробіг - 55586 км, за ціною 17000,00 євро.

На зоні митного контрою МАПП «Шегині» м/п «Мостицька» Львівської митниці ДФС було здійснено огляд легкового автомобіля, що був у використанні, марки «Volksvagen», модель «Touareg», тип двигуна - дизельний, календарний рік виготовлення - 2016, модельний рік виготовлення - 2016, дата першої реєстрації - 09.06.2016, робочий об`єм двигуна - 2967 см. куб., потужність - 193 kW, ідентифікаційний номер кузова: НОМЕР_1 , номер двигуна: не встановлено, колісна формула - 4х4, категорія - М1, тип кузова - універсал, кількість місць для сидіння згідно свідоцтва про реєстрацію - 5, колір - чорний, країна виробник - DE.

В додатковому аркуші до акту про проведення митного огляду товарів №UA20903/2019/07170 зафіксовано пошкодження транспортного засобу, а саме: пошкоджено лакофарбове покриття по кузову, пошкоджено оббивку салону та сидінь, пошкоджена ліва передня дверка, ліве переднє крило, передній бампер, капот, праве переднє крило, права передня фара, радіатори, підсилювач переднього бампера, правий передній ланжерон, сліди підтікання оливи на двигуні.

Для здійснення митного оформлення вказаного транспортного засобу 13.02.2019 року відповідачу подано декларантом, в інтересах позивача, митну декларацію № UA401010/2019/011264 на ввезений транспортний засіб, згідно якої заявлено його вартість в розмірі 17000,00 євро, що з врахуванням витрат на транспортування становило 521681,07 грн. В графі 42 митної декларації "ціна товару" зазначено 17000,00 євро, а отже митну вартість транспортного засобу декларантом визначено за основним методом - за ціною договору.

У зв`язку із спрацювання ризику АСАУР, Вінницькою митницею ДФС розпочату процедуру консультацій із декларантом шляхом формування електронного повідомлення №556659 від 14.02.2019 року про необхідність надання додаткових документів, які підтверджують митну вартість товару.

На вказане електронне повідомлення 16.01.2019 року декларантом листом від 19.02.2019 року було надано документи, відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України, які підтверджують заявлену митну вартість транспортного засобу, а саме: рахунок/договір купівлі-продажу (інвойс) від 25.01.2019 № , що містить інформацію про отримання німецькою компанією «DA-CARS GmbH» коштів готівкою у сумі 17000,00 євро; довідку про транспортні витрати б/н від 31.01.2019 року. Також повідомлено, що інші документи відповідно до вищезазначеної статті відсутні.

У зв`язку з тим, що документи подані для підтвердження митної вартості не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, 19.02.2019 року Вінницькою митницею ДФС вдруге направлено декларанту електронне повідомлення з вимогою надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості згідно із ч. З ст. 53 МК України.

У відповідь на це повідомлення, декларантом листом від 19.02.2019 року було надано наступні документи: звіт про оцінку транспортного засобу б/н від 18.02.2019; експортну митну декларацію країни відправлення № 19DE88E0 від 25.01.2019; історія автомобіля (інформація щодо проведення технічного обслуговування та пробігу транспортного засобу) з веб-порталу https://portal.cpn.vwg: інформація із сайту продажу транспортних засобів у Німеччині mobile.de. щодо вартості продажу аналогічних автомобілів. Також повідомлено, що інші документи надаватись не будуть.

Відповідачем за результатами розгляду поданої декларантом митної декларації №UA401010/2019/011264 від 13.02.2019 року та доданих до неї документів, відмовлено у митному оформленні транспортного засобу за заявленою митною вартістю.

Відмову у митному оформленні транспортного засобу відповідач оформив карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні виписку чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA401010/2019/00036 від 19.02.2019 року.

19.02.2019 року Вінницькою митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA401000/2019/000023/1, яким визначено митну вартість імпортованого автомобіля за резервним методом у розмірі 38650,00 євро. В ній відповідач вказав, що оскілки використані декларантом відомості для цілей визначення митної вартості не підтверджені документально, відповідно до пп. 2, 3 статті 58 МК України застосовуються другорядні, зазначені у п. 2 ч. 1 ст. 57 МК України. Митна вартість не може бути визначена за методами, передбаченими ст. 59 та 60 МК України, по причині відсутності у органу доходів і зборів інформації про ідентичні товари, що були оформлені у митному відношенні (мали ідентичні (аналогічні) умови та термін експлуатації, пошкодження, ступінь фізичного зносу, показник одометра, комплектацію).

Визначити митну вартість за другорядними методами (ст. 62, 63 MК України) неможливо з причин відсутності у органу доходів і зборів вартісної основи для розрахунку митної вартості. Таким чином, був застосований резервний метод визначення митної вартості відповідно до положень ст. 64 МК України, а джерелом числового значення митної вартості стала ЕМД від 17.01.2019 № UA206010/2019/ 401510 за якою оформлено товар «легковий автомобіль,призначений для перевезення пасажирів виключно по дорогах загального користування, такий, що був в експлуатації. з аварійними пошкодженнями. марка - VOLKSWAGEN, модель - TOUAREG, тип двигуна - дизель, тип кузова - універсал, робочий об`єм циліндрів двигуна - 2967 см. куб, потужність двигуна - 193 kw, номер кузова - НОМЕР_2 , номер двигуна - немає даних, загальна кількість місць включаючи водія - 5, колісна формула - 4*4. календарний рік виготовлення-2016, модельний рік виготовлення - 2017. Виробник - VOLKSWAGEN, країна виробник DE.»

Згідно квитанції № 20.1.0.0.0/7-20190312/1331 від 12.03.2019 року позивачем здійснено попередню оплату суми за митне оформлення в загальній сумі 211541,50 грн.

Зазначені вище обставини справи слугували підставою звернення позивача до суду з даним позовом.

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку, що адміністративний позов позивача підлягає задоволенню. Зокрема, на переконання суду, відповідачем не доведено обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом позивача розрахунку митної вартості транспортного засобу за ціною договору купівлі - продажу (інвойсу) № від 25.01.2019 року, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару не встановлено, тобто основні документи містили всі числові дані, необхідні для визначення вартості, зазначеної в митній декларації. При цьому судом встановлено, що у відповідача були в наявності всі документи для визначення митної вартості за ціною рахунку щодо транспортного засобу, який імпортується, та не встановлено жодних інших обставин, визначених положеннями частиною 1 статті 58 Митного кодексу України, які б перешкоджали визначенню митної вартості імпортованих товарів за ціною договору купівлі - продажу (інвойсу) № від 25.01.2019 року.

При прийнятті рішення, судом першої інстанції, у відповідності до вимог ч. 5 ст. 242 КАС України, враховано висновки Верховного суду щодо застосування норм права у спірних правовідносинах, що викладені в постановах Верховного Суду від 20.02.2018 в справі №809/1884/16, від 31.03.2015 в справі №21-127а15, від 02.06.2015 в справі №21-498а15, від 19.02.2019 в справі №805/2713/16-а, від 11.09.2012 в справі №21-262а12 та від 30.10.2018 в справі №826/25605/15.

Колегія суддів, за результатом апеляційного розгляду справи, погоджується з висновками суду першої інстанції. Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, апеляційний суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтями 67 та 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом, неухильно додержуватися Конституції України та законів України.

Відносини, що виникають при здійсненні митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, регулюються нормами Митного кодексу України та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи.

Згідно частини 1 статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (ст. 49 Митного кодексу України) .

Частинами 1, 2 статті 51 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

У відповідності до частини 4 статті 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина 5 статті 58 Митного кодексу України).

За змістом частини 2 статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Стаття 53 Митного кодексу України визначає перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина 1 статті 53 Митного кодексу України).

Згідно частини 2 статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В силу вимог частини 5 статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Судом встановлено, що митному органу всі необхідні документи для підтвердження заявленої митної вартості при здійсненні митного оформлення як обов`язкові, так і можливі були надані в формі оригіналу, належним чином завірені печатками відповідних організацій, а їх зміст підтверджував заявлену митну вартість ввізного транспортного засобу.

Так, в договорі купівлі - продажу (інвойсу) № від 25.01.2019 року зазначено вартість транспортного засобу, марки «Volksvagen», модель «Touareg», тип двигуна - дизельний, календарний рік виготовлення - 2016, модельний рік виготовлення - 2016, дата першої реєстрації - 09.06.2016, робочий об`єм двигуна - 2967 см. куб., потужність - 193 kW, ідентифікаційний номер кузова: НОМЕР_1 , номер двигуна: не встановлено, колісна формула - 4х4, категорія - М1, тип кузова - універсал, кількість місць для сидіння згідно свідоцтва про реєстрацію - 5, колір - чорний, країна виробник - DE., такий що був у користуванні, пробіг - 55586 км, 17000,00 євро та продавця «DA-CARS GmbH» (LutgendortmunderHellweg, 208 Bochum, Deutschland / Лютгендортмундер Хельвег 208 44894 Бохум).

Таким чином колегія суддів дійшла висновку, що декларант надав відповідачу всі необхідні документи, які давали можливість останньому встановити дійсну митну вартість транспортного засобу за ціною договору купівлі - продажу (інвойсу) № від 25.01.2019 року. При цьлму, подані декларантом позивача до митного оформлення документи за назвою і змістом відповідали статті 53 Митного кодексу України.

Частиною 1 статті 54 Митного кодексу України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Згідно частини 6 статті 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина 7 статті 54 Митного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (частина 2 статті 54 Митного кодексу України).

Таким чином, як вірно зазначив суд першої інстанції, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, тощо.

Разом з тим, витребовувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічної позиції дотримується і Верховний суд у подібних правовідносинах, викладеній в постановах Верховного Суду від 20.02.2018 в справі №809/1884/16 та Верховного Суду України від 31.03.2015 в справі №21-127а15 та від 02.06.2015 в справі №21-498а15.

Відповідно до частини 2 статті 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Частиною 3 статті 57 Митного кодексу України передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина 4 статті 57 Митного кодексу України).

Згідно частини 5 вказаної статті Кодексу у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (частина 6 статті 57 Митного кодексу України).

За приписами частини 1 статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Згідно з частиною 2 статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до частини 3 статті 58 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини 1 статті 57 цього Кодексу.

Відповідач, як під час розгляду справи судом першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду рішення суду, не надав належних та допустимих доказів, які б спростовували зміст договору купівлі - продажу (інвойсу) № від 25.01.2019 року, в тому числі будь-які відомості про отримання від компетентних органів Федеративної Республіки Німеччини інформації щодо підтвердження чи не підтвердження обставини відчуження позивачу продавцем нерезидентом «DA-CARS GmbH» (LutgendortmunderHellweg, 208 Bochum, Deutschland / Лютгендортмундер Хельвег 208 44894 Бохум) транспортного засобу, марки «Volksvagen», модель «Touareg», тип двигуна - дизельний, календарний рік виготовлення - 2016, модельний рік виготовлення - 2016, дата першої реєстрації - 09.06.2016, робочий об`єм двигуна - 2967 см. куб., потужність - 193 kW, ідентифікаційний номер кузова: НОМЕР_1 , номер двигуна: не встановлено, колісна формула - 4х4, категорія - М1, тип кузова - універсал, кількість місць для сидіння згідно свідоцтва про реєстрацію - 5, колір - чорний, країна виробник - DE., такий що був у користуванні, пробіг - 55586 км та отримання або не отримання від позивача готівкою коштів в сумі 17000,00 євро та/або іншої суми за відчужений вказаний транспортний засіб.

При цьому, як зазначив Верховний суд у постанові від 20.02.2018 по справі №809/1884/16, положення статті 53 Митного кодексу України не містять вимог щодо додаткового підтвердження ціни, вказаної у документах, які підтверджують митну вартість товару.

Суд враховує, що згідно рішення про коригування митної вартості товарів №UA401000/2019/000023/1 від 19.02.2019 року, митна вартість транспортного засобу визначена за резервним методом (стаття 64 Митного кодексу України). При цьому, зазначено, що джерелом числового значення митної вартості стала ЕМД від 17.01.2019 № UA206010/2019/ 401510 за якою оформлено товар «легковий автомобіль,призначений для перевезення пасажирів виключно по дорогах загального користування, такий, що був в експлуатації з аварійними пошкодженнями. марка - VOLKSWAGEN, модель - TOUAREG, тип двигуна - дизель, тип кузова - універсал, робочий об`єм циліндрів двигуна - 2967 см. куб, потужність двигуна - 193 kw, номер кузова - НОМЕР_2 , номер двигуна - немає даних, загальна кількість місць включаючи водія - 5, колісна формула - 4*4. календарний рік виготовлення-2016, модельний рік виготовлення - 2017. Виробник - VOLKSWAGEN ,країна виробник DE.» та його вартість складає 38650,00 євро.

Тобто, митна вартість транспортного засобу, марки «Volksvagen», модель «Touareg», тип двигуна - дизельний, календарний рік виготовлення - 2016, модельний рік виготовлення - 2016, дата першої реєстрації - 09.06.2016, робочий об`єм двигуна - 2967 см. куб., потужність - 193 kW, ідентифікаційний номер кузова: НОМЕР_1 , номер двигуна: не встановлено, колісна формула - 4х4, категорія - М1, тип кузова - універсал, кількість місць для сидіння згідно свідоцтва про реєстрацію - 5, колір - чорний, країна виробник - DE., такий що був у користуванні, пробіг - 55586 км, порівнювалась з ідентичними автомобілями. В той же час, відповідно до рішення про коригування митної вартості товарів № UA401000/2019/000023/1 від 19.02.2019 року другий-п`ятий методи визначення митної вартості товарів (статті 59-63 Митного кодексу України) не застосовані, у зв`язку з відсутністю інформації щодо угод на ідентичні та подібні (аналогічні) товари (статті 59, 60 Митного кодексу України), що суперечить вищевказаним обставинам.

При цьому, спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Висновок суду першої інстанції в даному випадку відповідає позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 19.02.2019 в справі №805/2713/16-а.

Отже, за результатом апеляційного розгляду справи, врахувавши всі встановлені обставини та доводи сторін, колегія суддів приходить до висновку, що у відповідача були в наявності всі документи для визначення митної вартості за ціною рахунку щодо транспортного засобу, який імпортується, та не встановлено жодних інших обставин, визначених положеннями частиною 1 статті 58 Митного кодексу України, які б перешкоджали визначенню митної вартості імпортованих товарів за ціною договору купівлі - продажу (інвойсу) № від 25.01.2019 року.

В свою чергу, митним органом не доведено обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом позивача розрахунку митної вартості транспортного засобу за ціною договору купівлі - продажу (інвойсу) № від 25.01.2019 року, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару не встановлено, тобто основні документи містили всі числові дані, необхідні для визначення вартості, зазначеної в митній декларації.

При цьому, визначення відповідачем митної вартості транспортного засобу, який ввозиться на митну територію України за резервним методом лише на підставі неподання позивачем запитуваних митним органом додаткових документів, колегія суддів вважає безпідставним.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає позовні вимоги про визнання протиправними та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA401010/2019/00036 від 19.02.2019 року та рішення Вінницької митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA401000/2019/000023/1 від 19.02.2019 року обгрунтованими.

Крім того, відповідно до ч. 1-4 ст. 301 Митного кодексу України повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України. У разі виявлення факту помилкової та/або надмірної сплати митних платежів орган доходів і зборів не пізніше одного місяця з дня виявлення такого факту зобов`язаний повідомити платника податків про суми надміру сплачених митних платежів. Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Якщо надмірна сплата сум митних платежів сталася внаслідок помилки з боку посадових осіб органу доходів і зборів, повернення надміру сплачених сум митних платежів здійснюється у першочерговому порядку.

Згідно з ч. 5 ст. 301 Митного кодексу України повернення сум відповідних митних платежів здійснюється також у разі, якщо: 1) законом передбачено повернення сум сплаченого мита при поміщенні товарів у митний режим реімпорту або у митний режим реекспорту відповідно до розділу V цього Кодексу, а також в інших випадках, визначених цим Кодексом; 2) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, здійснюється зміна раніше заявленого митного режиму, якщо суми митних платежів, належних до сплати при поміщенні товарів у новий митний режим, є меншими, ніж суми митних платежів, сплачених при поміщенні їх у попередній митний режим; 3) відновлюється режим найбільшого сприяння, вільної торгівлі; 4) митну декларацію змінено або визнано недійсною; 5) у товарах, що ввозяться на митну територію України або вивозяться за її межі, виявлено дефекти або вони якимось іншим чином не відповідають погодженим специфікаціям, за умови, що ці товари не ремонтувалися і не використовувалися відповідно на території України та за її межами (крім операцій, необхідних для виявлення дефектів або невідповідності) і повертаються протягом строку, визначеного підпунктом «а» пункту 3 частини другої статті 78 цього Кодексу; 6) платником податків подано органу доходів і зборів документи, які підтверджують наявність у нього на день подання органу доходів і зборів митної декларації для митного оформлення права на звільнення від сплати митних платежів.

Згідно з п. 43.1 ст. 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Відповідно до п. 43.2 ст. 43 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов`язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Законодавчою передумовою та необхідною обставиною для повернення платникам податків надмірно сплачених сум митних платежів до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, є факт ухвалення митним органом висновку про повернення надмірно сплачених сум митних платежів.

На переконання колегія суддів відповідач наділений відповідними повноваженнями та у нього були всі передбачені законом підстави для складення висновку про повернення коштів позивачу.

Таким чином, позовні вимоги про зобов`язання Вінницької митниці Державної фіскальної служби України підготувати та направити до Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області висновок про повернення позивачу надміру сплачені митні платежі та зарахувати їх на поточний рахунок є обгрунтованими.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як під час розгляду справи в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду справи, не доведено правомірність прийнятих рішення Вінницької митниці Державної фіскальної служби України (митний пост Вінниця-Центральний) про коригування митної вартості товарів № UA401000/2019/000023/1 від 19.02.2019 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Вінницької митниці Державної фіскальної служби України (митний пост Вінниця-Центральний) № UA401010/2019/00036 від 19.02.2019 року.

Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових, переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним критеріям рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2019 року відповідає.

В силу ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Наведені вище обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність рішення суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Вінницької митниці Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 05 липня 2019 року.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Сапальова Т.В. Ватаманюк Р.В.