Справа № 200/2837/19-а
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2019-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2019 року справа №200/2837/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Гайдара А.В., суддів: Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., секретар судового засідання - Харечко О.П., за участю позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Етенко Ю.А., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та Департаменту соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 травня 2019 року (повний текст складено 16 травня 2019 року в м. Слов`янськ Донецької області) у справі № 200/2837/19-а (суддя в 1 інстанції - Олішевська В.В.) за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації про визнання письмової відповіді (рішення) протиправною та скасування її, визнання висновку комісії протиправним та скасування його, визнання дій членів комісії протиправними та незаконними,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Департаменту соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації (далі - відповідач) про визнання письмової відповіді (рішення) директора Департаменту соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації Токаревої О.А. від 23.01.2019 року № 01-21/441/0/201-19 протиправною та скасування її, визнання висновку комісії Департаменту соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації від 18.01.2019 року для перевірки викладених у скарзі ОСОБА_1 фактів протиправним та скасування його (т.1, арк.справи 4-8).

В обґрунтування заявлених вимог, позивач зазначала, що 03 січня 2019 року вона звернулася до директора Департаменту зі скаргою відповідно до статті 11 Закону України «Про державну службу», яка передбачає що у разі порушення прав, передбачених Законом України «Про державну службу» або виникнення перешкод у реалізації таких прав державний службовець у місячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про це, може подати керівнику державної служби скаргу із зазначенням фактів порушення його прав або перешкод у їх реалізації. У даній скарзі позивач просила створити комісію про перевірку викладених у скарзі фактів відповідно до статті 11 Закону України «Про державну службу». Наказом від 17.01.2019 була створена комісія, яка розглянула скаргу та прийняла висновок відповідно до якого факти, викладені позивачем не підтвердилися. На підставі висновку комісії була надана відповідь директором Департаменту. Позивач вважає, що факти які були викладені в скарзі не були перевірені, та висновок складений без встановлення всіх обставин, в зв`язку з чим не погоджується з даним висновком комісії та відповіддю (рішенням) директора Департаменту.

Заявою від 18.03.2019 позивач уточнила позовні вимоги та просила суд: визнати письмову відповідь (рішення) директора Департаменту соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації Токаревої О.А. від 23.01.2019 № 01-21/441/0/201-19 протиправною та скасувати її; визнати висновок комісії Департаменту соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації від 18.01.2019 для перевірки викладених у скарзі ОСОБА_1 фактів протиправним та скасувати його; визнати дії членів комісії, утвореної відповідно до наказу директора Департаменту соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації від 17 січня 2019 року № 02-09/7/203-19, протиправними та незаконними (т.1, арк.справи 105).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 06 травня 2019 року у справі № 200/2837/19-а позовні вимоги було задоволено частково, внаслідок чого: визнано протиправним та скасовано висновок комісії Департаменту соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації від 18.01.2019 року для перевірки викладених у скарзі ОСОБА_1 фактів; скасовано письмову відповідь (рішення) директора Департаменту соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації Токаревої О.А. від 23.01.2019 року № 01-21/441/0/201-19; в решті позовних вимог відмовлено (т.1, арк.справи 222-227).

Не погодившись з таким рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у визнанні дій членів комісії, утвореної відповідно до наказу директора Департаменту соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації від 17 січня 2019 року № 02-09/7/203-19, протиправними та незаконними, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (т.1, арк.справи 233-236).

На обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначила, що протиправні дії комісії виразилися, в тому, що їй не повідомили про утворення комісії, не ознайомили її з наказом про утворення комісії, не запропонували надати додаткові пояснення та докази в обґрунтування фактів викладених в скарзі, крім того позивач зазначила, що комісія склала висновок в дуже короткі строки з урахуванням дати створення комісії 17.01.2019 р. та складання висновку 18.01.2019.

Зазначила, що у даному випадку необхідно керуватися п. 105 Типової інструкції з діловодства в міністерствах, інших центральних та місцевих органах виконавчої влади, затвердженої Постановою КМУ від 17.01.2018 № 55 «Деякі питання документування управлінської діяльності», згідно якого, копії наказів (розпоряджень) засвідчуються службою діловодства чи кадровою службою і надсилаються заінтересованим установам, посадовим особам, працівникам у електронній формі. У разі необхідності надсилання копії наказу установі, яка не є учасником системи взаємодії, їй надсилається копія у паперовій формі.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач також подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення місцевого суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі (т.2, арк.справи 4-10).

В обгрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що на адресу Департаменту 04.01.2019 надійшла скарга ОСОБА_1 від 03.01.2019 стосовно відсутності її на робочому місці 03.01.2019 та перевірки подій, які відбулись у Департаменті 03.01.2019. В зазначеній скарзі ОСОБА_1 просила створити комісію з перевірки викладених фактів відповідно до ст. 11 Закону № 889, та визначила свого представника.

З урахуванням вимог ст. 11 Закону України «Про державну службу» було утворено комісію, комісією було перевірено факти, викладені в скарзі, які не були підтверджені. За результатами розгляду скарги комісією прийнято висновок, який надано керівнику державної служби. Та на підставі висновку комісії від 18.01.2019 директором Департаменту надано відповідь від 23.01.2019 у строки, передбачені чинним законодавством. Відповідач зазначає, що Департамент не порушив права позивача, діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В судовому засіданні позивач та представник відповідача підтримали доводи своїх апеляційних скарг та просили їх задовольнити.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, встановила наступне.

ОСОБА_1 04.01.2019 подано скаргу на ім`я директора Департаменту соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації Токаревої О.А. від 03.01.2019. У скарзі було зазначено, що ОСОБА_1 03.01.2019 була присутня на робочому місці і самовільно не покидала його, поки групою державних службовців з Департаменту соціального захисту населення Донецької облдержадміністрації не було грубо порушені норми чинного законодавства України, а саме погроза життю та здоров`ю, тимчасове привласнення майна (телефон), несанкціоноване втручання в комп`ютер, телефон, сумку, поводження з державним службовцем зухвало та цинічно. Все це призвело до тимчасового порушення нормальної діяльності департаменту та не можливості виконувати ОСОБА_1 та іншими працівниками Департаменту своєї роботи. Для припинення вищезазначених дій ОСОБА_1 довелось викликати поліцію та на їх вимогу проїхати з ними до відділу поліції м. Краматорськ (копія талону - повідомлення додається). Після пережитого знущання та неповаги з боку деяких працівників Департаменту соціального захисту населення Донецької облдержадміністрації ОСОБА_1 стало зле та вона звернулась до швидкої допомоги, де і перебувала до закінчення робочого часу.

Надвечір, на телефон позивача надійшла смс від начальника відділу кадрів департаменту соціального захисту населення Донецької облдержадміністрації про складання акту щодо відсутності ОСОБА_1 на робочому місці.

Як законослухняних громадянин України та державний службовець позивач, повідомила про поважність причини відсутності на робочому місці, а також повідомила додатково, що представники поліції запросили проїхати до відділу у присутності її безпосереднього керівника, яка була повідомлена про супроводження ОСОБА_1 до поліції.

В зв`язку з вищевикладеним ОСОБА_1 просила наступне. Створити комісію про перевірку викладених у скарзі фактів відповідно до статті 11 Закону України «Про Державну службу». Представником ОСОБА_1 при розгляді скарги визнати начальника відділу кадрів Департаменту соціального захисту населення Донецької облдержадміністрації - ОСОБА_2 . Про результати розгляду скарги комісією просила повідомити письмово на електронну адресу та домашню адресу (т.1, арк.справи 24-25).

Крім того 04.01.2019 р. ОСОБА_1 подала заяву Директору Департаменту соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації Токаревій О.А., відповідно до якої просила не приймати до уваги акт, складений щодо відсутності ОСОБА_1 на робочому місці без поважних причин. В обґрунтування даної заяви зазначила аналогічні обставини, які були викладені у вищезазначеній скарзі, поданої в порядку ст. 11 Закону України «Про державну службу» (т. 1, арк.справи 23).

Згідно наказу № 02-11/118-в/258-18 від 22.12.2018 р. ОСОБА_2 - представник ОСОБА_1 перебувала в основній щорічній відпустці з 04.01.2019 по 14.01.2019 (т.1, арк.справи 164).

Наказом від 17.01.2019 р. № 02-09/7/203-19 Департаменту соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації, утворено комісію для перевірки викладених фактів у скарзі ОСОБА_1 (т.1, арк.справи 26).

Затверджено склад комісії для перевірки викладених фактів у скарзі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 - представник директора Департаменту, начальник відділу організації призначення субсидій, ОСОБА_2 - представник Бойко О.В., начальник відділу персоналом, ОСОБА_5 . - представник профспілкового комітету - заступник голови профспілкового комітету Первинної профспілкової організації Департаменту соціального захисту населення Донецької облдержадміністрації, начальник відділу з питань праці (т.1, арк.справи 27).

Згідно протоколу № 1 засідання комісії для перевірки викладених фактів у скарзі Бойко О . В. , 17.01.2019 проведено засідання даної комісії за участю ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , слухали два питання. По-перше, перевірка викладених у скарзі ОСОБА_1 фактів та прийняття рішення за результатами перевірки фактів, які викладені в скарзі. По-друге, направлення висновку комісії до керівника державної служби (директору Департаменту).

З метою перевірки фактів, викладених у скарзі ОСОБА_1 від 03.01.2019 члени комісії ознайомились з наступними документами, а саме: доповідними записками державних службовців Департаменту на ім`я директора Департаменту, а саме ОСОБА_8 , від 08.01.2019, ОСОБА_9 від 08.01.2019, ОСОБА_10 від 04.01.2019, ОСОБА_11 від 09.01.2019; листом Департаменту до Краматорського відділу Національної поліції в Донецькій області від 09.01.2019 № 01-20/36/0/200-19; відповіддю Краматорського ВП ГУНП в Донецькій області від 10.01.2019 № 523/301/02-19; заявою ОСОБА_1 з доданими документами на ім`я директора Департаменту від 04.01.2019 № 2/291-19.

Вивчивши доповідні записки державних службовців, комісія дійшла висновку, що викладені у скарзі факти щодо грубого порушення норм чинного законодавства України, погрози життю та здоров`ю, тимчасового привласнення майна (телефон), несанкціонованого втручання в комп`ютер, телефон, сумку, зухвалого та цинічного поводження по відношенню до ОСОБА_1 не підтверджено. На підставі зібраних документів встановлено, що ОСОБА_1 самовільно покинула робоче місце у робочий час, оскільки до Краматорського відділу поліції Бойко О.В. звернулась з власної ініціативи (без вимоги правоохоронних органів). Усі члени комісії висловили свою думку стосовно того, що факти, які викладені у скарзі ОСОБА_1 від 03.01.2019 не підтвердилися. Комісія вирішила підготувати висновок та надати керівнику державної служби. (т.1, арк.справи 155-157).

Згідно висновку від 18.01.2019 комісії для перевірки викладених у скарзі ОСОБА_1 фактів, зазначено наступне. Вивчивши доповідні записки державних службовців, комісія дійшла висновку, що викладені у скарзі факти щодо грубого порушення норм чинного законодавства України, погрози життю та здоров`ю, тимчасового привласнення майна (телефон), несанкціонованого втручання в комп`ютер, телефон, сумку, зухвалого та цинічного поводження по відношенню до ОСОБА_1 не підтверджено.

Згідно з відповіді Краматорського відділу поліції на лист Департаменту від 09.01.2019 № 01-20/36/0/200-19 громадянка ОСОБА_1 03.01.2019 р. о 16 год. 05 хв. звернулась до Краматорського відділу поліції для написання заяви та о 16 год. 42 хв. покинула адміністративну будівлю Краматорського відділу поліції, про що зроблено запис у Журналі обліку доставлених відвідувачів та запрошених до Краматорського ВП ГУНП в Донецькій області. Тобто, ОСОБА_1 самовільно покинула робоче місце у робочий час, так як до Краматорського відділу поліції Бойко О.В. звернулась з власної ініціативи (без вимоги правоохоронних органів).

Документи щодо причини відсутності на робочому місці після 16 год. 42 хв., а саме підтвердження звернення ОСОБА_1 до швидкої допомоги та часу знаходження там, директору Департаменту не надавались.

Комісія дійшла висновку, що факти, які викладені у скарзі ОСОБА_1 від 03.01.2019 не підтвердилися (т.1, арк.справи 12).

23.01.2019 за № 01-21/441/0/201-19 директором Департаменту Токаревою О.А. надана відповідь на скаргу ОСОБА_1 відповідно до ст. 11 Закону України «Про державну службу» від 03.01.2019. У даній відповіді зазначено, що згідно наказу була створена комісія для перевірки викладених у скарзі фактів. 21.01.2019 директору Департаменту надано висновок комісії. Комісія дійшла висновку, що факти, які викладені у скарзі від 03.01.2019 не підтверджені.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про державну службу» керівник державної служби зобов`язаний не пізніше 20 календарних днів з дня отримання скарги надати державному службовцю обґрунтовану письмову відповідь (рішення). У разі утворення комісії відповідно до вимог частини другої цієї статті письмова відповідь (рішення) керівника державної служби має ґрунтуватися на висновку комісії.

Враховуючи вищевикладене, факти порушення наданих Законом України «Про державну службу» прав або виникнення перешкод у реалізації таких прав не підтвердилися. (т.1, арк.справи 9-10).

Спірнім питанням даної справи є дії комісії щодо проведення перевірки та складання висновку за результатами розгляду скарги в порядку ст. 11 Закону України «Про державну службу», а також відповідь (рішення) керівника державної служби на підставі висновку комісії; дані правовідносини регулюються Законом України «Про державну службу» (далі по тексту Закон № 889).

На час виникнення спірних правовідносин позивач була державним службовцем, що не є спірною обставиною, крім того позивач є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується довідкою МСЕК (т.1, арк.справи 46).

Закон України «Про державну службу» визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях.

Цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця (п. 1 ст. 3 Закону № 889).

Статтею 1 Закону 889 визначені поняття, а саме державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави. Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Статтею 7 Закону № 889 визначені права державного службовця, зокрема державний службовець має право на проведення службового розслідування за його вимогою з метою зняття безпідставних, на його думку, звинувачень або підозри.

Статтею 11 Закону України «Про державну службу» передбачено захист права на державну службу.

А саме частинами 1,2,3,4,8 статті 11 Закону № 889 передбачено, що у разі порушення наданих цим Законом прав або виникнення перешкод у реалізації таких прав державний службовець у місячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про це, може подати керівнику державної служби скаргу із зазначенням фактів порушення його прав або перешкод у їх реалізації.

У скарзі державний службовець може вимагати від керівника державної служби утворення комісії для перевірки викладених у скарзі фактів.

Керівник державної служби на вимогу державного службовця для перевірки викладених у скарзі фактів утворює комісію у складі не менше трьох осіб.

До складу комісії включаються в однаковій кількості: представники керівника державної служби, визначені ним із числа державних службовців цього державного органу; представники державного службовця, визначені ним із числа державних службовців цього державного органу; представники виборного органу первинної профспілкової організації з числа державних службовців, делеговані рішенням цього органу, а в разі відсутності профспілкової організації - представники державних службовців, обрані на загальних зборах (конференції) державних службовців державного органу.

Керівник державної служби зобов`язаний не пізніше 20 календарних днів з дня отримання скарги надати державному службовцю обґрунтовану письмову відповідь (рішення).

У разі утворення комісії відповідно до вимог частини другої цієї статті письмова відповідь (рішення) керівника державної служби має ґрунтуватися на висновку комісії.

У разі неотримання в установлений частиною третьою цієї статті строк обґрунтованої відповіді на скаргу або незгоди з відповіддю керівника державної служби державний службовець може звернутися із відповідною скаргою до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Заявник має право оскаржити рішення, дії чи бездіяльність державних органів та їх посадових осіб, що перешкоджають реалізації прав, наданих йому цим Законом, до суду.

Колегією суддів встановлено, що 03.01.2019 на ім`я директора Департаменту надійшла службова записка завідувача сектору інвестиційно - інноваційного розвитку відділу моніторингу соціальних програм ОСОБА_11 від 03.01.2019 про використання службової техніки Департаменту ОСОБА_1 не в межах посадових обов`язків (т.1, арк.справи 134).

Згідно пояснень представника відповідача директором Департаменту 03.01.2019 у присутності ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 було надано усне доручення ОСОБА_1 щодо надання письмового пояснення про використання службової техніки Департаменту в особистих цілях. В зв`язку з невиконанням доручення директора Департаменту Бойко О.В. складено акт № 1 від 03.01.2019 (т.1, арк.справи 135), директором Департаменту було надано письмове доручення ОСОБА_10 про проведення моніторингу створених ОСОБА_1 документів, що не стосуються виконання нею посадових обов`язків (моніторинг ноутбука ACER за інвентарним номером 101460011, який закріплено для виконання службових обов`язків за ОСОБА_1 ). До перевірки було залучено державних службовців: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 . За результатами перевірки о 10-25 03.01.2019 було складено акт щодо проведення моніторингу ноутбуку ACER за інвентарним номером 101460011 з додатками. (т.1, арк.справи 166-180). Після складання та підписання акту, державні службовці, які були присутні під час перевірки, залишили кабінет.

Як встановлено колегією суддів з матеріалів справи, а саме акту щодо проведення моніторингу ноутбуку ACER за інвентарним номером 101460011 з додатками, складеного ОСОБА_10 , не підтверджено використання службової техніки Департаменту в особистих цілях.

Крім того, ОСОБА_1 у свій вільний час о 13-24 викликала наряд поліції до Департаменту, який прибув до Департаменту приблизно о 14-00. Також представник відповідача, зазначила, що ОСОБА_1 вела себе зухвало та цинічно, надавала завідомо неправдиву інформацію, викривляла факти, які відбувались до обідньої перерви, звинувачувала працівників Департаменту щодо тимчасового привласнення її мобільного телефону, втручання в її сумку, наводила наклеп, що надійшло відображення у доповідних записках ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 . Крім того ОСОБА_1 наполягала на зустрічі та спілкуванні зі слідчим, внаслідок чого залишила робоче місце, незважаючи на зауваження начальника відділу правового забезпечення ОСОБА_9 , щодо повідомлення керівника про свою відсутність на роботі, які залишила поза увагою. Відсутність ОСОБА_1 на службі більш трьох годин потягом робочого дня було зафіксовано актом, про що було повідомлено начальника відділу управління персоналом, який вона відмовилась підписати, про що складено акт. Крім того, 04.01.2019 ОСОБА_1 надала заяву разом із копією талону - повідомлення Краматорського відділу поліції від 03.01.2019 № 5 з поясненнями щодо відсутності на робочому місці 03.01.2019.

Єдиним документом, який надано ОСОБА_1 та який підтверджує відсутність позивача на робочому місці, є талон - повідомлення Краматорського ВП від 03.01.2019 р. (т.1, арк.справи 5). В зв`язку з тим, що наданий документ не давав можливість встановити час перебування (зазначено лише дату) ОСОБА_1 в Краматорському ВП, що є суттєвим для вирішення питання щодо поважності причин відсутності ОСОБА_1 на роботі більше трьох годин протягом робочого дня, Департаментом було зроблено запит до Краматорського ВП ГУНП в Донецькій області. Листом Краматорського ВП ГУНП в Донецькій області від 10.01.2019 № 523/301/02-19 було повідомлено, що ОСОБА_1 03.01.2019 о 16-06 звернулась до Краматорського ВП та о 16-42 покинула адмінбудівлю Краматорського ВП. Жодного іншого документу, підтверджуючого поважність відсутності на службі більше трьох годин протягом робочого дня, позивачем не було надано.

Колегією суддів з матеріалів справи встановлено, що Департаментом від 09.01.2019 № 01-20/36/0/200-19 направлено запит до Краматорського ВПНП в Донецькій області, відповідно до якого просили надати інформацію стосовно перебування ОСОБА_1 у Краматорському ВПНП 03.01.2019 та з метою з`ясування обставин відсутності ОСОБА_1 на робочому місці більше трьох годин, просили повідомити чи дійсно ОСОБА_1 залишила робоче місце на вимогу працівників поліції чи особистим бажанням (т.1, арк.справи 37).

Листом від 10.01.2019 № 523/301/02-19 Краматорський відділ поліції повідомив, що Громадянка ОСОБА_1 , згідно запису в Журналі обліку доставлених відвідувачів та запрошених до Краматорського ВП ГУНП в Донецькій області, 03.01.2019 о 16.05 год. звернулась для написання заяви, а о 16.42 год. покинула адмінбудівлю Краматорського ВП (арк.справи 38).

Як вбачається з вищезазначених листів, які були предметом розгляду комісії про розгляд скарги в порядку ст. 11 Закону України № 889, Департаментом поставлені наступні питання до Краматорського ВП ГУНП, щодо перебування ОСОБА_1 у Краматорському ВПНП 03.01.2019, та повідомлення чи дійсно ОСОБА_1 залишила робоче місце на вимогу працівників поліції чи особистим бажанням. Колегія суддів зазначає, що Краматорським ВП ГУНП надана відповідь Департаменту лише стосовно часу перебування у відділі поліції. Щодо питання чи особисто звернулась ОСОБА_1 до відділу поліції чи на вимогу працівників поліції відповідь не надана.

Як зазначив позивач, в зв`язку з подіями які відбулися 03.10.2019 року під час знаходження її на робочому місці та виконання своїх посадових обов`язків, а саме групою державних службовців з Департаменту було проведено моніторинг робочого місця позивача за усним дорученням директора Департаменту під час обідньої перерви. Під час проведення вищезазначеного моніторингу були грубо порушені норми чинного законодавства України, а саме погроза життю та здоров`ю, тимчасово привласнення майна (телефону). Несанкціоноване втручання в комп`ютер, яким користувалась ОСОБА_1 , телефон, сумку, поводження з нею як з державним службовцем, зухвало та цинічно. Для припинення вищезазначених дій позивачу довелось викликати поліцію та на їх вимогу проїхати з ними до відділу поліції міста Краматорська. Після пережитого знущання та неповаги з боку деяких працівників Департаменту ОСОБА_1 стало зле і вона звернулась до швидкої медичної допомоги, де і перебувала до закінчення робочого часу.

У підтвердження вищезазначеного, позивачем до матеріалів справи надано талон - повідомлення № 5 про перебування 03.01.2018 у Краматорському відділі поліції.

Колегія суддів зазначає, що вищезазначені обставини також були зазначені в скарзі позивача в порядку статті 11 Закону України «Про державну службу».

Також позивачем надана відповідь Краматорського ВП ГУНП № Б-зп/301/02-19 на запит ОСОБА_1 від 11.01.2019, в якій зазначено, що згідно Журналу обліку доставлених, відвідувачів та запрошених до Краматорського ВП ГУНП в Донецькій області, 03.01.2019 о 16:05 год. ОСОБА_1 звернулась для написання заяви, а о 16:42 год. покинула адмінбудівлю Краматорського ВП. Заява була зареєстрована в Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події Краматорського відділу поліції за № 361 від 03.01.2019 р. (т.1, арк.справи 40).

Крім того, позивачем додано до матеріалів справи витяг з карти виїзду швидкої медичної допомоги № 357/63 від 03.01.2019, з якого вбачається виклик швидкої медичної допомоги ОСОБА_1 за адресою вул. Академічна, 25 міський відділ, прийом виклику 16-16, прибуття на місце 16-30 (т.1, арк.справи 42).

Також згідно доданої позивачем до матеріалів справи відповіді Батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов1янськ від 29.01.2019 р. № 6-зі/41/3711/01-2019 зазначено, що 03.01.2019 о 13 год. 24 хв. в єдиному обліку заяв та повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події зареєстроване звернення ОСОБА_14 на лінію «102» за № 361 про конфлікт із керівником Департаменту соціального захисту населення Бондаренко О.М. за адресою АДРЕСА_1 . О 13 год. 28 хв. для реагування на звернення був направлений екіпаж патрульної поліції, о 13 год. 49 хв. екіпаж прибув на адресу виклику. В ході розгляду обставин звернення ОСОБА_1 було запрошено до Краматорського відділу поліції ГУНП в Донецькій області для написання заяви щодо подальшого встановлення обставин подій, про що екіпажом патрульної поліції о 14 год. 48 хв. складений відповідний електронний рапорт за результатами відпрацювання завдання.

Надаючи оцінку спірним обставинам колегія суддів виходить з наступного.

Позивач звернулась до директора Департаменту зі скаргою в порядку ст. 11 Закону України, в якій зазначила, що були погрози її життю та здоров`ю, тимчасове привласнення майна, несанкціоноване втручання в комп`ютер, телефон, сумку, поводження з державним службовцем зухвало та цинічно та зазначено про поважність причин відсутності на робочому місці (зазначено про відвідування відділу поліції для припинення дій стосовно ОСОБА_1 з наданням копії талону - виклику та про звернення до швидкої допомоги). Позивач просила створити комісію, визначила свого представника та просила повідомити про результати.

Колегія суддів зазначає, що директором Департаменту відповідно до вимог ч. 2. ст. 11 Закону № 889 створено комісію, та на підставі висновку комісії в строк передбачений ч. 3 ст. 11 Закону № 889 надано відповідь.

Позивач зазначає, що діями комісії були порушені її права в частині ознайомлення її з наказом про створення комісії, комісією не запропоновано скаржнику надати додаткові пояснення та докази, щодо зазначених фактів у скарзі. Крім того позивач зазначила що обраний нею представник не повідомив її про перебіг розгляду скарги, результати її розгляду та не запропонував надати додаткові пояснення та докази.

Колегія суддів звертає увагу, що статтею 11 Закону України «Про державну службу» передбачено звернення державного службовця зі скаргою, також визначено вимоги щодо утворення комісії з розгляду скарги та визначений строк для надання відповіді, з урахуванням того, що відповідь керівник повинен надати не пізніше 20 днів з дня надходження скарги, перевірка повинна бути проведена в строк не перевищуючи 20 днів. Порядок проведення перевірки фактів у скарзі не визначено. Також суд зазначає, що даною нормою не передбачено ознайомлення скаржника з наказом про утворення комісії та надання висновку саме комісією, обґрунтовану письмову відповідь (рішення) на скаргу не пізніше 20 днів надає керівник державної служби.

Також колегія суддів зазначає, що саме Законом України «Про державну службу» визначено підстави та порядок захисту права на державну службу.

Тобто, посилання позивача на положення Типової інструкції з діловодства в міністерствах, інших центральних та місцевих органах виконавчої влади, затвердженої Постановою КМУ від 17.01.2018 № 55 «Деякі питання документування управлінської діяльності», колегія суддів не бере до уваги, як необґрунтовані, оскільки спірні правовідносини врегульовані Законом.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги в частині визнання дій членів комісії протиправними та незаконними є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Щодо визнання висновку комісії протиправним та скасування його колегія суддів зазначає наступне.

Згідно висновку від 18.01.2019 комісії для перевірки викладених у скарзі ОСОБА_1 фактів, зазначено наступне.

Вивчивши доповідні записки державних службовців, комісія дійшла висновку, що викладені у скарзі факти щодо грубого порушення норм чинного законодавства України, погрози життю та здоров`ю, тимчасового привласнення майна (телефон), несанкціонованого втручання в комп`ютер, телефон, сумку, зухвалого та цинічного поводження по відношенню до ОСОБА_1 не підтверджено.

Згідно з відповіді Краматорського відділу поліції на лист Департаменту від 09.01.2019 р. № 01-20/36/0/200-19 громадянка ОСОБА_1 , 03.01.2019 р. о 16 год. 05 хв. звернулась до Краматорського відділу поліції для написання заяви а о 16 год. 42 хв. покинула адміністративну будівлю Краматорського відділу поліції, про що зроблено запис у Журналі обліку доставлених відвідувачів та запрошених до Краматорського ВП ГУНП в Донецькій області. Тобто, ОСОБА_1 самовільно покинула робоче місце у робочий час, так як до Краматорського відділу поліції Бойко О.В. звернулась з власної ініціативи (без вимоги правоохоронних органів).

Документи щодо причини відсутності на робочому місці після 16 год. 42 хв., а саме підтвердження звернення ОСОБА_1 до швидкої допомоги та часу знаходження там, директору Департаменту не надавались.

Комісія дійшла висновку, що факти, які викладені у скарзі ОСОБА_1 від 03.01.2019 р. не підтвердилися.

Колегія суддів зазначає, що комісією під час перевірки фактів зазначених в скарзі не було встановлено в повному обсязі усі обставини та досліджені докази. Комісією не було встановлено питання, чи самовільного позивач покинула робоче місце чи за пропозицією правоохоронних органів. У відповіді Краматорського відділу поліції на лист Департаменту від 09.01.2019 р. № 01-20/36/0/200-19 на запит Департаменту, на яку є посилання у висновку комісії, не надано відповідь стосовно того, чи особисто звернулась ОСОБА_1 до відділу поліції чи на вимогу працівників поліції, зазначено лише час звернення.

Позивач у скарзі зазначала про звернення до швидкої медичної допомоги після відвідування відділу поліції, але комісією не було встановлено, чи зверталася ОСОБА_1 для надання швидкої медичної допомоги.

Відповідач зазначив, що у комісії та Департаменту були відсутні законні підстави для звернення до станції швидкої медичної допомоги м. Краматорська, оскільки відповідно до Рішення Конституційного суду України від 20.01.2012 р. № 2-рп/2012 інформація про стан здоров`я є конфіденційною і може бути поширена тільки за згодою особи, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Колегія суддів звертає увагу, що у комісії не було необхідності звертатися за інформацією про стан здоров`я позивача, комісія повинна була встановити чи дійсно 03.01.2019 р. ОСОБА_1 зверталась про надання швидкої медичної допомоги після того як покинула своє робоче місце о 14 год. 30 хв. Крім того, позивач повідомила Департамент про звернення за швидкою медичною допомогою у скарзі від 03.01.2019 року в порядку ст. 11 Закону України № 889 та заяві на ім`я директора Департаменту від 04.01.2018 р. № 2/291-19. Зазначений факт не було перевірено комісією шляхом надання додаткових пояснень та (або) документів скаржником.

Щодо факту погрози життю та здоров`ю ОСОБА_1 , тимчасового привласнення майна, втручання в комп`ютер, телефон, сумку, зухвале та цинічне поводження, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що дані факти встановлюються за результатами кримінального провадження.

Позивач в скарзі повідомила, про звернення до правоохоронних органів, щодо вищезазначених фактів.

Комісією висновок щодо не підтвердження вищезазначених фактів зроблено лише на підставі доповідних записок державних службовців Департаменту ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 . Комісією не встановлювалося чи було відкрите кримінальне провадження по факту погрози життю та здоров`ю ОСОБА_1 , тимчасового привласнення майна, втручання в комп`ютер, телефон, сумку.

З урахуванням вищенаведених обставин колегія суддів зазначає, що комісією для перевірки викладених фактів у скарзі ОСОБА_1 від 03.01.2019 р. в порядку ст. 11 Закону України № 889 не були перевірені усі викладені факти та не встановлені всі обставини. Висновок комісії Департаменту соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації від 18.01.2019 року для перевірки викладених у скарзі ОСОБА_1 складений необґрунтовано без встановлення усіх обставин, що мали значення для його прийняття, в зв`язку з чим є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги про визнання письмової відповіді (рішення) директора Департаменту соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації Токаревої О.А. від 23.01.2019 року № 01-21/441/0/201-19 протиправною та скасування, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що достатнім та належним способом захисту позивача є скасування даної відповіді (рішення), оскільки зазначена відповідь (рішення) ґрунтується на висновку комісії від 18.01.2019 який є протиправний та підлягає скасуванню.

Щодо наданої до матеріалів справи копії довідки Міжрегіонального управління Національного агентства України з питань державної служби Донецької та Луганської областях від 22.04.2019 р. № 12/19, Департаментом соціального захисту населення, як доказ який має суттєве значення для вирішення справи по суті, колегія суддів її не приймає з огляду на наступне. Дана довідка складена за результатами позапланової безвиїзної перевірки Департаменту соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації щодо розгляду фактів, викладених у скаргах ОСОБА_1 від 13.02.2019 р. та 24.02.2019 р. Скарги, на підставі яких проведена перевірка та складена дана довідка не є предметом розгляду даної справи, не надані суду для встановлення їх змісту. Крім того позивач зазначила, що дані скарги були додатками до скарги від 08.02.2019 р., за результатами розгляду якої було відмовлено у її розгляді листом Міжрегіонального управління Національного агентства України з питань державної служби Донецької та Луганської областях від 14.02.2019 р. № 12-35/292-1 (т.1, арк.справи 15-22).

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційних скарг не приймаються до уваги, тому апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 23, 33, 292, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Департаменту соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 травня 2019 року у справі № 200/2837/19-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 травня 2019 року у справі № 200/2837/19-а - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 03 липня 2019 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.В. Гайдар

Судді Е.Г. Казначеєв

І.Д. Компанієць