Справа № 813/7502/14
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2019-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

04 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/6174/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Большакової О. О.
суддів -Глушка І. В.
Макарика В. Я.
з участю секретаря судового засідання Цар М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівська ізоляторна компанія» про відмову від позову та закриття провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівська ізоляторна компанія» до Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправним та скасування повідомлення, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівська ізоляторна компанія» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2014 року (суддя першої інстанції Гулик А.Г., м. Львів, повний текст складено 29.12.2014),

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівська ізоляторна компанія» (далі - ТОВ «Львівська ізоляторна компанія»)звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області про визнання протиправним та скасування повідомлення № 61 від 07.10.2014, в якому зазначено, що позивач не має права на автоматичне бюджетне відшкодування податку на додану вартість відповідно до пункту 200.18 статті 200 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), оскільки не відповідає критеріям на автоматичне бюджетне відшкодування, визначеним пунктом 200.19 статті 200 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), а саме: відсоток загальної суми розбіжностей до суми податку на додану вартість, задекларованої платником до відшкодування, становить 364 відсотка.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2014року відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ТОВ «Львівська ізоляторна компанія» оскаржило його в апеляційному порядку, вважає постанову суду прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову - про задоволення позовних вимог. В апеляційній скарзі зазначає, що розбіжності за попередні послідовні три місяці із контрагентом позивача відсутні, оскільки актом податкової перевірки ДПІ у Печерському районі м. Києва № 488/3-22-08/38038769 від 18.06.2014 по ТОВ «Укр Енерго Холдінг» встановлено, що розбіжності по податковому кредиту виникли за періоди липень-грудень 2012 року та січень-березень 2013 року, а не за травень-липень 2014 року. Вважає, що має місце прив`язка до податкових зобов`язань та податкового кредиту, сформованого у 2012-2013 роках, а не протягом травня-липня 2014 року, тому помилковими є твердження відповідача про те, що вказане призводить до виникнення розбіжностей у зазначені послідовні три місяці. Тому зазначає, що до уваги слід брати єдину суму розбіжностей, що виникла у травні 2014 року у розмірі 722,79 грн яка складає 0,13 %. Апелянт вважає безпідставним висновок суду першої інстанції про те, що факт ненадання податковим органом платнику податків детальних пояснень і розрахунків за критеріями, значення яких не дотримано, не може бути самостійною і достатньою підставою для скасування оскаржуваного повідомлення, оскільки у ньому не зазначається за який період відповідач відмовляє в автоматичному бюджетному відшкодуванні ПДВ, суму, яка не підлягає відшкодуванню та не надає детальні пояснення і розрахунки за критеріями, значення яких не дотримано. Після проведення відповідачем документальної позапланової виїзної перевірки достовірності нарахування від`ємного значення та декларування суми бюджетного відшкодування ПДВ, останнім було встановлено, що сума у розмірі 555204 грн підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України, при цьому таке не було автоматичним, а здійснене на підставі складеної за результатами перевірки довідки, яка не визначає, що ТзОВ «Львівська ізоляторна компанія» відповідає критеріям, що дають право на автоматичне відшкодування ПДВ.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, хоча судом було вжито заходів для їх належного повідомлення про час та місце судового розгляду.

До початку розгляду справи судом апеляційної інстанції, Товариством з обмеженою відповідальністю «Львівська ізоляторна компанія» подано в суд клопотання про відмову від позову та закриття провадження у справі. Клопотання мотивоване тим, що 28.11.2014 сума бюджетного відшкодування за серпень 2014 року отримана підприємством, у зв`язку з чим позивач відмовляється від позову.

На підтвердження зазначених у клопотанні обставин заявник долучив до нього платіжне доручення № 642 від 28 листопада 2014 року про відшкодування ПДВ за серпень 2014 року в сумі 555204,00 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи клопотання про відмову від позову та закриття провадження у справі, колегія суддів вважає, що таке підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Згідно вимог статті 314 КАС України позивач може відмовитися від позову, а сторони можуть примиритися у будь-який час до закінчення апеляційного провадження. У разі відмови від позову або примирення сторін суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу відповідно до вимог статей 189, 190 цього Кодексу, якою одночасно визнає нечинним судове рішення суду першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Відповідно до ч. ч.ч. 1, 5 ст. 189 КАС України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Суд не приймає відмови від позову, визнання позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії позивача або відповідача суперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Отже, адміністративним процесуальним законодавством регламентовано право позивача відмовитися від позову. Такі дії позивача у цій справі не суперечать закону та не порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси. Представник, яким подано клопотання про відмову від позову та закриття провадження у цій справі, наділений відповідними повноваженнями, зокрема повноваженням, передбаченим ст. 47 КАС України, щодо відмови від позову.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що клопотання позивача про відмову від позову та закриття провадження у справі підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід визнати нечинним та закрити провадження у справі.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст.ст. 308, 310, 314, 321, 325, 329 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

задовольнити клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівська ізоляторна компанія» про відмову від позову та закриття провадження у справі.

постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2014 року у справі № 813/7502/14 визнати нечинною.

Закрити провадження у справі № 813/7502/14.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О. О. Большакова
судді І. В. Глушко
В. Я. Макарик
Повний текст складено 05 липня 2019 року.