Справа № 814/1469/17
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2019-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2019 р.м.ОдесаСправа № 814/1469/17
Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т. О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Стас Л.В..

суддів: Турецької І.О., Шеметенко Л.П.

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 січня 2019 року по справі № 814/1469/17 за позовом Військової частини НОМЕР_1 до старшого державного виконавця Малиновського відділу Державної виконавчої служби м. Одеси Харжевської Марини Валеріївни про визнання неправомірними та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Військова частина НОМЕР_1 , звернувся з позовом до старшого державного виконавця Малиновського відділу ДВС м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Харжевської М.В., в якій просив визнати неправомірними дії відповідача щодо накладення штрафних санкцій за невиконання рішення; визнати неправомірною бездіяльність щодо не прийняття рішення про направлення виконавчого документу до центрального органу виконавчої влади, що реалізує політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів в порядку ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження». Також позивач просив скасувати постанови відповідача про накладення штрафу у межах виконавчого провадження № 52729492 від 31.05.2017 року і від 12.06.2017 року та зобов`язати відповідача усунути порушення шляхом прийняття рішення про направлення виконавчого документа у межах виконавчого провадження № 52729492 до центрального органу виконавчої влади, що реалізує політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 січня 2019 року позовну заяву Військовій частині НОМЕР_1 повернуто на підставі п.1 ч. 4 ст. 169 КАС України, оскільки позивачем не усунуто недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом.

Не погоджуючись з вказаною ухвалю, Військовою частиною НОМЕР_1 подано апеляційну скаргу, в якій апелянт посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції, та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що підставою для повернення позову є невиконання ухвали суду першої інстанції від 11.12.2018 року про залишення позову без руху, проте оскільки копію вказаної ухвали Військова частина НОМЕР_1 не отримувала, то була позбавлена можливості усунути недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом першої інстанції.

Відповідач, своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Справа розглянута апеляційним судом в порядку письмового провадження відповідно до ч. 2 ст. 312 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Стаття 129 Конституції України встановлює основні засади судочинства, якими, зокрема, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини 1 цієї статті).

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об`ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Відповідно до ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше обчислюється з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Крім того, ч. 6 ст. 161 КАС України встановлено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що Військовою частиною НОМЕР_1 не усунуто недоліки позовної заяви, які зазначені в ухвалі суду від 11.12.2018 року. При цьому, суд першої інстанції зазначив, що копія ухвали від 11.12.2018 року була направлена на адресу позивача, що зазначена в позові, проте поштове відправлення повернуто до суду першої інстанції з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання». Також суд першої інстанції посилався на сповіщення позивача телефонограмою про залишення позову без руху, а також на те, що нормами КАС України не передбачено з`ясування судом фактичного місцезнаходження учасників справи.

Стосовно доводів апеляційної скарги, які зводяться до того, що оскільки позивачем, Військовою частиною НОМЕР_1 не було отримано копії ухвали про залишення позову без руху, він був позбавлений можливості її виконати, колегія суддів зазначає таке.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2018 року позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 залишено без руху у зв`язку з тим, що позивачем не надано доказів сплати судового збору, копії позовної заяви з додатками для відповідача та докази поважності причин пропуску строку звернення до суду.

Вказану ухвалу направлено на адресу позивача, яка зазначена ним у позовній заяві.

Згідно довідки поштового відділення зв`язку форми 20 вказане поштове відправлення повернулося до суду без вручення адресату у зв`язку з закінченням терміну зберігання.

Порядок вручення процесуальних ухвал суду визначено статтею 251 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, пунктом 4 частини 6 вказаної статті визначено, що днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Проте, до повноважень адміністративних судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку, зокрема, з позначкою "за закінченням терміну зберігання", з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання адміністративним судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення певних процесуальних дій.

Отже, зважаючи на зазначене вище, судом першої інстанції було дотримано всіх необхідних вимог щодо повідомлення позивача про залишення без руху даної позовної заяви. До того ж, судом своєчасно та згідно із зазначеними вище вимогами КАС України було направлено копію ухвали суду від 11.12.2018р. на адресу позивача, яка, як вже зазначалось, наявна в матеріалах справи.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування приписів п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, та повернення позивачеві позовної заяви (скарги).

Слід зазначити, що залишення даної позовної заяви без руху ухвалою суду з подальшим її поверненням у зв`язку з не усуненням позивачем недоліків позовної заяви відбувається вже вдруге. З матеріалів справи вбачається, що ухвала суду від 10.04.2018р про залишення позову без руху також повернулася до суду, внаслідок чого позовна заява була повернута позивачу. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2018 року ухвалу суду першої інстанції про повернення позовної заяви скасовано та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. При цьому, суд апеляційної інстанції скасовуючи ухвалу виходив з того, що згідно інформації наявної на офіційному сайті ДП «Укрпошта» вказане відправлення не вручене «з інших причин».

Також колегія суддів звертає увагу на тому, що у своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 Європейський суд з прав людини, практика якого є джерелом українського права, зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Таким чином, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

При цьому, очікується, що заявник продемонструє уважне ставлення до дотримання процесуальних вимог національного законодавства, наприклад щодо виконання ухвал суду (рішення Європейського суду з прав людини від 7 вересня 1999 року у справі "Йодко против Литви (Jodko v. Lithuania).

Так, 14 грудня 2018 року ухвала Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2018 року була опублікована на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень (http://reyestr.court.gov.ua/Review/78491681).

В силу приписів статей 2, 4 Закону України "Про доступ до судових рішень", кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Це право забезпечується офіційним оприлюдненням судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку, встановленому цим Законом. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Отже, позивач не був позбавлений можливості дізнатись в суді першої інстанції про подальший перебіг питання щодо зазначеного позову та своєчасно ознайомлюватись з відповідними судовими рішеннями суду першої інстанції в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позивачу було надано достатній строк (майже місяць) для усунення недоліків позовної заяви та вжито необхідних заходів з метою повідомлення останнього про залишення такої заяви без руху.

При цьому, посилання суду першої інстанції на сповіщення позивача про залишення позову без руху телефонограмою, колегія суддів вважає недоречним, оскільки вказана телефонограма не містить необхідних реквізитів, як то номер телефону за яким секретар здійснив сповіщення позивача, а також зміст телефонограми не відповідає змістові даних обставин, зокрема, залишення без руху позову, а є по суті телефонограмою про виклик до суду щодо розгляду справи у судовому засіданні.

Разом з цим, факти у справі свідчать про те, що заявник не виявив "необхідної старанності", щоб виконати ухвалу про залишення без руху позову у встановлений законом строк (з урахуванням обставин справи щодо тривалого знаходження позовної заяви у стані вирішення питання про прийняття її до провадження).

Оскаржувана ухвала, на думку колегії суддів, прийнята з дотриманням балансу суспільного та приватного інтересів, оскільки держава в особі судових органів повинна забезпечити заінтересованим особам право на використання наявних засобів правового захисту, заінтересовані особи повинні розраховувати на те, що процесуальні норми судочинства будуть застосовані, а неналежне використання своїх прав однією із сторін у судовому процесі не стане перешкодою для іншої сторони в реалізації її права на виконання судового рішення.

З огляду на наведене, колегія суддів зазначає, що вказані в апеляційній скарзі доводи не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки ґрунтуються на вибірковому тлумаченні скаржником норм процесуального права та спробі покласти відповідальність щодо руху справи тільки на судові органи.

Отже, оскільки позивачем, Військовою частиною НОМЕР_2 не були усунуті недоліки позовної заяви, у строк встановлений судом, - висновок суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позовної заяви на підставі п. 1 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України є законним та обґрунтованим.

Відповідно до ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм процесуального права при вирішенні питання про повернення позовної заяви, апеляційна скарга залишається без задоволення, а ухвала суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 312, 315, 316, 322, 325, 327-329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 січня 2019 року по справі № 814/1469/17 за позовом Військової частини НОМЕР_1 до старшого державного виконавця Малиновського відділу Державної виконавчої служби м. Одеси Харжевської Марини Валеріївни про визнання неправомірними та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 04.07.2019 року.

Головуючий суддя Стас Л.В.
Судді Шеметенко Л.П. Турецька І.О.