Справа № 2240/3191/18
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2019-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

05 липня 2019 року
м. Київ
справа №2240/3191/18
адміністративне провадження №К/9901/17682/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Мартинюк Н.М.,
суддів Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М.,

перевіривши касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 лютого 2019 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних Сил України, Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , Славутського об`єднаного міського військового комісаріату про поновлення на військовій службі та стягнення заробітної плати,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог):

визнати протиправним і скасувати наказ Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 16 березня 2018 року № 159 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності»;

скасувати наказ Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 22 березня 2017 року № 58 (по особовому складу) в частині звільнення позивача з військової служби у запас та виключення зі списків особового складу Збройних Сил України з 16 березня 2018 року;

скасувати наказ ІНФОРМАЦІЯ_3 (по стройовій частині) від 24 березня 2018 року № 36 в частині виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу військового комісаріату та всіх видів забезпечення;

поновити на військовій службі на посаді офіцера відділення комплектування ІНФОРМАЦІЯ_4 та у військовому званні старшого лейтенанта, включити у списки особового складу Збройних Сил України;

стягнути з Хмельницького обласного військового комісаріату невиплачену заробітну плату в розмірі середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 16 березня 2018 року до дня фактичного поновлення на роботі.

Хмельницький окружний адміністративний суд своїм рішенням від 21 лютого 2019 року позов задовольнив.

Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу на вказане рішення.

Сьомий апеляційний адміністративний суд своєю постановою від 14 травня 2019 року часткового задовольнив, зокрема, апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 . Рішення суду першої інстанції змінив, виклав абзац сьомий резолютивної частини в новій редакції, зазначивши конкретну суму заробітної плати, яка підлягає стягненню на користь позивача з ІНФОРМАЦІЯ_2 . В решті рішення суду першої інстанції залишив без змін.

В своїй касаційній скарзі військова частина НОМЕР_1 просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » відмовити у повному обсязі.

Згідно статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.

Постанова Сьомого апеляційного адміністративного суду була ухвалена 14 травня 2019 року, повний текст виготовлено 17 травня 2019 року. Разом з тим, скаржник подав касаційну скаргу 21 червня 2019 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження.

Водночас скаржник порушує питання про поновлення цього строку. Зазначає, що постанову апеляційної інстанції він отримав 30 травня 2019 року, що, на його думку, підтверджується інформацією з офіційного сайту ПАТ «Укрпошта» щодо руху рекомендованого поштового відправлення за штрих кодовим ідентифікатором № 840.

Разом з тим, колегією суддів встановлено, що зазначений штрих кодовий ідентифікатор стосується не скаржника - військової частини НОМЕР_1 , а відповідача у справі - Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних Сил України, оскільки відповідний номер ідентифікує поштове відправлення саме на адресу останнього.

При цьому, згідно оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції, військова частина НОМЕР_1 є особою, яка подавала апеляційну скаргу, тобто є окремим учасником справи. Таким чином, копія конверта з штрих кодовим ідентифікатором № 840, що направлений на адресу Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних Сил України, не є належним доказом на підтвердження обставин щодо дати отримання оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції військовою частиною НОМЕР_1 . Скаржник має надати докази вручення саме йому оскаржуваного судового рішення (копія поштового конверта, розписки про отримання рішення тощо).

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судових рішень у касаційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про неповажність причин пропуску скаржником строку на касаційне оскарження та відсутність підстав для його поновлення.

Згідно з частиною третьою статті 332 КАС України касаційна скарга залишається без руху, якщо вона подана після закінчення строків, встановлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними.

З урахуванням викладеного, скаржнику необхідно вказати інші підстави для поновлення строку касаційного оскарження з наданням відповідних доказів, які б підтверджували дату отримання саме військовою частиною НОМЕР_1 копії оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції.

Окрім іншого, скаржник заявляє клопотання про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі у зв`язку з тим, що військова частина є бюджетною організацією та тимчасово не може сплатити судовий збір.

Згідно з частиною четвертою статті 330 КАС України до касаційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Частиною першою статті 133 КАС України передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Умови, за яких суд може відстрочити сплату судового збору та перелік суб`єктів, до яких таке відстрочення застосовується, визначені статтею 8 Закону України «Про судовий збір».

Так, суд може відстрочити сплату судового збору за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:
а) військовослужбовці;
б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;
в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;
г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;
ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Вищезазначені умови, за наявності яких скаржнику можливо було б відстрочити сплату судового збору відсутні.

Крім того, відповідно до статей 1 та 2 Закону України «Про судовий збір», судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом; судовий збір включається до складу судових витрат; платники судового збору - це громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення.

Таким чином, судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

Суд також виходить з того, саме на заявника покладається обов`язок щодо доведення фактів відповідно до його прохання про звільнення від сплати судового збору; обов`язок сплатити судові збори, встановлений відповідно до закону, має законну мету, а тому, за загальним правилом, не визнається судом непропорційним чи накладеним свавільно; застосовані згідно із законом процесуальні обмеження у формі обов`язку сплатити судовий збір, за загальним правилом, не зменшують для заявника можливості доступу до суду та не ускладнюють йому цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права.

Крім того, суд враховує положення пункту 1 частини другої статті 129 Конституції України, згідно з яким однією з основних засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. У зв`язку з цим обставини, пов`язані з фінансуванням суб`єкта владних повноважень з Державного бюджету України не можуть вважатися достатньою підставою для відстрочення сплати судового збору.

Верховний Суд вважає за необхідне звернути увагу на практику Європейського суду з прав людини, за якою вимога сплатити судовий збір не порушує право заявників на доступ до правосуддя. У справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia», заява № 26746/05, п. 108-112) Європейський суд з прав людини нагадує, що право на доступ до суду не є абсолютним та може бути обмеженим; це допускається, оскільки право доступу за своєю природою вимагає державного регулювання, що може змінюватися в часі та на місці відповідно до потреб та ресурсів громади та окремих осіб («Ashingdane v. the United Kingdom», Заява № 8225/78, п. 57).

З урахуванням викладеного, Верховний Суд прийшов до висновку про неможливість задоволення клопотання скаржника про відстрочення сплати судового збору.

Підпунктом 3 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 цього Закону ставка судового збору за подання адміністративного позову немайнового характеру фізичною особою встановлена на рівні 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зі змісту касаційної скарги випливає, що військова частина НОМЕР_1 не погоджується з оскаржуваними судовими рішеннями в частині задоволених позовних вимог до Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » і просить ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову до цього відповідача відмовити повністю.

Як встановлено Верховним Судом, оскаржуваними судовими рішеннями позов ОСОБА_1 до Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » задоволено: визнано протиправним та скасовано наказ Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 22 березня 2018 року № 58 (по особовому складу) в частині звільнення позивача з військової служби у запас та виключення зі списків особового складу Збройних Сил України з 16 березня 2018 року; зобов`язано поновити позивача на військовій службі і включити його в списки особового складу Збройних Сил України.

Тобто, суди першої та апеляційної інстанції задовольнили вимогу позивача до Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що має немайновий характер.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» (чинному на час звернення позивача до суду) станом на 01 січня 2018 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становив 1762 грн.

Виходячи з цього, військова частина НОМЕР_1 за подання касаційної скарги на рішення суду у спорі щодо вимоги немайнового характеру має сплатити 1409, 60 грн. (1 762 грн. х 0,4 х 200%) судового збору.

Реквізити для сплати судового збору:
УК у Печерському районі/Печерський район/22030102;
рахунок отримувача: 6007;
;
код банку отримувача: 899998;
банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);
код класифікації доходів бюджету: 22030102 Судовий збір (Верховний Суд, 055);
призначення платежу: *;101; _____ (код ЄДРПОУ/реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи або серія та номер паспорта громадянина України в установлених законом випадках); судовий збір, за позовом _____ (ПІБ/назва), Верховний Суд (Касаційний адміністративний суд);
символ звітності банку: 207.

Отже, оскільки касаційна скарга подана після закінчення строку на касаційне оскарження та не відповідає вимогам статті 330 КАС України, то в силу частин другої та третьої статті 332 КАС України, суд дійшов висновку про залишення її без руху зі встановленням особі, яка її подала, строку для усунення недоліків: 1) зазначення інших підстав для поновлення строку на касаційне оскарження та/або надання належних доказів поважності причин пропуску строку на оскарження; 2) надання документа про сплату судового збору.

Керуючись статтями 248, 329, 330, 332 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними підстави пропуску військовою частиною НОМЕР_1 строку на касаційне оскарження рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 лютого 2019 року та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2019 року.

У задоволенні заяви військової частини НОМЕР_1 про відстрочення сплати судового збору відмовити.

Касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 лютого 2019 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних Сил України, Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 про поновлення на військовій службі та стягнення заробітної плати залишити без руху.

Надати особі, яка подала касаційну скаргу, строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити, що в разі невиконання вимог цієї ухвали у встановлений судом строк касаційна скарга буде повернута особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач Н.М. Мартинюк
Судді А.В. Жук
Ж.М. Мельник-Томенко