Справа № 240/3556/19
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2019-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/3556/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Майстренко Наталія Миколаївна

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

04 липня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Охрімчук І.Г. Моніча Б.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2019 року (рішення ухвалено 23.04.2019р. у м. Житомирі) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, за участю третьої особи на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, за участю третьої особи на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України про відмову йому у призначенні одноразової грошової допомоги як інваліду ІІ групи з 09.10.2017 внаслідок захворювань, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії, оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 08.02.2018 №13;

- зобов`язати Міністерство оборони України вирішити питання щодо призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги, з урахуванням права позивача на отримання одноразової грошової допомоги, як інваліду ІІ групи внаслідок захворювань, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велися бойові дії, у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб станом на 01.01.2017, та факту подання позивачем усіх документів, передбачених законодавством, відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 22.03.2013 під час первинного огляду органами МСЕК йому з 22.01.2013 встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, а 23.10.2017 під час повторного огляду органами МСЕК йому з 09.10.2017 встановлено інвалідність ІІ групу внаслідок захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії. Вказував, що звертався до відповідача через ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про виплату позивачу одноразової грошової допомоги, однак йому було відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги на підставі ч.6 ст.16 Закону України "Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ) та пп.4 п.2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 №499 (далі Порядок №499). На думку позивача, вказана відмова є протиправною, оскільки позивач має право на одержання одноразової грошової допомоги.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України за участю третьої особи на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, ОСОБА_1 звернувся зі скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. В апеляційній скарзі зазначає, що право на отримання одноразової грошової допомоги мають особи, які отримали інвалідність внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби незалежно від часу настання інвалідності.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що позивач у період з 14.08.1986 по 04.06.1988 проходив військову службу на території Республіки Афганістан.

Відповідно до витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця від 11.09.2012 №1786 встановлено, що захворювання позивача пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії (а.с.18).

Згідно із довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 22.03.2013 серії 10ААА №732947 позивачу встановлена третя група інвалідності з 22.01.2013, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с.19).

Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 23.10.2017 серії 12 ААА №861688 позивачу встановлено другу групу інвалідності з 09.10.2017, захворювання пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с.4).

У зв`язку зі встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, позивач звернувся до відповідача через Житомирський обласний військовий комісаріат із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги.

За результатами розгляду поданих документів комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, прийнято рішення від 08.02.2019 №13, оформлене протоколом засідання комісії, відповідно до п.31 якого позивачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги з тих підстав, що інвалідність ОСОБА_1 встановлено понад 3-місячний термін після звільнення з військової служби, у зв`язку із чим позивач не має права на одержання одноразової грошової допомоги відповідно до ч.6 ст.16 Закону №2011-XII та пп.4 п.2 Порядку №499. Крім цього, зміна групи інвалідності встановлена понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності, що суперечить нормам п.4 ст.16-3 Закону №2011-XII та п.8 Порядку №975 (а.с.20).

Позивач, вважаючи, що він має право на отримання та виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності, звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу вперше інвалідність встановлена більше ніж через 24 роки після звільнення зі строкової військової служби, суд дійшов висновку, що право на отримання одноразової грошової допомоги за статтею 16 Закону №2011-ХІІ у позивача відсутнє.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення, яким в позові відмовлено, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Так, колегія суддів погоджується, що ситуація позивача (військовослужбовець строкової військової служби) підпадає під дію пункту 6 статті 16 Закону №2011-XII в редакції станом на 01.01.2017.

При цьому, норми статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у зв`язку із складністю їх конструкції допускають неоднозначне трактування, внаслідок чого і виник спір.

Для вірного розуміння (трактування) цієї норми необхідно здійснити відповідний її аналіз. Так, виходячи з буквального змісту пункту 6 частини 2 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (в редакції станом на 01.01.2017) слідує, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі "встановлення військовослужбовцю строкової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, АБО не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві.

В даному випадку положення наведеної норми, визначає коло осіб, на яких поширюється її дія:

- військовослужбовці строкової служби,

- військовозобов`язані, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори,

- резервісти, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори для проходження служби у військовому резерві.

Також, дана норма визначає підстави призначення і виплати вищевказаному колу осіб одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності за такими умовами:

1) що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного особам, на яких поширюється дія цієї норми, АБО

2) не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку,

3) при цьому і одна і друга умови повинні бути пов`язаними із періодом проходження строкової військової служби, зборів, служби у військовому резерві.

У даному випадку сполучник "або", має значення вибору.

За буквальним аналізом підстав призначення одноразової допомоги згідно з п.6 ст.16 Закону №2011-XII, за першою із вищевказаних умов (внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва) не встановлено обмеження тримісячним терміном. Такий тримісячний термін застосовується до випадків, коли інвалідність особам, на яких поширюється дія цієї норми, встановлюється внаслідок саме захворювання або нещасного випадку.

У разі сплину цього строку військовослужбовець строкової військової служби не набуває права на отримання допомоги, оскільки це не передбачено Законом №2011-XII.

В нашому випадку, позивачу вперше інвалідність (як наслідок захворювання) встановлена більше ніж через 24 роки після звільнення зі строкової військової служби, тому право на отримання одноразової грошової допомоги за статтею 16 Закону №2011-ХІІ у позивача відсутнє.

Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 26.02.2019 у справі №806/1989/18.

Таким чином, колегія судів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що Міністерством оборони України доведено наявність правових підстав для відмови позивачу у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності ІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 04 липня 2019 року.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Охрімчук І.Г. Моніч Б.С.