Справа № 480/856/19
Суддя: Донець Л.О.
Дата ухвалення: 2019-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2019 р.Справа № 480/856/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Донець Л.О.,

Суддів: Бенедик А.П. , Гуцала М.І. ,

за участю секретаря судового засідання Соколової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 09.04.2019 року (головуючий суддя І інстанції: О.М. Кунець, повний текст складено 15.04.19 року) по справі № 480/856/19

за позовом ОСОБА_1

до Сумського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Сумській області

про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернувся до суду з позовом до Сумського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі по тексту відповідач), в якому просив суд зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу з 01 січня 2004 року на підставі ст.43 та п4 розділу ХУ "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІУ від 09.03.2003 з урахуванням розпорядження Управління праці та соціального захисту населення Ковпаківської районної ради м. Суми від 01.12.2000 року.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 09.04.2019 відмовлено у задоволенні адміністративного позову.

Позивач, не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить суд рішення Сумського окружного адміністративного суду від 09.04.2019 року скасувати та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Також зазначає, що судом при вирішенні справи не враховано розпорядження від 01.12.2000, на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 1686 від 10.11.2000, лист відповідача від 21.11.2008 № 20915/С-2 та рішення господарського суду Сумської області від 05.06.2008 по справі № 2/42-08.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач є пенсіонером та отримує пенсію за віком з 07.06.1994.

Відповідно до розпорядження Управління праці та соціального захисту населення від 01.12.2000, яке видано на підставі постанови Кабінету Міністрів України №1686 від 10.11.2000, позивачу визначено пенсію, розмір якої щомісячно становив 921,07 грн. При цьому, розмір пенсії було обмежено з 01.12.2000 до 90,00 грн. (довічно).

Позивач одержував пенсію з 1998 року в управлінні соціального захисту населення Ковпаківської районної в м. Суми ради. У вказаний період пенсія була призначена та обрахована відповідно до норм Закону України «Про пенсійне забезпечення». Статтею 19 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції, що діяла на той час) передбачено, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати трьох, а для працівників, зайнятих на роботах, передбачених пунктом "а" статті 13 і статтею 14 цього Закону, - чотирьох мінімальних пенсій за віком.

Доказів оскарження обмеження розміру пенсії, позивачем не надано та матеріали справи не містять.

Розпорядженням Управління Пенсійного фонду України в Ковпаківському районі м. Суми про перерахунок пенсії, згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" починаючи з 01.01.2004 розмір пенсії позивача становить 425,71 грн.

Позивач звернувся до відповідача щодо надання інформації з яких саме підстав обмеження (зменшення) розміру пенсії відбулось після перерахунку пенсії з 01.01.2004.

Листом від 30.11.2018 №2528/С-1 відповідач повідомив позивача, що пенсійне забезпечення в Україні здійснюється відповідно до Закону України №1058-ІУ. Відповідно до ст.43 Закону №1058-ІУ перерахунок пенсій за віком, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснювався за нормами Закону №1058-ІУ на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід), та інших документів, що знаходились на час перерахунку в пенсійній справі та відповідали вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Також повідомив, що згідно пункту 4-1 розділу ХУ "Прикінцеві положення" Закону №1058-ІУ особам, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 №3668-УІ, тобто, до 01.10.2011, крім тих, яким після 01.10.2011 здійснювався перерахунок пенсії з урахуванням заробітної плати за період страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії, мінімальний розмір пенсії встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, за наявності 25 років страхового стажу у чоловіків та 20 років страхового стажу у жінок. За кожний повний рік страхового стажу понад 25 років чоловікам і понад 20 років жінкам пенсія за віком збільшується на один відсоток основного розміру пенсії, але не більше ніж на один відсоток мінімального розміру пенсії за віком. Особам, яким пенсії призначаються після 01.10.2011, мінімальний розмір пенсії та доплат за понаднормативний стаж визначаються за наявності 35 років страхового стажу у чоловіків та 30 років страхового стажу у жінок. Розмір пенсії позивача з 01.01.2004 перерахований з урахуванням положень статті 43 Закону №1058-ІУ та обчислений з урахуванням положень пункту 4-1 розділу ХУ "Прикінцеві положення" Закону №1058-ІУ. Водночас, позивачу направлено копії розрахунків його пенсії з 01.01.2004 та з 01.12.2018.

24.01.2019 позивачем повторно здійснено звернення до відповідача з питання правильності проведення перерахунку пенсії за період з 2004 року.

Листом від 06.02.2019 за №113/С-11 позивача повідомлено, що правильність проведення перерахунку пенсії підтверджено Головним управлінням праці та соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації, до повноважень якого належать функції нагляду за дотриманням норм щодо призначення (перерахунку) і виплати пенсій. Роз`яснено порядок оскарження відповідно до ст.16 Закону України "Про звернення громадян".

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку, що перерахунок пенсії позивачу у сумі 425, 71 грн. не є зменшенням у розумінні Закону України «Про пенсійне забезпечення», тому твердження позивача щодо розміру пенсії в сумі 921, 07 є помилковим.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Нормами п.п. 1, 6 статті 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються, зокрема: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки.

Пенсійне забезпечення громадян України, в тому числі порядок призначення та виплати пенсій, визначення розміру пенсії, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та іншими нормативно-правовим актами.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначається Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.03.2003 №1058-ІУ (далі - Закону №1058-ІУ).

У відповідності до ч.3 статті 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка визначає складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що він регулює відносини, які виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Відповідно до ч.1 ст.43 Закону №1058-ІУ перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Згідно з п.4 Розділу ХУ "Прикінцеві положення" Закону №1058-ІУ у разі якщо внаслідок перерахунку пенсії за нормами цього Закону її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат пенсіонерам" від 10 листопада 2000 року №1686 збільшено з 1 грудня 2000 р. мінімальний розмір пенсії, передбачений для обчислення трудових пенсій за віком в 1,20482 рази.

Відповідно до розпорядження від 01.12.2000 на підставі постанови Кабінету Міністрів України №1686 від 10.11.2000 позивачу визначено загальний розмір пенсії за загальний трудовий стаж 45 років починаючи з 01.12.2000 921,07 грн., із зазначенням обмеження пенсії та суми пенсії до виплати (довічно) 90,00 грн.

На підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" розпорядженням відповідача позивачу було проведено перерахунок пенсії за віком починаючи з 01.01.2004, розмір якої становить 425,71 грн.

Статтею19 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) визначено, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати трьох, а для працівників, зайнятих на роботах, передбачених пунктом "а" статті 13 і статтею 14 цього Закону, - чотирьох мінімальних пенсій за віком.

Аналіз наведеної норми даного Закону визначає, що оскільки з 01.12.2000 року мінімальний розмір пенсії становить 30 грн, призначена пенсії за віком позивача складає 90 грн, однак ніяк не 921, 07 як вказує скаржник.

Матеріалами справи встановлено, що позивачу проведено перерахунок пенсії, що підтверджується довідкою відповідача.

За наведеного, посилання позивача на проведення перерахунку пенсії у розмірі 921,07 на підставі пункту 4 розділу ХУ "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІУ від 09.03.2003 не узгоджується з обставинами справи, тому об`єктивні підстави для проведення такого перерахунку не знайшли свого відображення та не узгоджуються у розумінні Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Судом встановлена наявна динаміка зростання пенсійних виплат позивачу, однак ніяк не його зменшення.

Аналіз вищезазначених норм законодавства дає право колегії суддів дійти висновку, що пенсійним органом вірно визначений розмір пенсійного забезпечення позивача, та підстави, що підтверджують зменшення його розміру, станом на 01.12.2000 по 01.01.2004 судом не встановлені.

Колегія суддів, вважає необгрунтованими доводи апеляційної скарги на неврахування судом першої інстанції рішення Господарського суду від 05.06.2008 у справі № 2142-08, оскільки позивач не є стороною даної справи, та висновки цього рішення не могли мати преюдиціальне значення для вирішення даного спору.

Посилання позивача на невиконання ним вимог суду апеляційної інстанції про надання письмових пояснень з підстав відсутності на це чинного процесуального закону, колегія суддів, вважає необгрунтованими.

Відповідно до частини 3 статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 306 КАС України суддя-доповідач в порядку підготовки справи до апеляційного розгляду пропонує учасникам справи подати нові докази, на які вони посилаються, або витребовує їх за клопотанням особи, яка подала апеляційну скаргу, або з власної ініціативи.

Частиною 3 статті 77 КАС України визначено, що докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 5 ст. 77 КАС України якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

За наведеного, колегія суддів, вважає можливим вирішити спір на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За даних обставин, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції в частині її оскарження, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права, тому підстави для скасування судового рішення відсутні.

Згідно ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308 КАС України).

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині її оскарження, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення скасуванню.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 09.04.2019 року по справі № 480/856/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.О. Донець
Судді А.П. Бенедик М.І. Гуцал
Повний текст постанови складено 03.07.2019 року