Справа № 560/1777/19
Суддя: Матущак В.В.
Дата ухвалення: 2019-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/1777/19
РІШЕННЯ

іменем України

04 липня 2019 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Матущака В.В.

за участі:секретаря судового засідання Голуб О.Р. позивача: ОСОБА_1 , представника відповідача: Цілімецької О.Б., третьої особи: ОСОБА_2
розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Першого відділу Державної виконавчої служби міста Хмельницький Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до адміністративного суду з позовом до Першого відділу ДВС міста Хмельницький ГТУЮ у Хмельницькій області, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 11.05.2019 (ВП №57969640), винесену державним виконавцем Першого відділу ДВС міста Хмельницький ГТУЮ у Хмельницькій області Цілімецькою О.Б. відносно ОСОБА_1 , про притягнення її на підставі статті 64-1 Закону України "Про виконавче провадження" до відповідальності у вигляді штрафу в сумі 3400,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що на підставі виконавчого листа від Хмельницького міськрайонного суду від 20.12.2018 №686/14512/17-ц ОСОБА_1 було зобов`язано не чинити ОСОБА_2 (батьку дитини позивача, з яким позивачка перебувала у фактичних шлюбних відносинах) перешкод у спілкуванні з дитиною - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , державний виконавець Першого міського відділу ДВС 22.12.2018 відкрив виконавче провадження №57969640.

Державний виконавець Першого міського відділу ДВС 11.05.2019 виніс постанову про накладення штрафу за невиконання рішення суду.

Позивачка вважає постанову державного виконавця Першого міського відділу ДВС Цілімецької О.Б. про накладення штрафу №57969640 від 11.05.2019 протиправною, незаконною, відповідно такою, що підлягає скасуванню, оскільки не чинила жодних перешкод у спілкуванні стягувача із сином.

Ухвалою суду від 24.06.2019 відкрите провадження у справі та призначений розгляд справи за правилами розгляду окремих категорій адміністративних справ.

Відповідно до ухвали від 01.07.2019 суд залучив до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 .

На адресу суду надійшов відзив на позов, в якому викладена позиція відповідача, а саме зазначено, що проти заявленого позову заперечує та просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки постанова державного виконавця про накладення на ОСОБА_1 штрафу за повторне невиконання рішення суду, прийнята у відповідності до законодавства. Підтвердженням невиконання ОСОБА_1 рішення суду є Акт перевірки, яким зафіксований факт чинення перешкоди ОСОБА_2 у спілкуванні з дитиною кожен другий тиждень місяця п`ятниця, який виразився у тому, що боржник із малолітнім сином на виконання не з`явилася.

Позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечувала та просила суд в задоволенні позову відмовити з підстав, викладених у відзиві на позов.

Третя особа - ОСОБА_2 просив суд у позові відмовити, оскільки позивачка дійсно чинить перешкоди у його спілкуванні із сином, про що неодноразово складалися Акти та вже була винесена постанова про накладення штрафу за невиконання рішення суду.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, дослідивши належним чином зібрані докази по справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення спору по суті, приходить до висновків, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Суд встановив, на примусовому виконанні в Першому відділі ДВС міста Хмельницький ГТУЮ у Хмельницькій області перебуває виконавче провадження №57969640, відкрите на підставі виконавчого листа Хмельницького міськрайонного суду справа №686/14512/17-ц виданого 20.12.2018, про усунення перешкод щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною - ОСОБА_3 , 2010 р.н., батьком - ОСОБА_2 , який окремо проживає від неї та визначення способів участі у вихованні дитини.

Суд визначив способи участі у вихованні малолітнього сина, місце та час їхнього спілкування:

- кожен другий та четвертий тиждень місяця з 18 години п`ятниці після відвідування шкільного закладу до 18 години неділі з наступним поверненням дитини батьком за місцем проживання матері та з урахуванням стану здоров`я дитини;

- у першу половину осінніх, зимових, весняних та літніх канікул для забезпечення оздоровлення і відпочинку дитини, в літній канікулярний період за погодженням з матір`ю дитини;

- парні календарні роки у день народження дитини - ІНФОРМАЦІЯ_1 , день народження батька - ІНФОРМАЦІЯ_2 , на Новий рік, Різдво Христове та Великдень (за православним обрядом) з 10 години до 19 години за місцем проживання батька, у громадських місцях, закладах дозвілля та відпочинку міста Хмельницького, не порушуючи при цьому поряду відвідування дитиною шкільних занять;

- відвідування дитини у період хвороби за місцем її перебування.

Державним виконавцем Першого міського відділу ДВС було відкрито виконавче провадження №57969640 по виконанню вище наведеного виконавчого листа №686/14512/17-ц від 20.12.2018.

З метою здійснення контролю за виконанням рішення суду 26.12.2018 державним виконавцем було здійснено перевірку виконання рішення суду за місцем проживання позивача, про що складено відповідний акт від 12.04.2019, яким був засвідчений факт невиконання рішення суду, а саме в частині не чинення перешкод ОСОБА_2 у спілкуванні з дитиною кожний другий тиждень місяця п`ятниця, який виразився в тому, що боржник з малолітнім сином на виконання не з`явилася.

Як наслідок, 11.05.2019 держаний виконавець Першого міського відділу ДВС виніс постанову про накладення штрафу у розмірі 3400,00 грн. на ОСОБА_1 за повторне невиконання без поважних причин рішення суду №686/14512/17-ц, виданого 20.12.2018.

Не погоджуючись з винесеною відповідачем постановою про накладення штрафу, позивачка звернулася до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наведене нижче.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Пунктом 9 частини 3 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Згідно з частиною першою статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон №1404-VIII).

Статтею 1 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (частина 1 статті 5 Закону №1404-VIII).

Частиною 1 статті 18 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктами 1, 16 частини 3 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до статті 64-1 Закону №1404-VIII виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною 1 статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.

Статтею 75 Закону №1404-VIII встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

З системного аналізу викладених правових норм вбачається, що правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин. При цьому, застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, вона винесена відповідачем у зв`язку з тим, що 12.04.2019 державним виконавцем здійснено перевірку виконання боржником - ОСОБА_1 рішення у час та за місцем побачення, визначених рішенням суду, та встановлено, що стягувач ОСОБА_2 не здійснив побачень, спільне проведення часу з сином ОСОБА_3 , про що складено акт. Дитину для побачення, спільного проведення часу батьку ОСОБА_2 не надано.

У свою чергу, позивачка зазначає, що 12.04.2019 спілкування ОСОБА_5 з сином не відбулось з поважних причин через хворобу дитини.

Суд вважає таке твердження позивача необґрунтованим та безпідставним та зазначає, що у виконавчому документі, який перебуває на виконанні, не міститься будь-яка заборона у спілкуванні з дитиною у період захворювання, а навпаки, передбачено відвідування дитини під час того, коли вона хворіє за місцем її перебування, отже хвороба дитини не може бути підставою для невиконання рішення суду.

Разом з тим, як встановив суд, позивачка у своїй позовній заяві зазначає про те що через хвилювання за здоров`я дитини вона не зафіксувала факт звернення до медичного закладу, однак до державної виконавчої служби позивачка разом із заявою в якій зазначала про те, що дитина перебувала на лікуванні у лікаря поліклініки №1, 18.04.2019 надала копію довідки Хмельницького міського центру первинної медико-санітарної допомоги № 2 про захворювання дитини.

Аналізуючи вказані обставини, суд вважає, що вони за своїм змістом суперечать один одному, а саме довідка видана Хмельницьким міським центром первинної медико-санітарної допомоги №2, а у заяві вказана поліклініка № 1.

Крім цього стягувач надав до матеріалів виконавчого провадження відповідь Хмельницького міського центру первинної медико-санітарної допомоги № 2 на запит від 25.04.2019 про те, що в період з 11 по 13 квітня 2019 відповідно до записів в амбулаторній картці зафіксованих звернень за медичною допомогою малолітнього ОСОБА_3 немає, що ставить під сумнів достовірність наданої довідки.

Встановлене дає підстави суду прийти до висновку про зловживання зі сторони позивачки ОСОБА_1 та невиконання нею рішення суду без поважних причин.

Суд звертає увагу на те, що спірна постанова про накладення штрафу у розмірі 3400,00 грн. на ОСОБА_1 винесена саме за повторне невиконання без поважних причин рішення суду №686/14512/17-ц, виданого 20.12.2018.

Як встановив суд, 08.04.2019 державний виконавець виносив постанову про накладення штрафу в розмірі 1700,00 грн. за невиконання рішення суду на підставі акту державного виконавця складеного ще 22.03.2019.

Дана постанова державного виконавця не скасована, доказів її оскарження суду сторони не подали. Пояснення ОСОБА_1 щодо оскарження постанови від 08.04.2019 у Хмельницькому міськрайонному суді не може бути взято до уваги судом, оскільки даний процесуальний документ не є предметом розгляду даної справи та докази його оскарження у встановленому законом порядку відсутні, а отже постанова державного виконавця від 08.04.2019 про накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 1700,00 грн. за невиконання рішення суду є чинною.

Відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Суд зазначає, що виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням суду.

У відповідності зі статтею 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір, водночас частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (частина 1 статті 90 КАС України).

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, суд вважає, що відповідач при прийнятті оскаржуваної постанови від 11.05.2019 ВП №5796940 про накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 3400,00 грн. діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, а отже, відсутні правові підстави для скасування даної постанови, тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

На підставі статті 139 КАС України, у зв`язку з відмовою в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, судові витрати не стягуються.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 242-246, 250, 255, 268-272, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Першого відділу Державної виконавчої служби міста Хмельницький Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Перший відділ Державної виконавчої служби міста Хмельницький Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області (вул. Тернопільська, 13/2, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29000 , код ЄДРПОУ - 37225066)
Третя особа:ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )

Головуючий суддя В.В. Матущак