Справа № 200/14036/18-а
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2019-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 липня 2019 року справа №200/14036/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегія суддів:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Блохіна А.А.

Сіваченка І.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду (суддя Шинкарьова І.В.) від 26 березня 2018 року (повний текст складено 01 квітня 2019 року ) у справі №200/14036/18-а за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України про визнання протиправними дії, скасування пункту 19 Протоколу № 94 засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою грошової допомоги та компенсаційних сум від 21 вересня 2018 року; зобов`язання нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу відповідно до абзацу 4, пп. 3 пункту 6 Постанова КМУ від 25 грудня 2013 року № 975 у розмірі 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, у зв`язку з настанням інвалідності ІІІ групи внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебування в країнах де велись бойові дії.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 26 березня 2019 року в задоволені адміністративного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Позивач вважає, що суд першої інстанції не дослідив, чи ґрунтується рішення на визначених у ст.16-а Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» підставах відмови у виплаті одноразової грошової допомоги. Фактично суд першої інстанції поклав на позивача обов`язок доказування наявності у нього права на одноразову грошову допомогу. Позивач зазначив, що суд першої інстанції не дослідив належним чином п.19 Протоколу №94 Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 22.12.2018 року, та не зробив висновок про те, чи прийняв відповідач рішення відповідно до Закону України «Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Судом першої інстанції не були враховані правові позиції Верховного Суду, викладені у постановах по справах №760/12713/17 від 31.10.2018 року, №622/9/17, від 26.06.2018 року, №813/1576/17 від 20.02.2018 року, №1519/983/2012 від 14.03.2018 року, №296/9364/16-а від 20.03.2018 року, №276/322/17 від 20.03.2018 року відповідно до яких у заявника є право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач згідно свідоцтва Слов`янського об`єднаного міського військового комісаріату від 05.01.1999 року є учасником бойових дій (арк. справи 13).

З акту судово-медичного дослідження № 560 від 09 червня 2003 року вбачається, що рубець на лобі позивача має багаторічну давність і міг з`явитися внаслідок травми, отриманої при підриві на мини БТРа (арк. справи 16-17).

З копії довідки, виданою воєнним комісаріатом Донецької області від 18 липня 2003 року за вихідним № 1/251 вбачається, що позивач проходив військову службу у складі діючої армії в період бойових дій 1 рік 7 місяців 25 днів (арк. справи 18).

Первинно позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності згідно довідки серії ДОН №251777 від 30.01.2004 року з 07 липня 2003 року. Безстроково інвалідність підтверджена згідно довідки серії ДОН-05 № 096924 від 03 лютого 2007 року. В обох довідках причиною інвалідності визначено поранення, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку в ДРА (арк. справи 14)

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2018 року у справі№805/1504/18-а визнано протиправною бездіяльність Донецького обласного військового комісаріату Міністерства оброни України, яка полягає в неподанні у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновку щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 подати всі документи та висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги розпорядникові бюджетних коштів.

Згідно витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 21 вересня 2018 року №94, позивачеві, якого 17 червня 1988 року звільнено зі строкової військової служби та 30 жовтня 2004 року під час первинного огляду органами МСЕК визнано особою з інвалідністю ІІІ групи внаслідок поранення, пов`язаного із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії, відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги, оскільки на час встановлення первинної інвалідності у 2004 році не існувало правової норми щодо виплати одноразової грошової допомоги (арк. справи 19).

Наведені обставини сторонами не оспорюються. Спірним у справі є наявність правових підстав для призначення та виплати позивачеві одноразової грошової допомоги у зв`язку із настанням інвалідності згідно статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975.

Відповідно до частини 2статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-ХІІ).

Статею 41 Закону № 2232-ХІІ (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних відносин) визначено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-ХІІ (далі Закон № 2011-ХІ).

Згідно пункту 6 статті 16-3 Закону № 2011-ХІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

У пункті 9 цієї статті встановлено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року N 975 (далі - Порядок N 975).

Пунктом 2 наведеної постанови встановлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги:- допомога, що була призначена, виплачується відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. N 499 (Офіційний вісник України, 2008 р., N 39, ст. 1298), Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2007 р. N 284 (Офіційний вісник України, 2007 р., N 14, ст. 532), і Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності співробітників кадрового складу розвідувальних органів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2007 р. N 1331 (Офіційний вісник України, 2007 р., N 89, ст. 3255); -допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

У відповідності до п.3 Порядку N 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: -у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть;- у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Тобто, виходячи з приписів наведених норм, у разі встановлення інвалідності днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, первинно позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності згідно довідки серії ДОН № 251777 від 30 січня 2004 року з 07 липня 2003 року. Безстроково інвалідність підтверджена згідно довідки серії ДОН-05 №096924 від 03 лютого 2007 року.

За таких обставин, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про те, що у спірних правовідносинах моментом виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є дата, що зазначена у довідці МСЕК при первинному встановленні інвалідності, а тому застосуванню до спірних правовідносин підлягає законодавство, яке діяло на цей момент, тобто на 30.01.2004 року.

На момент встановлення позивачу групи інвалідності, статтею 16 Закону № 2011-ХІІ було визначено, що військовослужбовці, а також військовозобов`язані, призвані на збори, підлягають державному обов`язковому особистому страхуванню на випадок загибелі або смерті в розмірі 100-кратного мінімального прожиткового рівня населення України на час загибелі або смерті, а також в разі поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, одержаних у період проходження служби (зборів), у розмірі, залежному від ступеня втрати працездатності, що визначається у відсотковому відношенні від загальної суми страхування на випадок загибелі або смерті.

Умови страхування і порядок виплат страхових сум військовослужбовцям і військовозобов`язаним, призваним на збори, та членам їх сімей встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову від 19 серпня 1992 року №488, якою установлено умови державного обов`язкового особистого страхування військовослужбовців і військовозобов`язаних, призваних на збори, і порядок виплат їм та членам їх сімей страхових сум (далі Постанова №488).

Пунктом 1 вказаної постанови передбачено, що державне обов`язкове особисте страхування військовослужбовців і військовозобов`язаних, призваних на збори, проводиться Національною акціонерною страховою компанією «ОРАНТА» за рахунок коштів державного бюджету, що виділяються Міністерству оборони, Національній гвардії, Державному комітетові у справах охорони державного кордону, Міністерству внутрішніх справ, Службі безпеки та іншим військовим формуванням, що створені Верховною Радою України.

Згідно пункту 6 Постанови № 488 Національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА" виплачує страхові суми: а) у разі загибелі або смерті застрахованого його спадкоємцям у розмірі 100-кратного мінімального прожиткового рівня на час загибелі або смерті; б) у разі втрати застрахованим працездатності, що сталася внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, одержаних в період проходження служби (зборів), - у розмірі залежно від ступеня втрати працездатності, що визначається у процентному відношенні до загальної суми страхування на випадок загибелі або смерті.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про те, що оскільки група інвалідності позивачеві вперше встановлена 30 січня 2004 року , то відсутні правові підстави для виплати одноразової грошової допомоги за статтею 16 Закону №2011-ХІІ та постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, а тому правомірно відмовлено у задоволенні позову.

Посилання позивача на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2018 року у справі№805/1504/18-а, колегією суддів не прийнято до уваги, оскільки ним не було встановлено право позивача на отримання одноразової грошової допомоги за статтею 16 Закону №2011-ХІІ та постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975.

Долучені позивачем до матеріалів справи постанови Верховного суду України не є тотожними справами, оскільки група інвалідності у заявників вперше була встановлена зовсім в інші періоди, а тому колегією суддів не прийняті до уваги.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а рішення суду без змін.

Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 березня 2018 року у справі №200/14036/18-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 березня 2018 року у справі №200/14036/18-а - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 03 липня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 03 липня 2019 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

І.В. Сіваченко