Справа № 140/483/19
Суддя: Багрій Василь Миколайович
Дата ухвалення: 2019-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/5727/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В. М.,

суддів Качмара В. Я., Старунського Д. М.,

з участю секретаря судового засідання Болюк Н. В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Борсук С. А.,

розглянувши у судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2019 року (рішення ухвалено у м. Луцьку судом у складі головуючого судді Каленюк Ж. В., повний текст рішення виготовлений 23 квітня 2019 року) у справі № 140/483/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування картки відмови і рішення про коригування митної вартості,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Волинської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування картки відмови і рішення про коригування митної вартості.

Позивач просив визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації № UА205110/2019/00134;

визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості № UА 205110/2019/000135/2 від 13.02.2019.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2019 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Волинської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 13 лютого 2019 року № UA205110/2019/000135/2.

Визнано протиправною та скасовано картку відмови Волинської митниці ДФС в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA205110/2019/00134.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці ДФС судові витрати у сумі 1536,80 грн.

Рішення суду першої інстанції оскаржила Волинська митниці ДФС, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначає, що під час опрацювання документів поданих позивачем для здійснення митного контролю та митного оформлення разом із митною декларацією № UA205090/2019/018816 від 05.02.2019 легкового автомобіля марки VOLKSWAGEN, моделі Passat, 2014 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , встановлено розбіжності в документах, поданих для підтвердження митної вартості товару. Так, в рахунку-фактурі № 109 від 28.01.2019 продавцем товару є «Мах Automobile Bohdan Maaksymiv Handel», а в технічному паспорті № НОМЕР_4 від 28.01.2019 продавцем зазначений «Stadt Bielefeld der Oberbьrgermeister KFZ Zulassungsbehorde».

Під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості було встановлено, що декларантом заявлено митну вартість на рівні 9000 Євро, однак відповідно до даних органів ДФС середня ринкова ціна аналогічного автомобіля складає 13950 Євро.

Декларанту направлено повідомлення з вимогою про надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару.

Декларантом частково подано витребувані документи. При цьому, не подано рахунки про здійснення платежів третім особам; розрахунок оплати платіжного документу «платіжка 2», в якому зазначені витрати аукціонів, інші витрати; висновки про якісні та вартісні характеристики оцінюваного товару, підготовлені спеціалізованими експертними установами.

Вказане унеможливило визначення митної вартості заявленого позивачем до митного оформлення товару за ціною договору.

Скаржник просить скасувати рішення суду першої інстанції від 18 квітня 2019 року та ухвалити нове судове рішення про відмову позивачу в задоволенні позову.

На апеляційну скаргу митного органу адвокат Усаченко О. - представник позивача ОСОБА_1, подав відзив, в якому просить апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, представника апелянта, яка апеляційну скаргу підтримала, позивача та його представника, які просять апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивач в договірні стосунки з будь-якими третіми особами під час придбання імпортованого автомобіля не вступав.

З перекладу технічного паспорта від 28 січня 2019 року № НОМЕР_4 видно, що особа «Stadt Bielefeld der Oberburgomeister KFZ Zulassungbehorde» є органом, який вніс запис в свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Таким чином, «Stadt Bielefeld der Oberburgomeister KFZ Zulassungbehorde» не може бути продавцем транспортного засобу. З документів, поданих для митного оформлення товару, видно, що продавцем транспортного засобу є ОСОБА_3 .

Згідно документа «платіжка 2» від 28.01.2019 на рахунок ОСОБА_3 було зараховано готівку в сумі 9000 Євро. Додатково оплата за товар підтверджується квитанцією від 28.01.2019, виданою безпосередньо продавцем. Наведене свідчить про необґрунтованість висновків відповідача про наявність розбіжностей в документах та не підтвердження усіх складових митної вартості.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції та, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, враховує таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 28.01.2019 позивач придбав у ОСОБА_3 (місцезнаходження - Німеччина, місто Білефельд) легковий автомобіль VOLKSWAGEN Passat, номер кузова НОМЕР_1 за ціною 9000 Євро, що підтверджується рахунком-фактурою від 28 січня 2019 року RG272 № 109.

Згідно квитанції від 28.01.2019 оплата позивачем проведена в той же день.

05 лютого 2019 року представником позивача - ТзОВ «А-Брок» до Волинської митниці ДФС для митного оформлення вказаного вище автомобіля в режимі імпорту було подано митну декларацію № UA205090/2019/018816, в якій зазначено загальну фактурну вартість автомобіля в розмірі 9000 Євро, визначену за першим (основним) методом визначення митної вартості, з якої сплачені митні платежі згідно з квитанціями від 28.01.2019 № 4328, 4329 та від 04.02.2019 № 0.0..1.

Для підтвердження митної вартості товару декларантом до митної декларації додано рахунок-фактуру від 28.01.2019 № 109, декларацію про походження товару MRN 19DE73Е2, акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 29.01.2019 № UA205010/2019/112277, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , квитанції про сплату митних та інших платежів від 28.01.2019 № 4328 та від 04.02.2019 № 0.0..1, паспортний документ для виїзду за кордон, паспорт громадянина України, несертифікований документ, що підтверджує митну вартість «SCHWACKENET» від 01.02.2019 № 041429/28234272.

05 лютого 2019 року посадовою особою митниці декларанту надіслано електронне повідомлення, у якому зазначалося, що під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості встановлено, що декларантом заявлено митну вартість на рівні 9000 Євро. Під час опрацювання документів, поданих для підтвердження митної вартості товару, встановлені розбіжності: в рахунку-фактурі від 28.01.2019 № 109 продавцем зазначено « Мах Automobile Bohdan Maksymiv Handel», а в технічному паспорті від 28.01.2019 № НОМЕР_4 зазначений зовсім інший продавець, а саме «Stadt Bielefeld der Oberburgermeister KFZ Zulassungsbehorde». У зв`язку з тим, що документи подані для підтвердження митної вартості товарів не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також в зв`язку із спрацюванням ризиків АСАУР «Митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів. Обов`язкове направлення запиту до спеціалізованого підрозділу, а також звернення до підрозділу ДФС для визначення MB за VIN-кодами: НОМЕР_1 , валюта - EUR, вартість - 13950» позивачу запропоновано в 10-денний термін надати: транспортні (перевізні) документи, що містять відомості про вартість перевезення; договір (угоду, контракт) із третіми особами, зазначеними в технічному паспорті від 28.01.2019 № НОМЕР_4; висновки про вартісні та якісні характеристики оцінюваного товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; рахунки про здійснення платежів третім особам; розрахунок оплати і переклад платіжного документу «платіжка 2»; якщо здійснювалось страхування - страхові документи, інші документи, що містять відомості про вартість страхування; інші додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару (за бажанням).

Декларантом додатково було надано відповідачу платіжний документ від 28.01.2019 б/н, експортну декларацію від 28.01.2019 MRN 19DE73Е2, технічну документацію, цінову інформацію, переклад документів.

Листом від 08.02.2019 ТзОВ «А-Брок» повідомлено відповідача про те, що всі документи для підтвердження митної вартості товару надані, надання додаткових документів є неможливим.

13 лютого 2019 року відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів № UA205110/2019/000135/2. Підставою для прийняття рішення є аргументи, аналогічні тим, що були викладені у запиті про надання додаткових документів від 05 лютого 2019 року. Митну вартість на рівні 13950 Євро визначено за резервним методом згідно статті 64 Митного кодексу України на підставі цінової інформації Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС, відповідно до наказу ДФС України від 28.11.2018 № 780 «Про забезпечення моніторингу за митними оформленнями транспортних засобів, бувших у вжитку».

Коригування митної вартості слугувало підставою для видання картки відмови у прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA205110/2019/00134. У цій же картці відмови митний орган роз`яснив можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення після приведення рівня митної вартості товару у відповідність до рішення про коригування митної вартості від 13.02.2019 № UA205110/2019/000135/2.

14.02.2019 позивачем подано МД № UA205090/2019/025363, за якою імпортований автомобіль випущено у вільний обіг у зв`язку з наданням позивачем гарантій, передбачених частиною 7 статті 55 Митного кодексу України.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України (далі МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 1 статті 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до частин 1-3 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення органу доходів і зборів щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність органу доходів і зборів щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; отримувати від органу доходів і зборів інформацію щодо підстав, з яких орган доходів і зборів вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від органу доходів і зборів надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від органу доходів і зборів надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.

Положеннями частин 1-3 статті 53 МК України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з частинами 1-3 статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1, 2, 5, 6 статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду. Декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів. На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді.

Відповідно до частини 6 статті 54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно з статтею 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Отже, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту є перший метод - за ціною договору (вартість операції), а кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. При цьому, застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.

Аналізуючи наведені норми в їх системному зв`язку, апеляційний суд виходить з того, що митний орган повинен обґрунтувати причини витребування додаткових документів у разі, якщо документи, які підтверджують митну вартість товарів, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Тягар доведення неправильності заявленої митної вартості лежить на органі доходів і зборів.

У справі встановлено, що підставою для винесення картки відмови в прийнятті митної декларації № UА205110/2019/00134 та рішення про коригування митної вартості № UА 205110/2019/000135/2 від 13.02.2019 став сумнів митного органу в правильності заявленої представником позивача митної вартості транспортного засобу VOLKSWAGEN Passat, номер кузова НОМЕР_1 . Так, позивачем заявлено до митного оформлення ціну покупки вказаного автомобіля в розмірі 9000 Євро, однак відповідачем за резервним методом, на підставі цінової інформації наявної в митного органу, визначено митну вартість товару на рівні 13950 Євро.

Як видно з матеріалів справи, декларантом надано митному органу для митного оформлення імпортованого товару документи, передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України. Подані документи ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, які чітко підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами частинами 4, 5 статті 58 Митного кодексу України.

Як зазначалося вище, декларантом для підтвердження митної вартості транспортного засобу до митної декларації додано рахунок-фактуру від 28.01.2019 № 109, декларацію про походження товару MRN 19DE73Е2, акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 29.01.2019 № UA205010/2019/112277, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , квитанції про сплату митних та інших платежів від 28.01.2019 № 4328 та від 04.02.2019 № 0.0..1, паспортний документ для виїзду за кордон, паспорт громадянина України, несертифікований документ, що підтверджує митну вартість «SCHWACKENET» від 01.02.2019 № 041429/28234272.

Крім того, декларантом на вимогу відповідача було надано платіжний документ від 28.01.2019 б/н, експортну декларацію від 28.01.2019 MRN 19DE73Е2, технічну документацію, цінову інформацію, переклад документів, що разом із переліченими вище документами, також дає змогу зробити висновок про належне підтвердження вартості транспортного засобу VOLKSWAGEN Passat, номер кузова НОМЕР_1 .

Щодо доводів скаржника про виявлені при здійсненні митного контролю розбіжності та невідповідності у поданих декларантом документах, зокрема, щодо зазначення в рахунку-фактурі № 109 від 28.01.2019 продавцем транспортного засобу «Мах Automobile Bohdan Maaksymiv Handel», а в технічному паспорті № НОМЕР_4 від 28.01.2019 «Stadt Bielefeld der Oberbьrgermeister KFZ Zulassungsbehorde», апеляційним судом встановлено з перекладу технічного паспорта від 28.01.2019 № НОМЕР_4, що «Stadt Bielefeld der Oberburgomeister KFZ Zulassungbehorde» є органом, який вніс запис в свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а саме Інспекція з допуску транспортних засобів до експлуатації в апараті обербургомістра міста Білефельд. В графі С.3.1 зазначено прізвище власника - ОСОБА_1 , тобто позивача. З свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 зрозуміло , що продавцем легкового автомобіля марки VOLKSWAGEN Passat, номер кузова НОМЕР_1 є ОСОБА_3 .

Щодо неподання декларантом на вимогу митного органу розрахунку оплати платіжного документу «платіжка 2», в якому зазначені витрати аукціонів, інші витрати, які згідно статей 49, 58 МК України є витратами понесеними покупцем і мали б бути включені до ціни товару, апеляційний суд вважає, що документ «платіжка 2» від 28.01.2019 є випискою з банківського рахунка № НОМЕР_5 Ощадкаси міста Білефельд, який належить продавцю автомобіля ОСОБА_3 . Згідно з даною випискою на вказаний рахунок ОСОБА_3 було зараховано кошти сумі 9000 Євро. В призначенні даної транзакції зазначено такі відомості: «RG272» (номер рахунку, на який позивачу слід було переказати кошти за автомобіль), «WVWZZZ3C2FP407116» (VIN-код придбаного авто), «НОМЕР_6» (серія і номер паспорта позивача).

У вищевказаній банківській виписці є відомості про інші транзакції, безпосередньо вчинені продавцем автомобіля ОСОБА_3 , а не позивачем, зокрема, перекази коштів автомобільним аукціонам 22 та 23 січня 2019 року, що є витратами продавця автомобіля за картковим рахунком. Будь-який зв`язок даних транзакції з позивачем відсутній.

Отже, виписка з банківського рахунка ОСОБА_3 підтверджує оплату позивачем 9000 Євро за легковий автомобіль марки VOLKSWAGEN Passat, номер кузова НОМЕР_1 та не містить будь-яких відомостей щодо витрат позивача, які згідно зі статтями 49, 58 МК України мали б бути включені до митної вартості.

Наведене дає підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.

На підстави викладеного, апеляційний суд вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції в частині того, що декларантом подано митному органу повний пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, відповідачем не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за першим методом. Наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення Волинської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UА 205110/2019/000135/2 від 13.02.2019, а також картка відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА205110/2019/00134 є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з врахуванням усіх обставин, що мають значення для вирішення справи, тому підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Доводи скаржника, в силу викладеного вище, висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. 308, ст. 310, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС залишити без задоволення.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2019 року у справі № 140/483/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. М. Багрій
судді В. Я. Качмар
Д. М. Старунський
Повний текст постанови виготовлений 05.07.2019.