Справа № 300/852/19
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2019-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" липня 2019 р. справа № 300/852/19

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Остап`юка С.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного інспектора у сфері здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області Гуменного Остапа Івановича, Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування постанови та припису, -

ВСТАНОВИВ:

16.04.2019 ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до Державного інспектора у сфері здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області Гуменного Остапа Івановича, Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за №160/0/92-18-ДК/0069/По/08/01/-19 від 02.04.2019 та припису за №160/0/19-19-ДК/0068Пр/03/01/-19 від 02.04.2019.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.04.2019 позовну заяву ОСОБА_1 до Державного інспектора у сфері здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області Гуменного Остапа Івановича, Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування постанови та припису залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, які позивач, у строк встановлений судом, усунув.

06.05.2019 ухвалою суду відкрито провадження за вказаним позовом, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заявлені позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач на підставі помилкових висновків про використання позивачем частини земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 не за цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, а для обслуговування закладу громадського харчування ресторану «Старий сад» прийняв оскаржувані постанову та припис, які позивач вважає протиправними та таким, що підлягають скасуванню.

Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області направило відзив на позовну заяву, в якому позовних вимог не визнало, просило в задоволенні позову відмовити на тій підставі, що за результатами перевірки встановлено використання позивачем частини земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 , площею 0, 0172 га, цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель, на якій розташований об`єкт нерухомого майна - заклад громадського харчування ресторан «Старий сад». Землі для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) не можуть прирівнюватися до будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування, оскільки вони належать до різних видів цільового призначення житлової та громадської забудови, тому позивач не мав права використовувати зазначену земельну ділянку для облаштування кафе на першому поверсі житлового будинку.

Позивач направив відповідь на відзив із викладом пояснень щодо наведених відповідчем у відзиві заперечень проти позову.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, дослідивши докази і письмові пояснення, викладених у заявах по суті справи, встановив наступне.

02.04.2019 посадовою особою Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області про накладення адміністративного стягнення за № 160/0/92-18-ДК/0069/По/08/01/-19, на підставі протоколу від 02.04.2019 за №160/0/92-19-ДК/0071П/07/01/-19, визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 53 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 гривень.

Також, 02.04.2019 позивачу вручено припис за № 160/0/19-19-ДК/0068Пр/03/01/-19, яким зобов`язано позивача змінити цільове призначення частини земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_1 ), площею 0, 0172 га, яка знаходиться на АДРЕСА_1 в порядку, передбаченому статтею 20 Земельного кодексу України.

Підставою для винесення вказаної постанови та припису було встановлення факту, за результатами перевірки, використання позивачем частини земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 не за цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, а для обслуговування закладу громадського харчування ресторану «Старий сад», чим порушено вимоги пункту «ґ» частини 1 статті 211 Земельного кодексу України.

Позивач, не погоджуючись з висновками відповідачів та з оскаржуваними постановою та приписом, звернувся до суду.

Суд, розглядаючи правомірність винесення оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення за №160/0/92-18-ДК/0069/По/08/01/-19 від 02.04.2019, встановив наступне.

Земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 40 Земельного кодексу України громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 19 Земельного кодексу України встановлено, що землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: землі сільськогосподарського призначення; землі житлової та громадської забудови; землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; землі оздоровчого призначення; землі рекреаційного призначення; землі історико-культурного призначення; землі лісогосподарського призначення; землі водного фонду; землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Відповідно до статті 38 Земельного кодексу України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об`єктів загального користування.

Згідно з статтею 39 Земельного кодексу України використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

Згідно з статтею 1 Закону України «Про землеустрій» цільове призначення земельної ділянки - використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» містобудівна документація - затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій.

Пунктом «ґ» частини 1 статті 211 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за невиконання вимог щодо використання земель за цільовим призначенням.

Суд встановив, що ОСОБА_1 , згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, на праві власності належить земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_1 , площею 0, 1500 га, що розташована на АДРЕСА_1, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

На вказаній земельній ділянці позивачем збудовано житловий будинок з кафе, загальною площею 329,1 кв. м., житловою площею 32.1 кв. м., що підтверджується Технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок з кафе, Декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності за № ІФ 76 на будівництво індивідуального житлового будинку з кафе по АДРЕСА_1 .

Таким чином, суд встановив, що цільове призначення земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 , площею 0, 1500 га, що розташована на АДРЕСА_1 - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів за № 548 від 23.07.2010 затверджено Класифікацію видів цільового призначення земель.

Відповідно до Класифікації видів цільового призначення код та цільове призначення земель застосовуються для забезпечення обліку земельних ділянок за видами цільового призначення у державному земельному кадастрі (пункт 1.2 розділу І); Класифікації видів цільового призначення визначає поділ земель на окремі види цільового призначення земель, які характеризуються власним правовим режимом, екосистемними функціями, типами забудови, типами особливо цінних об`єктів (пункт 1.4 розділу ІІ).

Згідно з розділом ІІ Класифікації видів цільового призначення землі житлової забудови (землі, які використовуються для розміщення житлової забудови (житлові будинки, гуртожитки, господарські будівлі та інше); для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування відносяться до земель житлової та громадської забудови.

Частиною 5 статті 20 Земельного кодексу України встановлено, що види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою.

Крім того, статті 320 Цивільного кодексу України визначає використання власником свого майна для здійснення підприємницької діяльності.

Здійснення будівництва, здачу в експлуатацію, використання об`єкта нерухомого майна - житлового будинку з кафе здійснено позивачем правомірно, у відповідності до наявних дозвільних документів. Основним видом використання земельної ділянки, згідно технічного паспорта, є її використання під житловий будинок.

Як наслідок, суд встановив, використання позивачем земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 , площею 0, 1500 га, за її цільовим призначенням - для індивідуального житлового будинку з кафе, згідно вказаної містобудівної документації.

За таких обставин, є помилковими висновки відповідача про використання позивачем частини земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 не за цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, а для обслуговування закладу громадського харчування ресторану «Старий сад».

Таким чином, є протиправною та підлягає скасуванню постанова про накладення адміністративного стягнення за №160/0/92-18-ДК/0069/По/08/01/-19 від 02.04.2019.

Оскільки, суд не встановив порушення позивачем вимог пункту «ґ» частини 1 статті 211 Земельного кодексу України - невиконання вимог щодо використання земель за цільовим призначенням, то відповідно відсутні підстави для виконання вимог припису змінити цільове призначення частини земельної ділянки, а припис відповідача за № 160/0/19-19-ДК/0068Пр/03/01/-19 від 02.04.2019, є протиправним та підлягає скасуванню.

За таких обставини, суд робить висновок про обґрунтованість заявлених позовних вимог, а тому адміністративний позов підлягає задоволенню.

Стаття 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначає види судових витрат.

Відповідно до частини 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 132 даного Кодексу до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною 1 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно частини 2 статті 134 даного Кодексу за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з пунктом 1 частини 3 зазначеної статті Кодексу адміністративного судочинства України для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до частини 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частина 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Документально підтвердженими судовими витратами в даній справі є витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 768, 40 гривень, згідно квитанції за № 0.0..1 від 12.04.2019, та витрати, пов`язані з розглядом справи (на професійну правничу допомогу) згідно розрахунку Адвокатського об`єднання «Прикарпатська юридична компанія» затрат робочого часу при наданні правничої допомоги позивача на суму 3 000 гривень, договору про надання правової допомоги від 02.04.2019, квитанції за № 0.0..1 від 12.04.2019, акта прийому-передачі виконаних робіт від 12.04.2019 та ордера серії ІФ №061479 від 02.04.2019.

Розмір витрат позивача на оплату послуг Адвокатського об`єднання «Прикарпатська юридична компанія» є співмірним із складністю справи та виконаними роботами (наданими послугами); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; значенням справи для сторони.

Як наслідок, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області підлягають стягненню сплачений судовий збір в розмірі 768, 40, гривень та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 гривень.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Державного інспектора у сфері здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області Гуменного Остапа Івановича (індекс 76014, вулиця Сахарова, 34, місто Івано-Франківськ, ) за №160/0/92-18-ДК/0069/По/08/01/-19 від 02.04.2019 про визнання ОСОБА_1 (АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 53 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 гривень

Визнати протиправним та скасувати припис Державного інспектора у сфері здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області Гуменного Остапа Івановича (індекс 76014, вулиця Сахарова, 34, місто Івано-Франківськ, ) за 160/0/19-19-ДК/0068Пр/03/01/-19 від 02.04.2019, винесеного ОСОБА_1 (АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ).

Стягнути на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області (індекс 76014, вулиця Сахарова, 34, місто Івано-Франківськ, ) сплачений судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 (три тисячі) гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Остап`юк С.В.