Справа № 620/1389/19
Суддя: Житняк Л.О.
Дата ухвалення: 2019-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2019 року Чернігів Справа № 620/1389/19

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Житняк Л.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Чернігівській області, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Чернігівській області від 07.05.2019 №.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 29.12.2017 він подав уточнюючу податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік, де в рядку "Сума податку/збору, що підлягає сплаті самостійно", зазначив 0 грн. Вказані дії були сприйняті відповідачем як погашення податкового боргу внаслідок подання уточнюючих декларації, у зв`язку з чим, його притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу за п.126.1 ст.126 Податкового кодексу України. Наведені висновки позивач вважає протиправними та такими, що грубо порушують його права.

Ухвалою від 24.05.2019 справу прийнято до провадження та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами. Встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позов.

Представник відповідача у встановлений судом строк надав відзив на позов, в якому із позовними вимогами не погодився, зазначивши, що при винесенні оскаржуваного рішення діяв в межах наданих йому повноважень. У задоволенні позовних вимог просив відмовити. Також вважає, що позивачем було порушено терміни сплати узгодженого податкового зобов`язання.

Позивачем надано відповідь на відзив, в якій останній не погоджується з позицією відповідача та вважає її необгрнутованою.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.

13.04.2019 ГУ ДФС у Чернігівській області була проведена камеральна перевірка щодо порушення граничних термінів сплати узгоджених податкових зобов`язань по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування. За наслідками проведення перевірки складено Акт камеральної перевірки щодо порушення граничних термінів сплати узгоджених податкових зобов`язань по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування від 13.04.2019 №909/25-01-53-06-25/ (а.с.14).

В акті перевірки встановлено порушення Синицею ОСОБА_2 п.179.7 ст.179 Розділу IV Глави 11 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755.

На підставі вказаного Акту перевірки винесено податкове повідомлення-рішення від 07.05.2019 №, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 16 331 грн. 62 коп., та яке є предметом даного спору (а.с.12).

ОСОБА_1 вважає зазначене податкове повідомлення-рішення від 07.05.2019 № протиправним та таким, що не ґрунтується на нормах чинного законодавства України, а отже, таким, що підлягає скасуванню, внаслідок чого звернувся до суду з даним позовом.

Так, за висновками відповідача, податковий борг по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 81 658,10 грн, виник зв`язку з несплатою податкових зобов`язань, самостійно визначених в податковій декларації про майновий стан і доходи від 28.04.2017 №.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зважає на таке.

Пунктом 179.7 ст.179 Розділу IV Глави 11 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755 визначено, що фізична особа зобов`язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену в поданій нею податковій декларації. Сума податкових зобов`язань, донарахована контролюючим органом, сплачується до відповідного бюджету у строки, встановлені цим Кодексом.

При цьому відповідно до пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання, несплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом. В свою чергу, згідно пп.14.1.152 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України погашення податкового боргу це зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом.

За приписами п.87.1 ст.87 Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь- які кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Сплата грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.

Джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами (п.87.2 ст.87 Податкового кодексу України).

У разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напрямку сплати, визначеного платником податків (п.87.9 ст.87 Податкового кодексу України).

Таким чином, виходячи з положень ст.87 Податкового кодексу України, джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, в тому числі помилково чи надмірно сплачені суми, майно платника податків.

А отже, погашення податкового боргу, можливе за рахунок грошових коштів, за рахунок надміру сплачених сум або за рахунок помилково сплачених сум платником до бюджету або за рахунок майна платника податків.

Судом встановлено, що правовою підставою для застосування до позивача штрафу контролюючим органом визначено ст.126 Податкового кодексу України, п.126.1 якої передбачено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у розмірах в залежності від кількості календарних днів затримки.

Аналіз зазначеної норми дозволяє дійти висновку про те, що об`єктом застосування штрафу є несвоєчасно сплачена сума узгодженого грошового зобов`язання.

При цьому, судом встановлено, що 29.12.2017 позивачем було подано уточнюючу податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік, де в рядку "Сума податку/збору, що підлягає сплаті самостійно" зазначено 0 грн. Подання уточнюючої податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік підтверджується відміткою контролюючого органу на копії такої декларації (а.с.16-17).

Відповідно до п.50.1 ст.50 Податкового кодексу України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених ст.102 цього Кодексу) платник податків самостійно виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

З наведеного слідує, що позивачем на виконання вимог ст.50 Податкового кодексу України подано уточнюючу декларацію, якою зменшено суму податкового зобов`язання, зокрема на ту суму, яка за позицією ГУ ДФС у Чернігівській області несвоєчасно сплачена ним до бюджету.

Тобто, контролюючим органом застосовано штраф за несвоєчасну сплату позивачем податкового зобов`язання на суму, яка зменшена ним шляхом подання уточнюючої декларації. Відтак, об`єкт застосування штрафу в межах спірних правовідносин відсутній.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 31.07.2018 у справі №824/2675/14-а (К/9901/4618/18) та в постанові від 14.08.2018 у справі №818/1507/17.

Подача уточнюючої декларації не є погашенням податкового боргу платником податків у розумінні норм пп.14.1.152 п.14.1 ст.14, ст.50, ст.87, ст.126 Податкового кодексу України, оскільки позивач не погашав податковий борг, а корегував податкові зобов`язання (грошові зобов`язання) в сторону зменшення, тобто, фактично, усував помилку при визначенні суми податкового зобов`язання, що тягне за собою лише зміну раніше задекларованих податкових зобов`язань, і ніяким чином не може бути прирівняне до погашення податкового боргу для цілей нарахування штрафу у відповідності до положень ст.126 Податкового кодексу України.

За положеннями ст.109 Податкового кодексу України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

В даному випадку відсутній склад податкового правопорушення, передбачений ст.126 Податкового кодексу України, а тому відповідачем протиправно застосовано до позивача штрафні санкції згідно з податковим повідомленням-рішенням від 07.05.2019 №, оскільки зменшення абсолютного значення суми самостійно визначених грошових зобов`язань шляхом подання уточнюючої податкової декларації не свідчить про погашення податкового боргу для цілей нарахування штрафу відповідно до положень ст.126 Податкового кодексу України.

Так, в силу прямої дії ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Також відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. При цьому відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

З огляду на вказане вище, відповідачем не було надано належних доказів на підтвердження своєї правової позиції, а відтак, суд дійшов висновку, що ГУ ДФС у Чернігівській області, приймаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення, діяло не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що передбачені законодавством України, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити.

Відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, судові витрати у розмірі 768,40 грн підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Чернігівській області.

Керуючись ст. ст. 139, 227, 229, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Чернігівській області від 07.05.2019 №.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Чернігівській області на користь ОСОБА_1 768,40 грн (сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.) судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 );

Відповідач - Головне управління Державної фіскальної служби в Чернігівській області (вул. Реміснича, 11, м.Чернігів, 14000, ).

Повне рішення суду складено 03 липня 2019 року.

Суддя Л.О. Житняк