Справа № 460/115/19
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2019-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/4642/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Большакової О.О., Макарика В.Я.,

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Шевчука Віктора Сергійовича на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 12 березня 2019 року, ухвалене суддею Друзенко Н.В. у м. Рівному о 12:56, повний текст якого складений 22 березня 2019 року, у справі №460/115/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Рівненській області про скасування наказу, визнання дій неправомірними, -

ВСТАНОВИВ:

21 січня 2019 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача - Головного управління ДФС у Рівненській області про скасування наказу від 29.12.2018 року №3254 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 » та визнання неправомірними дій щодо фактичного проведення такої перевірки.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що підставою для винесення оскаржуваного наказу було твердження податкового органу про те, що позивачем отримано дохід у вигляді анулювання (прощення заборгованості) за кредитом (додаткове благо), однак у поданій декларації про майновий стан та доходи органів ДФС не було задекларовано дохід у формі додаткового блага та не визначено податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та військового збору, про що здійснено покликання на пп.78.1.4 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України.

Позивач звернув увагу суду на те, що у відповіді на запит контролюючого органу від 01.10.2018 року він надав пояснення про те, що 08.02.2016 року ним подано декларацію про майновий стан та доходи за 2015 рік, в якій відображені усі його доходи за 2015 рік, а також про те, що за результатами такого декларування сплатив усі необхідні податки. Жодних зауважень щодо неповноти чи неправильності складення декларації з боку податкового органу не надходило. Відтак, на думку, ОСОБА_1 підстав для проведення позапланової невиїзної перевірки не було.

Крім того, зазначає, що звертався до відповідача із заявою про проведення перевірки виключно у виїзній формі, однак така вимога залишена поза увагою.

Також позивач покликається на те, що копію оскаржуваного наказу отримав ввечері 15.01.2019 року, що свідчить про несвоєчасне вручення.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 12 березня 2019 року відмовлено в задоволенні позову.

Рішення мотивоване тим, що ГУ ДФС у Рівненській області, приймаючи наказ №3254 від 29.12.2018 про проведення документальної планової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством України. Оскаржуваний наказ відповідає критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, визначеними частиною другою статті 2 КАС України, а відтак підстави для його до скасування відсутні. Таким чином, відсутні також і підстави для визнання неправомірними дій щодо фактичного проведення перевірки, результати якої оформлені актом №118/17-00-13-04/ від 23.01.2019. Суд також зазначив, що сам по собі наказ про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 і його реалізація не несе для позивача негативних наслідків.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представник позивача оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене із порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що у жовтні 2018 року позивачем отримано запит від відповідача про надання інформації, в якому вимагалося надати письмові пояснення з приводу причин не подачі декларації про доходи та майно позивача за 2015 рік. У наданій на запит відповіді позивач пояснив, що 08.02.2016 року він подав до Сарненської ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області декларацію про доходи за вказаний період. Жодних питань щодо розбіжностей між даними декларації позивача та даними контролюючого органу в запиті не містилося. Відтак, вважає, що відповідач не вправі був приймати оскаржуваний наказ.

Крім того, звертає увагу, що в оскаржуваному наказі початок проведення перевірки - 10 січня 2019 року, термін проведення - 5 робочих днів. Копію наказу позивач отримав засобами поштового зв`язку лише 15.01.2019 року, відтак, на думку апелянта, відповідачем допущено порушення приписів ст.79 ПК України щодо порядку проведення документальної невиїзної перевірки. Також зазначає, що своєчасне направлення на адресу позивача наказу про проведення перевірки до її початку не узгоджується із вимогами податкового законодавства, оскільки за загальним змістом термін «повідомлення» включає в себе не лише направлення відомостей, з якими платник має бути обізнаним, а й отримання ним зазначених відомостей.

Не погодившись з апеляційною скаргою, ГУ ДФС у Рівненській області подало відзив, в якому зазначає, що підставою для винесення оскаржуваного наказу слугувало те, що позивачем не було надано належної відповіді та підтверджуючих документів на запит податкового органу щодо отриманого доходу у 2015 році у вигляді анулювання (прощення) заборгованості за кредитом (додаткове благо).Твердження апелянта про те, що в запиті контролюючого органу ставилося лише питання щодо причин неподання податкової декларації за 2015 рік спростовується змістом запиту, наявного у матеріалах справи.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

В судове засідання сторони не з`явились, хоча були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи у суді, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 01.10.2018 податковим органом було надіслано ФОП ОСОБА_1 запит №2710/ФОП/17-00-13-03-04 про надання інформації та її документального підтвердження щодо отриманого у 2015 році доходу від ПАТ «Укрсоцбанк» (анулювання основної суми кредитної заборгованості) на суму 1241737,45 грн. за ознакою «126» - додаткове благо. У запиті зазначено, що за результатами аналізу інформації, отриманої в установленому законом порядку встановлено, що ФОП ОСОБА_1 нараховано та виплачено дохід у вигляді додаткового блага (анульовано основну суму кредитної заборгованості) в сумі 1241737,45 грн без утримання податку на доходи фізичних осіб та військового збору, а річну декларацію за цей період не подано.

19.10.2018 ФОП ОСОБА_1 повідомив, що будь-якою інформацією про прощення йому боргу ПАТ «Укрсоцбанк» не володіє, жодних повідомлень про таке прощення від ПАТ «Укрсоцбанк» він не отримував, про існування будь-яких договорів щодо анулювання кредитної заборгованості перед банком він не знає, оскільки таких не підписував, а тому не в змозі надати будь-яку інформацію щодо таких обставин. Що ж до надання документів, які підтверджують сплату податків та зборів по податковому благу, яке виникло внаслідок такого прощення, то повідомив, що у зв`язку з тим, що йому не було відомо про будь-які обставини щодо прощення боргу, жодних додаткових податків і зборів він самостійно не нараховував. Також позивач звернув увагу, що подавав до податкового органу декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік і долучив до відповіді її копію. При цьому також зауважив, що у випадку, якщо ГУ ДФС у Рівненській області за наслідком отриманої від нього відповіді дійде висновку про необхідність проведення будь-якої документальної перевірки, просив здійснити таку виключно у виїзній формі за місцем знаходження його представника.

17.12.2018 ГУ ДФС у Рівненській області було прийнято наказ №3130 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 з питань подання до органів ДФС декларації про майновий стан і доходи за період з 01.01.2015 по 31.12.2015, своєчасності та повноти сплати до бюджету податку з доходів фізичних осіб і військового збору з 26.12.2018 тривалістю п`ять робочих днів.

29.12.2018 ГУ ДФС у Рівненській області прийнято наказ №3254, згідно з яким вирішено провести документальну позапланову невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань подання до органів ДФС декларації про майновий стан і доходи, за звітний період з 01.01.2015 по 31.12.2015, своєчасності та повноти сплати до бюджету податку з доходів фізичних осіб і військового збору з 10.01.2019 тривалістю п`ять робочих днів. Відповідно до цього наказу вважається таким, що втратив чинність наказ №3130 від 17.12.2018 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 » та повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки від 17.12.2018 №1130/17-00-13-04.

Зі змісту наказу №3254 від 29.12.2018 вбачається, що за результатами аналізу інформації, отриманої в установленому законом порядку, встановлено, що платником податків ФОП ОСОБА_1 у 2015 році було отримано дохід у вигляді анулювання (прощення) заборгованості за кредитом (додаткове благо). Відповідно до інформаційних баз даних органів ДФС наявна інформація, що ФОП ОСОБА_1 до територіальних органів ДФС Рівненської області подано декларацію про майновий стан та доходи за 2015 рік. Однак, у поданій декларації не задекларовано отриманий дохід у вигляді додаткового блага та не визначено податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та військового збору, тобто встановлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Відповідно до підпунктів 16.1.5, 16.1.7 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (надалі - ПК України) платник податків зобов`язаний: подавати на належним чином оформлену письмову вимогу контролюючих органів (у випадках, визначених законодавством) документи з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування (податкових зобов`язань), первинні документи, регістри бухгалтерського обліку, фінансову звітність, інші документи, пов`язані з обчисленням та сплатою податків та зборів. У письмовій вимозі обов`язково зазначаються конкретний перелік документів, які повинен надати платник податків, та підстави для їх надання; подавати контролюючим органам інформацію в порядку, у строки та в обсягах, встановлених податковим законодавством.

Згідно з підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Пунктом 73.3 статті 73 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб`єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи; 2) для визначення рівня звичайних цін на товари (роботи, послуги) під час проведення перевірок та в інших випадках, передбачених статтею 39 цього Кодексу; 3) виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків; 4) щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків податкової накладної покупцю або про порушення правил заповнення податкової накладної; 5) у разі проведення зустрічної звірки; 6) в інших випадках, визначених цим Кодексом.

Запит вважається врученим, якщо його надіслано поштою листом з повідомленням про вручення за податковою адресою або надано під розписку платнику податків або іншому суб`єкту інформаційних відносин або його посадовій особі.

Платники податків та інші суб`єкти інформаційних відносин зобов`язані подавати інформацію, визначену у запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження протягом одного місяця з дня, що настає за днем надходження запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом). У разі коли запит складено з порушенням вимог, викладених в абзацах першому та другому цього пункту, платник податків звільняється від обов`язку надавати відповідь на такий запит.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

В силу вимог підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється якщо виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Покликання апелянта на те, що у запиті перш за все пропонувалося надати письмові пояснення з приводу причин не подачі декларації про доходи та майно позивача за 2015 рік, та враховуючи те, що така декларація була подана позивачем 08.02.2016 року до Сарненської ОДПІ (про що зазначено у відповіді на запит), як на підставу для скасування оскаржуваного наказу, не заслуговує на увагу суду, оскільки, як вбачається зі змісту запиту №2710/ФОП/17-00-13-03-04 про надання інформації та її документального підтвердження (а.с.18), контролюючим органом запропоновано надати інформацію та її документальне підтвердження щодо отримання у І кварталі від ПАТ «Укрсоцбанк» доходу у вигляді додаткового блага (анульовано основну суму кредитної заборгованості) в сумі 1241737,45 грн, а саме: договір про анулювання основної суми кредитної заборгованості; копії платіжних документів щодо сплати належних сум податків і зборів; пояснення щодо не подачі за 2015 рік декларації про майновий стан і доходів, відповідно до умов, визначених Кодексом по отриманих доходах та відсутності сплати належних сум податків та зборів.

Таким чином, колегія суддів вважає що позивачем не було надано належної відповіді та підтверджуючих документів на запит податкового органу щодо отриманого доходу у 2015 році у вигляді анулювання (прощення) заборгованості за кредитом (додаткове благо).

Також апеляційний суд приходить до висновку про те, що у випадку, якщо надані пояснення необгрунтовані або документально не підтверджені, перевірка може бути призначена. Встановлення законодавцем вказаного правила спрямоване на гарантування дотримання прав платників податків, звуження підстав для проведення перевірки, усунення можливості зловживання правом на перевірку.

В той же час, суб`єкт господарювання має право не погодитись з рішенням про призначення перевірки і оспорити його у суді. При цьому, право платника оскаржувати рішення контролюючого органу про проведення перевірки стосовно нього не залежить від виду такої. У такому спорі суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести обґрунтованість свого рішення з посиланням на недоліки пояснень суб`єкта господарювання та їх документальне обгрунтування.

Відповідно до пункту 78.4 статті 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Також, згідно з пунктом 79.2 статті 79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

В свою чергу, статтею 42 ПК України передбачено такий порядок вручення копії наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Згідно з пунктом 42.2 цієї статті, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Із матеріалів справи, зокрема, із копії конверта та результатів відстеження рекомендованого поштового відправлення (а.с.10-11) вбачається, що відповідач направив наказ №3254 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки рекомендованим листом на адресу позивача 04.01.2019; і 05.01.2019 - відправлення вже знаходилось у відділенні зв`язку за місцем видачі/доставки; 10.01.2019 - відправлення не було вручено під час доставки з «інших причин»; і фактично вказане відправлення було вручене особисто позивачу 15.01.2019.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що в розумінні статті 42 Податкового кодексу України наказ №3254 від 29.12.2015 вважається врученим платнику податків. Податковим органом вжито всіх заходів щодо належного повідомлення платника податків про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що наказ від 29.12.2018 року №3254 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 » винесений на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо та своєчасно, тому підстав для її скасування немає.

Враховуючи те, що позовна вимога про визнання неправомірними дій щодо фактичного проведення перевірки є похідною вимогою, відтак така не підлягає до задоволення.

Апеляційний суд відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а, відтак, не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Керуючись статтями 229, 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Шевчука Віктора Сергійовича залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 12 березня 2019 року у справі №460/115/19 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді О. О. Большакова
В. Я. Макарик
Постанова складена в повному обсязі 05.07.2019.