Справа № 481/569/19
Суддя: Вжещ С. І.
Дата ухвалення: 2019-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 481/569/19 Провадж.№ 2-а/481/14/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2019 року Новобузький районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Вжещ С.І.

при секретарі Юхименко Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти № 1 батальйону № 2 полку патрульної поліції у м. Кривий Ріг Управління патрульної в Дніпропетровській області сержанта поліції Мамедова Юсифа Ісаіл Огли, треті особи: полк патрульної поліції у м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, Управління патрульної в Дніпропетровській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

26.04.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Новобузького районного суду, як адміністративного суду, з адміністративним позовом до відповідача поліцейського роти № 1 батальйону № 2 полку патрульної поліції у м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області сержанта поліції Мамедова Юсифа Ісаіл Огли, згідно з яким просив скасувати постанову серії ЕАВ№1085439, винесену відповідачем 20.04.2019 року, про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн., за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Леляк В.В. вважає постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки, на його думку відповідачем було порушено процедуру розгляду адміністративної справи та накладено адміністративне стягнення на місці вчинення правопорушення, з позбавленням можливості скористатись своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП, зокрема його позбавили права на юридичну допомогу, з порушенням вимог ст.278, 279 КУпАП та за відсутності доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Зокрема на відео наданому йому для ознайомлення темний час доби та державний номер і особу водія ідентифікувати неможливо. Крім того форма постанови, що оскаржується, не відповідає формі затвердженої інструкцією, оскільки в протоколі не зазначено про обставини зафіксовані на відео та засіб, яким здійснювалася фіксація порушення, а також постанова не містить даних про прийняття чи відхилення доказів. Також зазначає, що йому не було роз`яснено прав та обов`язків та не повідомлено про можливість відкладення розгляду справи. А тому вважає, що твердження поліції про порушення ним Правил дорожнього руху України є лише суб`єктивною думкою та припущенням працівника поліції, які не можуть бути підставою для притягнення водія до адміністративної відповідальності.

Позивач в судове засіданні не з`явився повторно, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч.5 ст.205 КАСУ у зв`язку з повторною неявкою позивача в судове засідання без поважних причин та неповідомлення ним про причини неявки, а також у зв`язку з відсутністю заяви про розгляд справи за його відсутності, справа розглядається на підставі наявних у ній доказів.

Відповідач в судове засідання не з`явився, але подав відзив на позов з додатками, в якому проти позову заперечив, просив відмовити в його задоволенні. Крім того, долучив до відзиву відео-фіксацію з місця адміністративного правопорушення, яка записана на носії інформації DVD-R диск, як доказ по справі.

Треті особи: полк патрульної поліції у м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області та Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області в судове засіданні не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Суд дослідивши матеріали справи, вважає їх достатніми для прийняття рішення.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Положеннями п. 8 ч. 1 ст. 23 вказаного Закону встановлено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

В статті 222 КУпАП зазначається, що органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 258 КУпАП у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, протокол не складається.

Частиною 4 статті 258 КУпАП регламентовано, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Правила щодо відсутності необхідності в уповноваженої особи складати протокол про адміністративне правопорушення, розгляд якого віднесено, до компетенції Національної поліції передбачаються і в ч. 5 вказаної статті 258 КУпАП, згідно якої, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, зокрема, у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

При цьому, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст.276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Разом з цим, згідно із ч. 6 ст.276 КУпАП Законами України може бути передбачено й інше місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином, оскільки виявлене відповідачем адміністративне правопорушення не підлягає оформленню протоколом, суд вважає, що розгляд питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності має відбуватись на місці його вчинення шляхом складання відповідної постанови, тобто за правилами ч. 4 ст.258 КУпАП, що кореспондується з положеннями ч. 6 ст.276 КУпАП.

Крім того, у відповідності до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (п. 4 розділ 1 Інструкції).

Пункт 1 розділу ІІІ наведеної Інструкції визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ цієї ж Інструкції постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 розділу IV вказаної Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, суд зазначає, що з наведених положень чинного законодавства чітко вбачається, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу, що спростовує доводи позивача про незаконність розгляду відповідачем адміністративної справи на місці зупинки транспортного засобу.

Розділом 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, також передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП. По справі про адміністративне правопорушення виноситься постанова про накладення адміністративного стягнення, або про закриття справи. Постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також за наявності обставин, передбачених статтею 247 КУпАП.

Крім того зазначено, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Оскаржувана постанова серії ЕАВ N 1085439 від 20.04.2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесена інспектором полку патрульної поліції в м.Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області за порушення позивачем п.8.4.в ПДР України та вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, складена в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздрукована за допомогою спеціального технічного пристрою, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до Інструкції, що спростовує доводи позивача, з приводу того, що форма постанови, що оскаржується, не відповідає формі затвердженої інструкцією (додаток 5). Твердження позивача про відсутність в постанові даних про відхилення певних доказів не заслуговують на увагу, оскільки позивачем в адміністративному позові не зазначено про наявність будь-яких доказів на підтвердження чи спростування обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Що стосується доводів позивача з приводу порушення інспектором полку патрульної поліції в м.Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області вимог ст.ст.278,279 та 285 КУпАП, а саме проведено розгляд справи за відсутності підготовки до розгляду справи, оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до відповідальності, не були вирішені клопотання, не досліджені докази, не заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи та не оголошено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності судом встановлено наступне.

За наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та притягнення особи до відповідальності на місці вчинення правопорушення, не передбачено складання працівниками поліції протоколу, надання особі строку для підготовки до розгляду справи, розгляд будь-яких клопотань. Можливість реалізації особою своїх прав на участь у розгляді справи, права на захист тощо, передбачена шляхом оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення до суду.

Крім того з відео файлу наданому відповідачем за № видно, що працівник поліції представився та оголосив про початок розгляду справи, пояснив порушення, оголосив права передбачені ст.268 КУпАП та ст.63 КУ, надав докази ( відео з реєстратора) для ознайомлення, на що позивач постійно заперечував, але пояснень чи клопотань надавати відмовлявся. Також на відео файлі за № на 1 хв. зафіксовано факт відмови водія від надання пояснень у письмові формі та заявлення будь-яких клопотань.

Також з запису у відео файлі № вбачається, що позивач не заперечував проти вчинення ним правопорушення, погоджувався що бачив знак та проїхав повз нього, а лише постійно задавав питання чому він там встановлений і де в такому разі об`їзна дорога? Будь-яких клопотань не заявляв. Таким чином вказані вище доводи позивача також спростовані в судовому засіданні.

Надаючи оцінку оскаржуваній постанові у справі про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку про наступне.

У відповідності до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Стаття 252 КУпАП вказує, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, обставини, викладені у постанові інспектора серії ЕАВ N 1085439 від 20.04.2019 року, можуть бути підтвердженими, в тому числі показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції відеозапису, яким є запис з нагрудної камери інспектора поліції, а також іншими документами, зокрема рішенням органу місцевого самоврядування про затвердження схеми розміщення дорожніх знаків.

Як вбачається з матеріалів справи, дані докази були зібрані відповідачем, та на підставі них вирішувалося питання про винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, тому такі докази є основоположним предметом дослідження правомірності винесення постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Зокрема, суд з встановлених обставин вбачає, що 20.04.2019 року о 22:17:48 год. в м.Кривий Ріг на Дніпровському шосе 34 водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом з причіпом державний номер НОМЕР_1 порушив вимогу дорожнього знаку 3.15 Рух транспортних засобів маса яких перевищує 30 тон заборонено, а саме здійснив рух в зоні дії знаку з масою брутто 39080,00 кг, що підтверджено ТТН84 від 20.04.19 року, чим порушив п.8.4.в ПДР Порушення вимог заборонних знаків.

Розташування вищевказаного знаку на Дніпровському шосе 34 в м.Кривий Ріг та проїзд транспортного засобу з державним номером НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 підтверджується відео файлом № 2921_1, де на 14 секунді відео зафіксовано знак НОМЕР_3 з позначкою 30 тон та на 54 секунді відео зафіксовано рух транспортного засобу з державним номером НОМЕР_2 та його зупинку. Жодних прилягаючих доріг від знаку до місця зупинки зафіксовано не було. Крім того наявність зазначеного знаку та проїзд під ним підтверджує і сам водій на 50 секунді відеозапису під №.

Крім того, на 1 хвилині відеозапису № працівниками поліції знято накладну №ТТН84 від 20.04.2019 року в якій зазначено вагу брутто 39080,00кг.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, порушення яких є підставою для відповідальності згідно із законодавством (п.п. 1.1, 1.9 Правил).

Пунктом 1.3 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 8.1, 8.2, 8.4, 8.4.«в» розділу 8 Правил дорожнього руху України регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками. Дорожні знаки мають перевагу перед дорожньою розміткою і можуть бути постійними, тимчасовими та із змінною інформацією. Дорожні знаки поділяються на групи: а) попереджувальні знаки; б) знаки пріоритету; в) заборонні знаки; г) наказові знаки; ґ) інформаційно-вказівні знаки; д) знаки сервісу; е) таблички до дорожніх знаків. Таким чином заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Знак 3.15. вказує, що рух транспортних засобів, маса яких перевищує ... т, заборонено". Забороняється рух транспортних засобів, у тому числі їх составів, загальна фактична маса яких перевищує зазначену на знакові.

Особи, які порушують ПДР України несуть відповідальність згідно із законодавством ( п.1.9 ПДР).

Згідно ч. 1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Таким чином, встановивши, що позивач здійснив рух в зоні дії знаку 3.15, що підтверджується показаннями працівника патрульної поліції Мамедова Ю.І., матеріалами відео файлів з нагрудної камери працівників поліції та відеореєстратора, та є порушенням п.33 ПДР України Порушення вимог дорожніх знаків, відповідач цілком правомірно прийняв оскаржувану постанову про накладення на позивача штрафу згідно ч. 1 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 293КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Якщо буде встановлено, що постанову винесено органом (посадовою особою), неправомочним вирішувати цю справу, то така постанова скасовується і справа надсилається на розгляд компетентного органу (посадової особи).

Враховуючи, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, доведено належними і допустимими доказами правомірність прийнятої ним постанови, суд вважає, що позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню

Керуючись статтями 9,77,194,241-246,250,255,286 КАС України суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського роти № 1 батальйону № 2 полку патрульної поліції у м. Кривий Ріг Управління патрульної в Дніпропетровській області сержанта поліції Мамедова Юсифа Ісаіл Огли , треті особи: полк патрульної поліції у м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, Управління патрульної в Дніпропетровській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя С.І.Вжещ