Справа № 1140/3124/18
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2019-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 червня 2019 року м. Дніпросправа № 1140/3124/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів:

судді - доповідача Чумака С.Ю. ,

суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 4 лютого 2019 року у справі № 1140/3124/18 (суддя І інстанції - Брегей Р.І.)

за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, які полягають у зменшенні розміру пенсії ОСОБА_1 за рахунок виплати лише 50% суми підвищеної пенсії, визначеної станом на 1 березня 2018 року з 1 січня 2018 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію у розмірі 61% грошового забезпечення з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01 березня 2018 року з 1 січня 2018 року та здійснити виплату ОСОБА_1 суми недоплаченої частини основного розміру пенсії з 1 січня 2018 року.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2018 року провадження у справі за цим позовом відкрито та ухвалено здійснювати розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження згідно з ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України в письмовому провадженні.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 4 лютого 2019 року позов задоволено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування скарги зазначив, що діяв відповідно до приписів постанови КМУ від 21.02.2018 № 103.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Позивач є пенсіонером податкової міліції Державної податкової адміністрації України та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградській області з 29.09.2012 та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року

№ 2262-XII (а.с. 16).

21 лютого 2018 року Кабінет Міністрів України прийняв Постанову «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» № 103 (далі - Постанова № 103), яка набрала чинності з 24 лютого 2018 року.

Приписами пунктів 1 та 2 Постанови № 103 встановлено необхідність перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон № 2262-ХІІ) до 1 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом № 2262-ХІІ особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення зі служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 1 січня 2018 року в таких розмірах:

з 1 січня 2018 року - 50 відсотків;

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - 75 відсотків;

з 1 січня 2020 року - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.

Управлінням проведено перерахунок пенсії позивачу згідно з його заявою (а.с. 14-16).

Її новий розмір склав 7 111,38 грн.

Позивач не ставить під сумнів правильність розрахунку отримуваної пенсії (11 658,00 грн. х 61% = 7 111, 38 грн.).

За 2018 рік відповідач виплачував пенсію у сумі 5 179,81 грн., а з 1 січня 2019 року - 6 145,59 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, частково припиняючи виплату нарахованої пенсії на підставі підзаконного нормативно-правового акту, діяв всупереч приписам чинного законодавства України.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ

У ст. 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Тобто, право на отримання пенсії в Україні є конституційним правом громадянина України.

Відповідно до статті 1-1 Закону № 2262 законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Судом першої інстанції правильно встановлено, що відповідач перерахував пенсію позивачу в сторону збільшення і визначив її в розмірі 7111,38 грн, а потім зменшив виплату підвищення у відсотковому відношенні, керуючись приписами Постанови № 103.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що зменшивши виплату пенсії позивачу упродовж 2018-2019 років, відповідач фактично частково припинив її виплату на підставі підзаконного нормативно-правового акту.

Проте, згідно з приписами пунктів 1 та 6 частини 1 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Приписами частини 1 статті 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року (далі - Закон № 1058-IV) встановлено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України (положення пункту 2 частини першої статті 49 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 р. N 25-рп/2009);

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Отже, як приписи статті 1-1 Закону № 2262, так і приписи пункту 5 частини 1 ст. 49 Закону № 1058 визначають, що зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, зокрема і припинення виплати пенсії, може бути здійснена лише шляхом внесення змін до законів, а не шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів, які по іншому, ніж в законі, визначають такі умови і норми.

Законодавець в цих випадках не делегував право встановлювати інші випадки припинення виплати пенсії іншим владним суб`єктам.

Оскільки виплата пенсії позивачу в частині припинена не з підстав, передбачених Законом № 1058, суд першої інстанції обґрунтовано вказав на неправомірність таких дій відповідача, з чим погоджується колегія суддів.

Посилання апелянта на постанову КМУ № 103 є безпідставним, оскільки остання є підзаконним нормативно-правовим актом, у зв`язку з чим при вирішенні спірних правовідносин слід керуватися правовим актом, який має вищу юридичну силу, в даному випадку Законами № 2262 і № 1058.

Такий підхід суду першої інстанції при застосуванні норм права узгоджується з приписами ч. 3 ст. 7 КАС Україн, відповідно до якої у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надано Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Також в апеляційній скарзі відповідач посилається на неправомірність визначення судом першої інстанції твердої грошової суми пенсії, а саме - 7 111,38 грн, яку зобов`язано виплачувати позивачу, зазначаючи, що до компетенції суду не входить ухвалення рішення про стягнення конкретних сум пенсійних виплат.

Такі доводи апелянта є безпідставними, оскільки розрахунок пенсії проведений відповідачем самостійно з урахуванням розміру окладу позивача за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку займала особа на дату звільнення зі служби та становить 7 111,38 грн, що зазначено у відповіді на заяву про здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 (а.с. 14). Тобто розмір пенсії був обчислений органом ПФУ, а не судом, і під сумнів сторонами не ставиться, а тому судом правомірно зобов`язано відповідача виплачувати позивачу саме той розмір пенсії, який він сам і нарахував.

ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

З огляду на вказане, колегія суддів приходить висновку про правомірність задоволення адміністративного позову судом першої інстанції, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, та вважає, що судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу залишає без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки справа відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України є справою незначної складності, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 4 лютого 2019 року у справі № 1140/3124/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя - доповідач С.Ю. Чумак

суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко