Справа № 640/7972/19
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2019-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/7972/19 Головуючий у І інстанції - Донець В.А.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Земляної Г.В., Костюк Л.О.,

при секретарі: Сергієнко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 травня 2019 року у справі за адміністративним позовом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру до Відділу примусового виконання рішення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И Л А:

Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в кому просила визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу на боржника - Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру в розмірі 5100,00 грн. від 09 квітня 2019 року, прийняту в межах виконавчого провадження № 57853591 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Руденком В.В.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постанова від 09 квітня 2019 року про накладення штрафу на боржника в сумі 5100,00 грн. у виконавчому провадженні № 57853591 є безпідставною, оскільки рішення суду про поновлення на роботі не виконувалось боржником з поважних причин, про наявність яких Держгеокадастр повідомляв державного виконавця. Представником зазначено, що постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2018 року змінено пункт четвертий резолютивної частини постанови Волинського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2017 року у частині дати поновлення ОСОБА_1 на посаді, відтак у виконавчому листі від 11 грудня 2017 року № 803/1560/17 зазначено резолютивну частину рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішення, які змінені судом апеляційної інстанції, тому виконання виконавчого документу є неможливим з поважних причин.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 травня 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В апеляційній скарзі Позивач посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Зокрема, Позивач зазначає, що виключно у разі невиконання рішення без поважних причин виконавець має право притягнути боржника до відповідальності шляхом накладення штрафу. Держгеокадастр повідомляв Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про поважність причин невиконання рішення - постанови Волинського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2017 року у справі № 803/1560/17, на виконання якої 11 грудня 2017 року був виданий виконавчий лист.

Відповідачем відзив на апеляційну скаргу не подавався.

За приписами частини 7 статті 287 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку апеляційного оскарження з повідомленням учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Волинського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2017 року в адміністративній справі № 803/1560/17 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю: визнано протиправним та скасовано наказ Держгеокадастру від 03 листопада 2017 року № 815-то "Про звільнення ОСОБА_1 "; визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 03 листопада 2017 року № 433-к "Про оголошення наказу Держгеокадастру від 03 листопада 2017 року № 815-то "Про звільнення ОСОБА_1 "; поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Головного управління Держгеокадастру у Волинській області з 03 листопада 2017 року; стягнуто з Головного управління Держгеокадастру у Волинській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 21 581,07 грн.

З метою примусового виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2017 року в адміністративній справі № 803/1560/17 видано виконавчий лист від 11 грудня 2017 року.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2018 року замінено пункт четвертий резолютивної частини постанови Волинського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2017 року у справі № 803/1560/17, викладено його в такій редакції: "Поновити ОСОБА_1 на посаді заступника Головного управління Держгеокадастру у Волинській області з 04 листопада 2017 року". Постанова набрала законної сили 11 листопада 2018 року.

Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Руденком В.В прийнято постанову від 07 грудня 2018 року про відкриття виконавчого провадження № 57853591 на підставі виконавчого листа Волинського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2017 року № 803/1560/17 про поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника ГУ Держгеокадастру у Волинській області з 03 листопада 2017 року та встановлено боржнику 3 робочі дні з моменту отримання постанови для самостійного виконання рішення.

Згідно зі штемпелем вхідної кореспонденції постанову від 07 грудня 2018 року про відкриття виконавчого провадження №57853591 отримана Держгеокадастром 29 грудня 2018 року.

До позову додано лист Держгеокадастру від 04 січня 2019 року, адресований Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання причин невиконання постанови Волинського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2017 року у справі № 803/1560/17 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника Головного управління Держгеокадастру у Волинській області з 03 листопада 2017 року поважними та заявлено клопотання про відкладення проведення виконавчих дій в межах виконавчого провадження № 57853591 з примусового виконання виконавчого листа від 11 грудня 2017 року № 803/1560/17 до розгляду судом заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Для підтвердження направлення листа від 04 січня 2019 року додано фіскальний чек про надання 04 січня 2019 року послуг поштового зв`язку та список поштових відправлень на адресу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

У зв`язку з невиконанням боржником рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2017 року в справі № 803/1560/17 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Руденком В.В прийнято постанову від 09 квітня 2019 року у виконавчому провадженні № 57853591 про накладення штрафу.

Відмовляючи у задоволенні адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що Позивач мав реальну можливість виконати вимогу державного виконавця щодо поновлення стягувача на посаді з урахуванням постанови суду апеляційної інстанції в частині зміни дати такого поновлення на один день. Відповідно в державного виконавця були правові підстави для накладення штрафу на боржника відповідно до статті 75 Закону України "Про виконавче провадження" за невиконання рішення вимоги державного виконавця без поважних причин.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Примусове виконання судових рішень здійснюється в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження», ч. 1 ст. 75 якого визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Накладення на боржника штрафу відповідно цієї норми можливе виключно у випадку невиконання таким боржником судового рішення, яке набрало законної сили.

Спірним у даній справі є накладення на Позивача штрафу у зв`язку із невиконання ним постанови Волинського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2017 року в адміністративній справі № 803/1560/17.

Позивачем подано Відповідачу заяву від 04 січня 2019 року про визнання поважними причин невиконання постанови від 05 грудня 2017 року у справі № 803/1560/17 та наявності підстав для відкладення проведення виконавчих дій.

В обґрунтування наведеного зазначено, що рішення суду першої інстанції було змінено постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2018 року, відповідно виконання постанови про відкриття виконавчого провадження щодо поновлення особи на посаді з 03 листопада 2017 року буде незаконним та не відповідатиме рішенню, що набрало законної сили, тому виконання виконавчого документа є неможливим з поважних причин.

З урахуванням отримання Держгеокадастром, 29 грудня 2018 року, постанови від 07 грудня 2018 року про відкриття виконавчого провадження № 57853591, надіслання 04 січня 2019 року заяви про визнання поважними причин невиконання рішення суд, а також вихідних днів у період з 29 грудня 2018 року по 04 січня 2019 року, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що Позивачем направлено заяву в строк, встановлений державним виконавцем для добровільного виконання рішення суду, з чим погоджується колегія суддів.

При цьому, відповідно до частини 1 статті 75 Закону України "Про виконавче провадження" в разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

За змістом наведених норм, на боржника не накладається штраф у разі невиконання рішення суду в строк, встановлений державним виконавцем лише, якщо існували поважні причини.

На підтвердження поважності причин невиконання постанови від 05 грудня 2017 року у справі № 803/1560/17, Позивачем також надано копію заяви від 04.01.2019 про визнання виконавчого листа від 11 грудня 2017 року № 803/1560/17 таким, що не підлягає виконанню та зупинення виконання за виконавчим листом до розгляду заяви, адресовану Волинському окружного адміністративного суду.

Відповідно до листа від 10 січня 2019 року № 803/1560/17/426/19 Волинський окружний адміністративний суд повідомив Позивача про неможливість розгляду відповідної заяви, оскільки справу направлено до Верховного Суду для розгляду касаційної скарги.

Разом з цим, зі змісту оскаржуваної постанови від 09 квітня 2019 року про накладення штрафу у виконавчому провадженні № 57853591, державний виконавець не погодився з доводами боржника щодо поважності причин невиконання рішення суду, вказавши, що судом апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції не скасовано, а лише змінено в частині дати поновлення на посаді, що не є об`єктивними причинами неможливості виконання рішення суду.

Позивач вказує, що внаслідок зміни рішення суду першої інстанції в частині дати поновлення на посаді, неможливим є виконання вимоги державного виконавця щодо поновлення стягувача на посаді з 03 листопада 2017 року, оскільки рішенням суду апеляційної інстанції стягувача поновлено з 04 листопада 2107 року.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що Позивачем не наведено об`єктивних причин, які б унеможливили виконання вимоги державного виконавця шляхом поновлення стягувача з 04 листопада 2017 року, що могло бути розцінено державним виконавцем як належне виконання його вимоги з урахуванням постанови суду апеляційної інстанції.

Тобто, звернення до Волинського окружного адміністративного суду з вимогою зупинити виконавче провадження та визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню не є об`єктивною перешкодою для виконання вимоги державного виконавця в частині поновлення стягувача на посаді з 04 листопада 2017 року.

Така поведінка боржника призвела до невиконання рішення суду, яке набрало законної сили, протягом тривалого строку, внаслідок чого право Позивача залишилось не поновленим.

Згідно з пунктом 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Отже, постанова Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Руденком В.В. від 09 квітня 2019 року ВП № 57853591 про накладення на Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру штрафу відповідає вимогам чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Зі змісту ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 243, 271, 272, 287, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 329, 331 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 травня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Г.В.Земляна

Л.О. Костюк