Справа № 815/712/18
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2019-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2019 р.м.ОдесаСправа № 815/712/18
Головуючий в 1 інстанції: Єршова Л.С.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді - Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.,

при секретарі Жигайлової О.Е.,

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача та апелянта Хлистуна Р.В.,

представника 3-ї особи та апелянта ОСОБА_3

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 31 серпня 2018 року та апеляційні скарги ОСОБА_2 та Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 27 березня 2019 року, ухвалене у відкритому судовому засіданні у м.Одесі у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, 3-тя особа ОСОБА_2 про визнання протиправними, скасування протоколів та постанов

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2018 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про визнання незаконним протоколу від 03.08.2017 року та скасування постанови № 377/17 від 17.08.2017 р. та визнання незаконним протоколу від 03.11.2017 р. та скасування постанови № 590/17 від 17.11.2017 року про накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудування.

В обгрутування позову зазначається, що у дворі будинку АДРЕСА_1 , де мешкає позивач, на протязі 2015-2017 рр. не працювала зливна дощова каналізація, багаторазові звернення до всіх експлуатаційних підприємств з проханням здійснити ремонтні роботи не вирішили проблему, а тому після того як з 1 по 5 липня 2017 року в Одесі пройшли зливи, у дворі будинку утворились провали у катакомби. Мешканці зробили заяви до міських служб і 14.07.2017 року написали лист до КП ЖКС «Порто-Франківский». Всі служби дали дозвіл мешканцям будинку на виконання аварійних робіт, у зв`язку з чим мешканцями будинку було зібрано кошти та за допомогою працівників КП ЖКС «Порто-Франківський» проведено ремонтні роботи. При цьому проведення зазначених робіт не потребувало отримання дозволів та прийняття їх в подальшому до експлуатації. Позивач вважає, що він не скоював адміністративне правопорушення, оскільки не здійснював самостійно ремонтні роботи, які потребують спеціальних дозволів, а разом з іншими мешканцями будинку попередив його остаточне руйнування.

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 31 серпня 2018 року поновлено позивачу строк звернення до суду та прийнято до розгляду справу.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 27 березня 2019 року позов задоволено частково. Постанову Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради №377/17 від 17.08.2017 року, якою ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 96КУпАП України, скасовано. Справу про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 96 КУпАП України, закрито. Постанову Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради №590/17 від 17.11.2017 року, якою ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 188-42КУпАП України, скасовано. Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 188-42 КУпАП України, закрито. В частині позовних вимог щодо визнання незаконними протоколів від 03.08.2017 року та 03.11.2017 року відмовлено.

Не погоджуючись з такими рішеннями, ОСОБА_2 надала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 31 серпня 2018 року скасувати, позов залишити без розгляду, а у разу відхилення апеляційної скарги на ухвали Приморського районного суду м.Одеси від 31 серпня 2018 року, просить відмовити в задоволенні позовних вимог по суті. Доводами апеляційної скарги зазначено, що у дворі будинку АДРЕСА_1 здійснювались будівельні роботи, однак позивачем відомостей про подання декларації не надано. За таких обставин, апелянт зазначає, що позивач не надав до матеріалів справи документів, які би вказували на наявність у нього дозволу проводити будівельні роботи. ОСОБА_2 зазначає, що саме на КП «ЖКС «Порто-франківський» було покладено виконання обов`язку з утримання житлового будинку. Також, зазначає, що згідно листа Управління з питань охорони об`єктів культурної спадщини від 25.09.2017 р. №01-13/ко186, балансоутримувачем будинку за вказаною адресою є КП «ЖКС «Порто-франківський», тому лише ця житлово-експлуатаційна установа мала право на проведення таких робіт за умови подання повідомлення про початок будівельних робіт до органу архітектурно-будівельного контролю, а також попередніх досліджень у порядку, визначеному ст. 26, ст. 37 Закону України «Про охорону культурної спадщини». Враховуючи викладене, представник третьої особи просить задовольнити апеляційну скаргу, оскільки позивач не мав права виконувати будівельні робота,а тому оскаржуванні постанови відповідача є законними та скасуванню не підлягають.

Також, не погоджуючись з рішенням суду, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради надали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить просить рішення суду скасувати, та відмовити у задоволенні позову. Доводами апеляційної скарги зазначено, позивачем виконано будівельні роботи із влаштування нового вхідного приямку та залізобетонного збірного сходового маршу, шляхом демонтажу ґрунту та каменю-черепашника у вздовж фундаменту та несучої зовнішньої стіни будинку, без отримання права на виконання таких робіт, чим порушено ч. 1 ст. 34 та абз. 1 ч. 2 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та абз. 2 п. 5 порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України за № 466 від 13 квітня 2011 року. Враховуючи викладене, на думку апелянта оскаржувані постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є законними, а тому просить рішення суду скасувати.

До суду ОСОБА_1 надав відзив в якому, зокрема, вважає висновки суду першої інстанції правильними, з доводами апеляційних скарг не погоджується.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України, в судове засідання не з`явились, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі наказу Управління ДАБК Одеської міської ради № 01-13/251ДАБК від 29.06.2017 року та з урахуванням звернення ОСОБА_2 про порушення суб`єктом містобудування вимог містобудівного законодавства від 26.07.2017 року, вх. № 01- 10/329-ЗГ від 26.07.2017 року (а.с.75-76, т. 3), а також направлення для проведення планового (позапланової) заходу від 01.08.2017 року №000765 (а.с. 5,т. 3), органами державного архітектурно-будівельного контролю з 01.08.2017 року по 03.08.2017 року здійснено позапланову перевірку об`єкта будівництва за адресою: АДРЕСА_1 .

03.08.2017 року посадовими особами Управління ДАБК Одеської міської ради за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт складений акт за №000765 від 03.08.2017 року (а.с. 9-26, т. 3).

На підставі зазначеного акту, 03.08.2017р. головним спеціалістом інспекційного відділу № 1 Управління ДАБК Одеської міської ради Лисим С.О . складений протокол про адміністративне правопорушення (а.с. 27-30, т. 3), відповідно до якого позивач виконав будівельні роботи з влаштування сходового маршу в нежитлове підвальне приміщення на прибудинковій території за адресою: АДРЕСА_1, без отримання права на виконання таких робіт, чим порушив ч.1 ст.34 та абз. 1 ч.2 ст.36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та абз. 2 п.5 порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України за № 466 від 13 квітня 2011 року.

Також, встановлено, що 03.08.2017 року Управлінням ДАБК Одеського міської ради винесено припис позивачу про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, відповідно до якого позивач зобов`язаний, зокрема, набути в установленому законом порядку право на виконання будівельних робіт за даною адресою або привести самочинно реконструйований об`єкт до попереднього стану у термін до 03.10.2017 року (а.с. 31-33, т. 3).

17.08.2017 року в.о. начальника управління ДАБК Одеської міської ради Авдєєвим Олександром Робертовичем винесено постанову №377/17 у справі про адміністративне правопорушення, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 ст.96 КУпАП, внаслідок чого на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200,00 грн. (а.с. 34-37, т. 3).

31 жовтня 2017 року в.о. начальника управління ДАБК Одеської міської ради - начальником інспекційного відділу № 1 Якименком Р.К. видано направлення №001181 від 31.10.2017 року про проведення позапланової перевірки на виконання будівельних робіт з влаштування сходового маршу в нежитлове підвальне приміщення на прибудинковій території щодо виконання будівельних робіт з капітального ремонту квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Строк дії направлення з 31 жовтня по 03 листопада 2017 року (а.с. 38, т. 3).

03.11.2017 року посадовими особами Управління ДАБК Одеської міської ради за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт складений акт за №001181 від 03.11.2017 року (а.с. 40-58, т. 3).

На підставі зазначеного акту, 03.11.2017р. головним спеціалістом інспекційного відділу № 1 Управління ДАБК Одеської міської ради Лисим С.О . складений протокол про адміністративне правопорушення (а.с. 59-61, т. 3), відповідно до якого позивач виконав будівельні роботи з влаштування сходового маршу в нежитлове підвальне приміщення на прибудинковій території за адресою: АДРЕСА_1 , без отримання права на виконання таких робіт, та не виконав вимоги припису Управління, оскільки самочинно реконструйований об`єкт не привів до попереднього стану, чим порушив абз. 3 п.14 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю» за №553 від 23.05.2011 року.

17.11.2017 року в.о. начальника управління ДАБК Одеської міської ради Якименком Русланом Костянтиновичем винесено постанову №590/17 у справі про адміністративне правопорушення, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 ст.188-42 КУпАП, внаслідок чого на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6800,00 грн. (а.с. 62-65, т. 3).

Задовльняючи частково позовні вимоги та скасовуючи постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, судом першої інстанції зазначено, що відповідачем не встановлено та матеріалами справи не підтверджено, що саме ОСОБА_1 вчинив зазначені у постанові №377/17 від 17.08.2017 року порушення, а саме здійснив виконання будівельних робіт, вчинених щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) (крім порушень, передбачених частиною четвертою цієї статті) без подання повідомлення про початок виконання зазначених робіт, що і стало підставою для винесення оскаржуваної постанови.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, та вважає за необхідне зазначити наступне.

Щодо апеляційної скарги ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 31 серпня 2018 року колегія суддів зазначає, що вона задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою від 02.05.2018 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради в частині вимог про скасування постанови № 377/17 від 17.08.2017 р. та скасування постанови № 590/17 від 17.11.2017 року про накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудування, повернуто позивачу, відмовлено у відкритті провадження по адміністративній справі за адміністративним позовом в частині вимог про визнання незаконним протоколу від 03.08.2017 року та визнання незаконним протоколу від 03.11.2017 р.

Однак, постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 09 серпня 2018 року ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 02.05.2018 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. Суд апеляційної інстанції в зазначеній постанові посилається на те, що, хоч позивач звернувся до суду із порушенням строку звернення, проте колегія суддів вважає обґрунтованими доводи позивача про наявність підстав для поновлення цього строку. Також колегія суддів вважає помилковим висновок суду про наявність підстав для відмови у відкритті провадження в частині позовних вимог про скасування протоколів відповідача, якими зафіксовані факти адміністративних правопорушень, оскільки у разі, якщо прийняті рішення суб`єкта владних повноважень не породжують для особи будь-які права чи обов`язки, зазначені обставини суд має врахувати наведені обставини при наданні правової оцінки порушеному праву чи інтересу особи, яка звернулась до суду, а не відмовляти у відкритті провадження.

Таким чином, з урахуванням саме постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 09 серпня 2018 року судом першої інстанції ухвалою від 31 серпня 2018 року поновлено позивачу строк звернення до суду та прийнято до розгляду справу, а тому не підлягає задоволенню апеляційна скарга ОСОБА_2 в частині залишення без розгляду позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки оцінка щодо пропуску строку звернення до суду з позовом була надана апеляційним судом в постанові від 09.08.2018 року.

В свою чергу, відповідно до ст. 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" №3038-VI від 17.02.2011 року державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю розглядає відповідно до закону справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Частиною 4 статті 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" визначено, що посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право: безперешкодного доступу до місць будівництва об`єктів та до об`єктів, що підлягають обов`язковому обстеженню; складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону; видавати обов`язкові для виконання приписи щодо: усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельних норм, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Відповідно до ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник має право виконувати будівельні роботи після: 1) подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України; 3) видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками або підлягають оцінці впливу на довкілля згідно із Законом України «Про оцінку впливу на довкілля».

Відповідно до ч.7 ст.34 Закону виконання будівельних робіт без відповідного документа, передбаченого цією статтею, вважається самочинним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Відповідно до п.1 Переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України №406 від 07.06.2017 роботи з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення, а також нежилого будинку, будівлі, споруди, приміщення в них, виконання яких не передбачає втручання в огороджувальні та несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, - щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1).

Процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів визначає Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 № 553 (Порядок № 553).

Згідно з п. 7 Порядку № 553 позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи інспекції. Підставою для проведення позапланової перевірки є, зокрема, звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог містобудівного законодавства

Відповідно до пункту 16 Порядку № 533 за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою інспекції складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком.

У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт (п. 17 Порядку № 533).

Відповідно до п.п. 1 - 2 Порядку державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється шляхом проведення планових та позапланових перевірок за дотриманням:

1) вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, державних стандартів і правил, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції;

2) порядку здійснення авторського і технічного нагляду, ведення загального та (або) спеціальних журналів обліку виконання робіт (далі - загальні та (або) спеціальні журнали), виконавчої документації, складення актів на виконані будівельно-монтажні та пусконалагоджувальні роботи;

3) інших вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, правилами щодо створення об`єкта будівництва.

Згідно п. 9 Порядку слідує, що посадові особі відповідача вправі приступити до проведення позапланової перевірки лише у разі пред`явлення направлення для проведення позапланової перевірки, при цьому, така перевірка повинна здійснюватись у присутності суб`єктів містобудування або їх представників.

Вказаній нормі кореспондує п. 14 Порядку згідно якого суб`єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, зобов`язаний допускати посадових осіб інспекції до проведення перевірки за умови дотримання порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.

Згідно п. 13 Порядку, суб`єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, має право: вимагати від посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю дотримання вимог законодавства; перевіряти наявність у посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю службових посвідчень; бути присутнім під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю; за результатами перевірки отримувати та ознайомлюватись з актом перевірки, складеним органом державного архітектурно-будівельного контролю; подавати в письмовій формі свої пояснення, зауваження або заперечення до акта перевірки, складеного органом державного архітектурно-будівельного контролю за результатами перевірки.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції звертає увагу, що згідно пункту 4 Постанови КМУ №224 підставою для розгляду справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності є відповідний протокол, складений посадовою особою управління за результатами перевірки. Разом з протоколом складається припис. Припис складається у двох примірниках. Перший примірник припису вручається під розписку керівнику або уповноваженому представнику суб`єкта містобудування. Другий примірник залишається в матеріалах справи.

Відповідно до п. 1 згаданого порядку, визначено процедуру накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, що передбачені Законом України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності».

Згідно з п.6 цього порядку, питання про накладення штрафу розглядається в 15-денннй строк з дня одержання протоколу про правопорушення. У разі потреби справа може розглядатися за участю представників суб`єкта містобудування, експертів, інших причетних до неї осіб.

Так, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП при вчиненні адміністративного правопорушення складається протокол про адміністративне правопорушення.

Такий протокол за формою та змістом повинен виповідати вимогам ст. 256 КУпАП. Згідно зі ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Частиною 5 ст. 96 КУпАП передбачена відповідальність за виконання будівельних робіт без подання повідомлення про початок виконання зазначених робіт, а також наведення недостовірних даних у такому повідомленні, вчинені щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1).

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відповідачу, у відповідності до вищезазначеного необхідно було встановити, що саме ОСОБА_1 вчинив зазначені у постанові №377/17 від 17.08.2017 року порушення, а саме здійснив виконання будівельних робіт, вчинених щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) (крім порушень, передбачених частиною четвертою цієї статті) без подання повідомлення про початок виконання зазначених робіт, що і стало підставою для винесення оскаржуваної постанови.

Однак, Управління ДАБК ОМР не надали доказів, що саме позивачем ОСОБА_1 вчинялись зазначені роботи.

Акт та протокол, складені співробітником відповідача 03.08.2017 року, не є беззаперечним доказом вчинення ОСОБА_1 правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення.

В свою чергу, під час розгляду справи відповідачем не доведено, та в матеріалах справи відсутні беззаперечні докази вчинення позивачем, зазначеного в оскаржуваній постанові №377/17 від 17.08.2017 року адміністративного правопорушення.

Крім того, колегія суддів вважає, вірним висновок суду першої інстанції, що у даному випадку відсутня також і об`єктивна сторона правопорушення.

Об`єктивну сторону адміністративного правопорушення характеризують ознаки, які визначають акт зовнішньої поведінки правопорушника. До них належать діяння (дія чи бездіяльність), їх шкідливі наслідки, причинний зв`язок між діяннями і наслідками, місце, час, обстановка, спосіб, знаряддя та засоби вчинення проступку.

Як вбачається, з акту позапланової перевірки від 03.08.2017 року, протоколу про адміністративне правопорушення від 03.08.2017 року та оскаржуваної постанови від 15.08.2017 року зафіксовано виконання будівельних робіт з влаштування сходового маршу в нежитлове підвальне приміщення на прибудинковій території, без отримання права на виконання таких робіт, що, на думку відповідача, є порушенням ч. 1 ст. 34 та абз. 1 ч. 2 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», абз. 2 п. 5 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого Постановою КМУ №466 від 13.04.2011 року.

Під час розгляду справи встановлено, що, відповідно до акту позапланової перевірки від 03.08.2017 року та протоколу про адміністративні правопорушення від 03.08.2018 року, припису від 03.08.2017 року будівельні роботи з капітального ремонту будинку, полягали у наступному: на прибудинковій території у внутрішньому дворі будинку виконані будівельні роботи із демонтажу кам`яного сходового маршу до приміщення підвалу будинку, в якому розміщено елеваторний вузол будинку, а також виконувалися будівельні роботи із влаштування нового вхідного приямку та залізобетонного збірного сходового маршу, шляхом демонтажу ґрунту та каменю-черепашника у вздовж фундаменту та несучої зовнішньої стіни будинку.

Однак, відповідно до матеріалів справи відповідач надав до суду першої інстанції фотофіксацію порушень (а.с. 180-193, т. 3), однак встановити втручання в несучі конструкції будинку з зазначених фото не можливо.

Крім того, ні в актах позапланових перевірок, ні в протоколах про адміністративні правопорушення, ні в оскаржених постановах, відповідач не зазначив в чому виразилось втручання в несучі конструкції будинку, а тому суд зазначає, що віднесення цих робіт до капітального ремонту є припущенням відповідача.

Колегія суддів зазначає, що до капітального ремонту відносяться роботи, пов`язані зі зміною існуючого вигляду раніше експлуатованого приміщення з заміною конструктивних елементів споруди, а при поточному ремонті заміни конструктивних елементів споруди не відбуваються.

Матеріалами справи не підтверджено наявність повністю або частково ознак щодо відселення мешканців будинку, неможливість експлуатації конструкцій та систем будівлі, у зв`язку з чим проведені будівельні роботи , є поточним, а не капітальним ремонтом, що у свою чергу не потребує виготовлення проектної та отримання дозвільної документації (повідомлення про початок виконання будівельних робіт, будівельного паспорту), що також спростовує доводи відповідача здійснення будівельних робіт з капітального ремонту та про порушення п. 1 ч. 1 ст. 34 та абз. 1 ч. 2 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Отже, колегія суддів, вважає, що постановм управління ДАБК Одеської міської ради від 17.08.2017 №377/17 та № 590/17 від 17.11.2017 року вірно скасовані судом першої інстанції у зв`язку з відсутністю події, складу адміністративного правопорушення та не доведенням відповідачем, що саме ОСОБА_1 вчиняв будівельні роботи.

В свою чергу слід зазначити, що матеріалами справи встановлено, що усі будівельні роботи, які проводились за зазначеною адресою, зокрема, щодо відновлення сходів були узгоджені жителями цього будинку з КП ЖКС «Порто Франківський», що також спростовую доводи апелянтів, щодо виконання самовільно будівельних робіт позивачем та зазначені роботи виконувались працівниками.

Під час апеляційного розгляду справи колегією суддів було досліджено відеозапис наданий апелянтом ОСОБА_2 до апеляційної скарги, зазначений доказ колегією суддів до уваги не береться, оскільки не можливо встановити, що ОСОБА_1 виконував будівельні роботи. Крім того, позивачем було надано пояснення з цього приводу та зазначено, що він прибирав сміття на території. Крім того, колегія зазначає, що зазначений відеозапис, який тривалістю є менше 30 сек не дає підстави робити висновки щодо здійснення ОСОБА_1 взагалі будь-яких будівельних робіт.

Колегія суддів зазначає, що згідно п. 20 Порядку накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №244 від 06.04.1995 року (далі - Порядок №244) передбачено, що посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю, до повноважень якої належить розгляд справ, під час підготовки справи до розгляду, з`ясовує чи належить до її компетенції розгляд цієї справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності; чи сповіщено суб`єкта містобудування, щодо якого складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, про час і місце розгляду справи; чи витребувані необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання (за наявності) суб`єкта містобудування, який притягається до відповідальності, або інших осіб, що беруть участь у справі.

Крім того п. 21 Порядку №244 передбачено, що посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю, до повноважень якої належить розгляд справ, під час розгляду справи зобов`язана з`ясувати, чи було вчинено правопорушення у сфері містобудівної діяльності, чи винний відповідний суб`єкт містобудування в його вчиненні, чи підлягає він притягненню до відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд вважає, постанови по справі про адміністративне правопорушення що винесені відповідачем без врахування наведених вище обставин, а саме чи винний відповідний суб`єкт містобудування в його вчиненні, чи підлягає він притягненню до відповідальності.

При цьому суд враховує висновки, викладені у Рішенні Конституційного Суду України №23-рп/2010 від 22.12.2010 року, відповідно до яких адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Решта доводів та заперечень апелянтів висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. Докази суду надають учасники справи.

Відповідно до ст.72,73,75,76 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення суду ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 31 серпня 2018 року - залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 31 серпня 2018 року - залишити без змін.

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 27 березня 2019 року - залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 27 березня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик