Справа № 824/1032/18-а
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2019-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/1032/18-а Головуючий у 1-й інстанції: Григораш Віталій Олександрович

Суддя-доповідач: Капустинський М.М.

04 липня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Охрімчук І.Г. Моніча Б.С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Адміністрації Державної прикордонної служби України на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 22 квітня 2019 року (рішення ухвалено у м.Чернівці) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

24.10.2018 року до Чернівецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (позивач) до Адміністрації Державної прикордонної служби України (відповідач) з вимогами: визнати протиправним та скасувати рішення Адміністрації Державної прикордонної служби України №89 від 20.07.2018 року про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей" підполковнику у відставці ОСОБА_1 ; зобов`язати Адміністрацію Державну прикордонну службу України вирішити питання щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , з урахуванням права на отримання одноразової грошової допомоги, як інваліду 2 групи внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімум, з урахуванням проведених виплат, та факту подання позивачем усіх документів передбачених законодавством, відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), Інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975.

В обґрунтування позову позивач зазначав, що з 07.04.2014 року по 10.10.2014 року він брав безпосередню участь в антитерористичній операції. Відповідно до наказу від 30.09.2014 року №838-ос, 10.10.2014 року позивача було звільнено у відставку з військової служби за станом здоров`я. Відповідно до довідки Хмельницької МСЕК від 01.09 2014 року серії АВ № 0324554 позивачу встановлено другу групу інвалідності з причинним зв`язком - захворювання, Так, пов`язані з проходженням військової служби до 01.09.2017 року. Довідкою Хмельницької МСЕК від 30.06.2017 року серії АВ №0942668 підтверджено групу інвалідності та причинний зв`язок - захворювання, Так, пов`язані з проходженням військової служби до 01.07.2020 року. 18.04.2018 року відповідно до рішення ЦВЛК Державної прикордонної служби України постанову ВЛК ЦКГ м. Київ ДПС України №338/258 від 23.07.2014 року - скасовано та встановлено, що оскільки позивач з 15.12.1992 року по 10.10.2014 року проходив дійсну військову службу, у тому числі в зоні АТО з 07.04.2014 року по 10.10.2014 року, в період служби в АТО стан здоров`я погіршився, то захворювання Цукровий діабет, II тип, важка форма, інсулінозалежний, стадія субкомпенсації, діабетична ангіопатія судин нижніх кінцівок" Так, пов`язані із захистом Батьківщини. На підставі цього рішення позивач звернувся до Хмельницької МСЕК, якою згідно довідки від 21.05.2018 року підтверджено II групу інвалідності, захворювання Так, пов`язані із захистом Батьківщини.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 22 квітня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної прикордонної служби України про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії, - задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення Адміністрації Державної прикордонної служби України №89 від 20.07.2018 року про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей" підполковнику у відставці ОСОБА_1 .

Зобов`язано Адміністрацію Державну прикордонну службу України вирішити питання щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , з урахуванням права на отримання одноразової грошової допомоги, як інваліду 2 групи внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімум, з урахуванням проведених виплат, та факту подання позивачем усіх документів передбачених законодавством, відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), Інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Адміністрація Державна прикордонної служби України звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити. В апеляційній скарзі зазначає, що у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється. Також, у разі повторного встановлення (зміни) групи інвалідності, причин її виникнення або ступеня втрати працездатності понад дворічний строк після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється. Комісія при прийнятті оскаржуваного рішення врахувала, що зміна причини інвалідності у позивача відбулася майже через 4 роки, тобто понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності, а тому правових підстав для прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги позивачу у комісії не було.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 виданий 10.12.2013 року Хмельницьким МВ УДМС України в Хмельницькій області (а.с.24).

Згідно з Свідоцтвом про хворобу №338/258 від 23.07.2014 року позивачу встановлено діагноз: Цукровий діабет, II тип, важка форма, інсулінозалежний, стадія субкомпенсації, діабетична ангіопатія судин нижніх кінцівок. Хронічний вірусний гепатит "С", РНК НСV (РСR) позитивний, генотип 1в, з незначним порушенням функції. Гіпертонічна хвороба, І стадія. Спондильоз поперекового відділу хребта без порушення функції. Хронічний попереково-крижовий радикуліт, нестійка ремісія, з незначним порушенням функції. Застаріле часткове пошкодження ключично-акроміального з`єднання зліва з больовим синдромом без порушення функції. Короткозорість ст. 1,25 дптр обох очей при гостроті зору з корекцією 1,0 кожним оком. Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби. У зв`язку з вказаним, позивач визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку (а.с.11-12).

Відповідно до Довідки Хмельницької обласної медико-соціальної експертизної комісії від 01.09.2014 року серії АВ№0324554 позивачу вперше присвоєно другу групу інвалідності, причина інвалідності - захворювання пов`язане із проходженням військової служби. Інвалідність встановлена до 01.09.2017 року (а.с.15).

Відповідно до Довідки військової частин Луганського прикордонного загону від 30.10.2014 року №10/15, позивач в період з 07.04.2014 року по 10.10.2014 року брав участь в антитерористичної операції на ділянці відповідальності Луганського прикордонного загону на території Луганської області (а.с.10).

Згідно рішення Адміністрації Держприкордонслужби від 28.11.2014 року №201 Луганським прикордонним загоном виплачено позивачу одноразову грошову допомогу в сумі 10962,00 грн.

Відповідно до Довідки Хмельницької обласної медико-соціальної експертизної комісії від 30.06.2017 року серії АВ№0942668 позивачу в порядку зміни категорії підтверджено другу групу інвалідності, причина інвалідності - захворювання пов`язане із проходженням військової служби. Інвалідність встановлена до 01.07.2020 року (а.с.14).

Згідно Протоколу №12 від 18.04.2018 року засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень та травм у колишнього військовослужбовця, Комісією скасовано постанову ВЛК ЦКГ м. Київ ДПС України від 23.07.2014 року №338/258 в частині причинного зв`язку. Постановлено: захворювання колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 , 1973 року народження, який згідно представленого розрахунку вислуги років проходив дійсну військову службу з 15.12.1992 року по 10.10.2014 року, в тому числі в зоні АТО з 07.04.2014 року по 10.10.2014 року, - "Цукровий діабет, II тип, важка форма, інсулінозалежиий, стадія субкомленсації, діабетична ангіопатія судин нижніх кінцівок". ТАК. пов`язані із захистом Батьківщини. "Хронічний вірусний гепатит "С", РНК НСV (РСR) позитивний, генотип 1в, з незначним порушенням функції. Гіпертонічна хвороба, І стадія. Спондильо-поперекового відділу хребта без порушення функції. Хронічний поперековокрижовий радикуліт, нестійка ремісія, з незначним порушенням функції. Короткозорість ст. 1,25 дптр обох очей при гостроті зору з корекцією 1,0 кожним оком", Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби. "Застаріле часткове пошкодження ключично-акроміального з`єднання зліва з больовим синдромом без порушення функції". Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби (а.с.18-20).

Відповідно до Довідки Хмельницької обласної медико-соціальної експертизної комісії від 21.05.2018 року, серії АВ№1080366 позивачу в порядку переогляду присвоєно другу групу інвалідності, причина інвалідності - захворювання пов`язане із захистом Батьківщини. Інвалідність встановлена до 01.06.2020 року (а.с.13).

Відповідно до Посвідчення серії Є№010872 від 21.05.2018 року позивач є інвалідом 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни до 01.06.2020 року (а.с.9).

01.06.2018 року позивач звернувся до Адміністрації Державної прикордонної служби України із заявою про здійснення перерахунку одноразової грошової допомоги у зв`язку зі зміною причинного зв`язку настання інвалідності відповідно до Протоколу ЦВЛК від 18.04.2018 року №12. 11.06.2018 року начальником Луганського прикордонного загону надано Висновок про неможливість виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України "про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Підполковнику у відставці ОСОБА_1 , оскільки зміна причини інвалідності встановлено понад дворічний термін після первинного встановлення ступеня втрати працездатності (а.с. 42).

Рішенням №89 від 20.07.2018 року, затвердженим головою Державної прикордонної служби України, позивачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у зв`язку з тим, що у разі зміни інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін, виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися не здійснюється (а.с.17).

Листом від 13.08.2018 року №11/6481 Луганського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України позивачу повідомлено про відмову у здійсненні перерахунку одноразово грошової допомоги та роз`яснено, що у разі зміни інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін, виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися не здійснюється (а.с.16).

Вважаючи протиправним рішення №89 від 20.07.2018 року позивач звернувся до суду з даним позовом про його скасування та зобов`язання Державної прикордонної служби України вирішити питання щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Державної прикордонної служби України №89 від 20.07.2018 року про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону №2011-XII підполковнику у відставці ОСОБА_1 є протиправними.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення, яким позов задоволено, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ (далі - Закон № 2011-ХІІ) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно з пунктом 1 частиною 1 статті 3 Закону №2011-ХІІ дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Відповідно до статті 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Згідно з пунктом 1 статті 16 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до підпункту 6 пункту 2 статті 16 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві.

Згідно з пунктом "б" частини 1 статті 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога призначається і виплачується, зокрема, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи.

Відповідно до пункту 2 статті 16-2 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому у випадках, зазначених у підпункті 5 пункту 2 статті 16 цього Закону, розмір одноразової грошової допомоги не може бути меншим за 70-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.

Згідно з пунктом 4 статті 16-3 Закону №2011-ХІІ якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Абзацом 2 пункту 4 статті 16-3 Закону №2011-ХІІ встановлено, що у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.

Пункт 4 статті 16-3 доповнено абзацом 2 згідно із Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06 грудня 2016 року №1774-VIII, при цьому пунктом 1 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" встановлено, що цей Закон набирає чинності з 1 січня 2017 року.

Пунктом 3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 (далі - Порядок №975), передбачено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 18 травня 2017 року №335 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України", пункт 8 Порядку №975 доповнено абзацом такого змісту: "У разі повторного встановлення (зміни) групи інвалідності, причин її виникнення або ступеня втрати працездатності понад дворічний строк після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється".

Таким чином, законодавством України передбачено право військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі у випадку встановлення під час повторного огляду згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищої групи інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, за умови, що встановлення вищої групи інвалідності чи вищого ступеня втрати працездатності відбулось протягом двох років після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу згідно рішення Адміністрації Держприкордонслужби від 28.11.2014 року №201 Луганським прикордонним загоном було виплачено Муфтахову ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу в сумі 109620,00 грн.

Після спливу дворічного терміну, встановленого вищевказаним Законом, а саме з 21 травня 2018 року за наслідками повторного огляду позивачу встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок поранення (контузії), захворювання, пов`язаних з захистом Батьківщини.

Отже, позивачу змінено причину встановлення ІІ групи інвалідності понад дворічний термін після первинного встановлення групи інвалідності.

Враховуючи те, що законодавство допускає можливість виплати грошової допомоги у разі встановлення військовослужбовцю вищої групи інвалідності чи вищого ступеня втрати працездатності, при цьому право на отримання такої допомоги обмежено дворічним строком з моменту первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, а також те, що позивачу змінено причину встановлення інвалідності понад дворічний термін після встановлення первинної групи інвалідності, суд апеляційної інстанції вважає помилковим рішенням суду першої інстанції щодо задоволення позову.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем доведено наявність правових підстав для відмови позивачу у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності ІІ групи внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

За таких обставин, ухвалене у справі судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку - про ухвалення судом першої інстанції рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для його скасування з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Адміністрації Державної прикордонної служби України задовольнити повністю.

Рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 22 квітня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії скасувати.

Прийняти нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 04 липня 2019 року.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Охрімчук І.Г. Моніч Б.С.