Справа № 240/216/19
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2019-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/216/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Капинос О.В.

Суддя-доповідач - Біла Л.М.

02 липня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Граб Л.С. Гонтарука В. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21 березня 2019 року (повний текст якого складено у м. Житомирі) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області про визнання протиправною бездіяльність, зобов"язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

у січні 2019 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області, в якому просив: визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка призвела до неперерахування та невиплати індексації вартості втраченого домоволодіння АДРЕСА_1 з урахуванням коефіцієнтів індексації житлового фонду з 2011 по 2018 роки; зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області провести перерахунок та виплату компенсації вартості втраченого домоволодіння АДРЕСА_1 з урахуванням коефіцієнтів індексації житлового фонду 1,14 на 2011 рік, 1,13 на 2012 рік, 1,27 на 2015 рік, 1,22 на 2016 рік, 1,27 на 2017 рік та 1,16 на 2018 рік.

Позовні вимоги мотивовані тим, що його батьку на праві приватної власності належав житловий будинок по АДРЕСА_1 . 14.08.2007 його батька було поставлено на чергу в УПСЗН Овруцької РДА для виплати компенсації за втрачене домоволодіння. При зверненні до відповідача із заявою про виплату компенсації за втрачене на радіоактивній забрудненій території майно, позивач отримав листа від 16.08.2018 №07-04/3176, в якому зазначено, що він як спадкоємець дійсно, перебуває на черзі у відповідача для отримання компенсації та кошти за втрачене домоволодіння не виплачені у зв`язку з відсутністю фінансування. Однак, на переконання позивача, вказаним листом відповідачем протиправно відмовлено провести індексацію компенсації за втрачене майно за 2011-2018.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 21 березня 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених в апеляційній скарзі. Так, доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що судом першої інстанції не було повністю з`ясовано обставин, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Так апелянт вказує на те, що оскільки за час перебування його померлого батька та його особисто на черзі для отримання компенсації, яка не була виплачена з вини державного органу, вартість зданого на баланс Гошівської сільської ради домоволодіння збільшилась, у зв`язку із чим встановлено відповідні коефіцієнти індексації, а відтак не отримана компенсація повинна бути проіндексована на ці коефіцієнти.

Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст. 304 КАС України.

З урахуванням вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, ОСОБА_2 на праві приватної власності належало домоволодіння АДРЕСА_1 .

Гошівська сільська рада Овруцького району Житомирської області на виконання постанови Овруцького районного суду Житомирської області від 02.02.2007 у справі №2а-111/07 прийняла на баланс домоволодіння АДРЕСА_1 , що підтверджується актом від 01.03.2007 (а.с. 12-13).

Постановою Овруцького районного суду Житомирської області від 09.07.07 у справі №2а-478/07 було зобов`язано Овруцьку РДА поставити батька позивача на чергу для отримання грошової компенсації за втрачене домоволодіння АДРЕСА_1 в сумі 67322 грн.

Відповідно до листа Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації від 07.05.2010 №07-Н-1132 батько позивача перебував на черзі з 14.08.2007 на виплату компенсації за втрачене на радіоактивно забрудненій території майно в с. Гошів в сумі 67322,00 грн. згідно постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №423617. Станом на 01.05.2010 номер його черги 236 (а.с.29).

Постановою Овруцького районного суду Житомирської області від 02.04.2012 у справі №617- 3587/12 визнано протиправною відмову управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації Невмержицькому Володимиру Павловичу у збільшенні розміру компенсації за втрачене ним домоволодіння АДРЕСА_1 з урахуванням коефіцієнтів індексації житлового фонду 1,18 та 1,34 та зобов`язано управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації провести перерахунок ОСОБА_2 компенсації за втрачене домоволодіння АДРЕСА_1 з урахуванням коефіцієнтів індексації житлового фонду 1,18 та 1,34, збільшивши її розмір з 67322 грн. до 106449,55 грн. (а.с.14-15).

Позивач - ОСОБА_1 як син померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , прийняв у спадщину все майно свого батька, в тому числі грошову компенсацію в розмірі 106449,55 грн. за втрачене нерухоме майно на радіоактивній забрудненій території, яке знаходиться в АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою приватного нотаріуса Овруцького районного нотаріального округу Житомирської області Кушнерчук О.М. від 29.08.2017 №912/02-14 та свідоцтвом про право на спадщину за заповітом (а.с.19,25).

Позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату компенсації за втрачене на радіоактивній території домоволодіння.

Листом від 25.05.2018 №07-04/2338 позивачу повідомлено, що він, як спадкоємець ОСОБА_1 , перебуває на черзі для виплати компенсації. Станом на 25.05.2018 номер черги 80. Управлінням праці не здійснювалася виплата коштів згідно рішень судів, оскільки Законами України "Про Державний бюджет України" та кошторисами видатків кошти на виплату допомог та компенсацій згідно рішень суду для управління праці не передбачалися (а.с.20)

На повторну заяву позивача про виплату компенсації за втрачене домоволодіння з урахуванням коефіцієнтів індексації на 2011-2012, 2015-2018, останній отримав лист від 16.08.2018 №07-04/3176, в якому відповідачем повідомлено, що номер черги позивача для отримання компенсації 80. Управлінням праці не здійснювалася виплата коштів згідно рішень судів, оскільки Законами України "Про Державний бюджет України" та кошторисами видатків кошти на виплату допомог та компенсацій згідно рішень суду для управління праці не передбачалися. Крім того, відмовлено провести індексацію компенсації за втрачене майно за 2011-2018 роки, оскільки відповідно до Порядку виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забрудненої території, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 листопада 2009 року №1243 нарахування та виплата індексації за втрачене майно не передбачена (а.с.21).

Не погоджуючись з діями відповідача щодо не нарахування та невиплати індексації вартості втраченого домоволодіння, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що донарахування та виплата грошової компенсації вартості домоволодіння з урахуванням індексації балансової вартості житлового фонду за 2011-2012, 2015-2018 роки на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 15 липня 1997 року за №755 не узгоджується з чинним законодавством, оскільки у зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови від 18 листопада 2009 року № 1243 змінилося правове регулювання порядку виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно і проведення індексації компенсації за втрачене нерухоме майно цим Порядком не передбачено. При цьому, суд зазначив, що позивач не позбавлений права на отримання згаданої компенсації, оскільки її виплата не обмежена будь-яким терміном чи періодом.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до ч.ч. 6, 8 ст. 4 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи" громадяни, які відселяються або самостійно переселяються, користуються компенсаціями, передбаченими цим Законом.

Порядок відселення та самостійного переселення визначається Кабінетом Міністрів України.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи" компенсація громадянам за втрачене у зв`язку з евакуацією, відселенням або самостійним переселенням відповідно до статті 4 цього Закону майно включає грошову компенсацію у повному розмірі вартості жилих, дачних, садових будинків, гаражів, господарських будівель та споруд, яка здійснюється за цінами, встановленими на момент припинення права власності.

Згідно з ч. 5 ст. 35 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи" порядок виплати компенсацій, передбачених пунктами 1 і 6 частини 1 цієї статті, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За приписами п. 7 Положення про порядок виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забруднених територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 липня 1997 року №755 (далі - Положення №755), яке діяло до 28 листопада 2009 року, грошова компенсація перераховується на особистий рахунок переселенця (спадкоємця) у порядку черги, встановленої місцевими органами виконавчої влади.

У зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови від 18 листопада 2009 року № 1243 "Про затвердження Порядку виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забрудненої території" (далі - Порядок № 1243), яка набрала чинності 28 листопада 2009 року, визнано такою, що втратила чинність постанова Кабінету Міністрів України від 15 липня 1997 року № 755 "Про затвердження Положення про порядок виплати компенсацій громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забруднених територій" та затверджено Порядок виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забрудненої території.

Відповідно до п. 1 Порядку № 1243 цей Порядок визначає механізм виплати громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, компенсації за майно, втрачене у зв`язку з їх відселенням або самостійним переселенням відповідно до статті 4 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Дія цього Порядку поширюється на громадян, які не отримали зазначену компенсацію на дату набрання чинності постановою, якою затверджено цей Порядок, в тому числі тих громадян, які перебувають на черзі на отримання компенсації.

Аналізуючи доводи апелянта стосовно наявності правових підстав для перерахування та виплати йому індексації вартості втраченого домоволодіння, суд апеляційної інстанції інстанції зважає на наступне.

З матеріалів справи слідує, що батько позивача перебував на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації в черзі для отримання грошової компенсації за втрачене на радіоактивно забрудненій території майно в с. Гошів з 14.08.2007.

Тобто, ОСОБА_2 , спадкоємцем якого є позивач, став на чергу для отримання грошової компенсації за втрачене нерухоме майно на радіоактивно забрудненій території під час дії норм Положення №755 від 15.07.1997, яке втратило чинність 28 листопада 2009 року.

При цьому, Порядком № 1243 року від 18 листопада 2009 року не передбачено проведення індексації при компенсації вартості житлового фонду.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що визначена позивачу компенсація могла бути проіндексована лише з урахуванням індексації вартості житлового фонду згідно з нормативно-правовими актами, які діяли до 28.11.2009, тобто до набрання законної сили Порядком № 1243 року від 18 листопада 2009 року.

На час розгляду справи позивач продовжує перебувати на черзі у відповідача для отримання компенсації за втрачене домоволодіння.

Згідно з п. 5 Порядку №1243 сума компенсації перераховується за рішенням райдержадміністрації (виконавчого органу ради міста обласного значення), що прийнято на підставі документів, зазначених у пункті 4 цього Порядку, відділенням Державного казначейства місця відселення на особистий рахунок переселенця або спадкоємця, відкритий ним у будь-якому банку України, у порядку черговості, встановленої райдержадміністрацією (виконавчим органом ради міста обласного значення) з урахуванням дати реєстрації заяви щодо отримання компенсації в обліковому журналі. Контроль та відповідальність за дотриманням черговості покладається на райдержадміністрацію (виконавчий орган ради міста обласного значення).

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з позицією суду першої інстанції, що питання стосовно виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забрудненої території законодавчо урегульовано. При цьому строк її виплати законодавчо не визначений будь-яким терміном чи періодом, а відтак незважаючи на тривалий термін перебування позивача на черзі для отримання зазначеної компенсації, право позивача є захищеним та не потребує додаткового захисту способом визначеним позивачем.

Водночас, доводи позивача про те, що відмова відповідача виплатити індексацію вартості втраченого домоволодіння є протиправною, оскільки на його думку він має право на отримання компенсації з урахуванням індексації відповідно до ст. 58 Конституції України та Положення №755 колегія суддів оцінює критично, зважаючи на те, що апелянт фактично просить поширити дію нормативно-правового акту, який втратив чинність на момент спірних правовідносин, що не узгоджується з вимогами ч. 3 ст. 3 КАС України.

Посилання апелянта щодо ненадання судом першої інстанції оцінки доводам, викладеним у позові, є безпідставним, оскільки хоча пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року і зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, пункт 29).

За таких обставин, судом першої інстанції надано оцінку кожному окремому специфічному доводу позивача, який має значення для правильного вирішення адміністративної справи.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для відмови у задоволенні позову та вважає, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21 березня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 02 липня 2019 року.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Граб Л.С. Гонтарук В. М.