Справа № 540/2554/18
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2019-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2019 р.м.ОдесаСправа № 540/2554/18

Категорія: 8.3

Головуючий в 1 інстанції: Ковбій О. В.

Час і місце ухвалення: м. Херсон

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Лук`янчук О.В.

суддів - Бітова А. І.

- Ступакової І. Г.

при секретарі - Черкасовій Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2019 року по справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Каланчацький комбінат хлібопродуктів" до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 12.09.2018 р. № ,

В С Т А Н О В И Л А :

ПАТ "Каланчацький комбінат хлібопродуктів" звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі в якому просило скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (далі - відповідач, ГУ ДФС України) від 12.09.2018 р. № , яким приватному позивачу збільшено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно у розмірі 19247,14 грн. та застосовані штрафні санкції у розмірі 4811,79 грн.

В обґрунтування позову зазначається, що відповідно до ст.266 ПК України будівлі промисловості не є об`єктами оподаткування податком на нерухомість. Відповідно до документів, що підтверджують право власності на нерухоме майно, останнє має виробниче призначення, а тому воно не підлягає оподаткування в якості нерухомого майна, відмінного від земельної ділянки. Все це, на думку позивача, є підставами для задоволення позовних вимог та визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2019 року позов задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначається, що позивач повинен здійснювати нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на всі об`єкти, крім будівель промисловості, а тому вважає що адмінбудівля загальною площею 1214 кв. м. є об`єктом оподаткування, оскільки за функціональним призначенням відноситься до класу 1220 «Будівлі офісні» підклас 1220.5 «Адміністративно-побутові будівлі промислових підприємств».

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлені належним чином, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста їх участь в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №152620400 від 15.01.2019 року та свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19.07.2010 року серії САС 887541 вбачається, що нерухомість за зазначеною адресою є цілісним майновим комплексом будівель та споруд елеватора промислового, придбаного позивачем на підставі договору купівлі-продажу ВРТ №861937, ВРТ 861938, ВРТ 861939 від 13.08.2012 року.

До складу зазначеного майнового комплексу входить, зокрема, адмінбудівля літ. "А", загальною площею 1214 кв.м., яку відповідач вважає об`єктом оподаткування за податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Зазначений висновок контролюючого органу став підставою для прийняття ним податкового повідомлення-рішення №003201422 від 12.09.2018 року, яким ПрАТ "Каланчацький комбінет хлібопродуктів" збільшено суму грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 24058,93 грн. (з них: 19247,14 грн. - сума збільшеного податкового зобов`язання, 4811,79 грн. - штрафні санкції).

Позивач вважає, що податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню, оскільки винесено без урахування пп.266.2.2. п.266.2 ст.266 ПК України, а тому звернувся до суду з даним позовом

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що належне позивачу майно є єдиним майновим комплексом з іншими будівлями промисловості, а тому не є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 266.2.2. пункту 266.2. статті 266 Податкового кодексу України , а відтак вони не можуть бути платниками податку на таке майно.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до положень 14.1.36 ст.14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Пунктом 44.1 ст. 44 ПКУ встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» №71-VІІІ від 28.12.2014 року були внесені зміни до ПК України, які набрали чинності з 01.01.2015р.

Згідно статті 265 ПК України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.

Підпунктом 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України встановлено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

При цьому, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (п.п. 266.2.1 п. 266.2 ст. ПК України), а базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (п.п. 266.3.1п. 266.3 ст. 266 ПК України).

Відповідно до п.п. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно п.п. 266.3.3 п. 266.3 ст. 266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності юридичних осіб, обчислюється такими особами самостійно виходячи із загальної площі кожного окремого об`єкта оподаткування на підставі документів, що підтверджують право власності на такий об`єкт.

Підпунктом «є» 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України визначено перелік об`єктів нерухомості, які не є об`єктом оподаткування, до яких віднесено будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств.

В силу вимог п.п. 14.1.1291 п. 14.1 ст. 14 ПК України у нежитловій нерухомості виділяють, зокрема будівлі офісні (будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей), будівлі промислові та склади.

Як вбачається з матеріалів справи, нерухоме майно за адресою: Херсонська область, Каланчацький район, смт. Мирне, вул. Елеваторна, 5., належить ПрАТ "Каланчацький комбінет хлібопродуктів"

Під час перевірки позивача було встановлено, що адмінбудівля загальною площею 1214 кв. м. є об`єктом оподаткування. Зазначений висновок контролюючого органу став підставою для прийняття ним податкового повідомлення-рішення №003201422 від 12.09.2018 року, яким ПрАТ "Каланчацький комбінет хлібопродуктів" збільшено суму грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 24058,93 грн. (з них: 19247,14 грн. - сума збільшеного податкового зобов`язання, 4811,79 грн. - штрафні санкції).

Так, апелянтом в апеляційній скарзі зазначено, що за функціональним призначенням вищезазначена будівля відноситься до класу 1220 «Будівлі офісні» підклас 1220.5 «Адміністративно-побутові будівлі промислових підприємств».

Колегія суддів не приймає до уваги дані доводи апелянта, оскільки чинним законодавством не встановлено прав контролюючого органу встановлювати або змінювати класифікацію будівлі, інженерних споруд, майнових комплексів підприємств, установ та організацій.

При цьому визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000, що затверджено і введено в дію наказом Держстандарту України від 17 серпня 2000 р. №507 (далі ДК 018-2000).

Так, до будівель промисловості відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до ДК 018-2000 належать до класу 1251 "Будівлі промисловості", що включає підкласи: 1251.1 "Будівлі підприємств машинобудування та металообробної промисловості"; 1251.2 "Будівлі підприємств чорної металургії"; 1251.3 "Будівлі підприємств хімічної та нафтохімічної промисловості"; 1251.4 "Будівлі підприємств легкої промисловості"; 1251.5 "Будівлі підприємств харчової промисловості"; 1251.6 "Будівлі підприємств медичної та мікробіологічної промисловості"; 1251.7 "Будівлі підприємств лісової деревообробної та целюлозно-паперової промисловості"; 1251.8 "Будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро-фаянсової промисловості"; 1251.9 "Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне".

Згідно з ДК 018-2000 до групи (код 125) "Будівлі промислові та склади" належить клас (код 1251) "Будівлі промислові", який включає будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства тощо. До класу (код 1252) "Резервуари, силоси та склади" належать, зокрема, спеціальні склади, складські майданчики.

Разом з тим з матеріалів справи, зокрема, з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №152620400 від 15.01.2019 року та свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19.07.2010 року серії САС 887541 вбачається, що нерухомість за зазначеною адресою є цілісним майновим комплексом будівель та споруд елеватора промислового, придбаного позивачем на підставі договору купівлі-продажу ВРТ №861937, ВРТ 861938, ВРТ 861939 від 13.08.2012 року.

Згідно ч.2 ст.191 Цивільного кодексу України, до складу підприємства як єдиного майнового комплексу входять усі види майна, призначені для його діяльності, включаючи земельні ділянки, будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировину, продукцію, права вимоги, борги, а також право на торгову марку або інші позначення та права, якщо протилежне не встановлено договором або законом.

Отже, поняття "будівлі промисловості" неможливо вважати лише промисловими та складськими будівлями, тобто тими, що використовуються для виробництва та зберігання продукції, зберігання матеріалів. Будівлі, які не задіяні безпосередньо для виготовлення продукції, використовуються промисловим підприємством для розміщення персоналу та обладнання, необхідного для адміністративного, побутового (опалення, водопостачання тощо), транспортного забезпечення, а також виконання інших функцій.

Таким чином, будівлі (як виробничі, так і адміністративні та допоміжні), що входять до складу цілісного майнового комплексу промислового підприємства та використовуються для забезпечення його діяльності, необхідно відносити до будівель промисловості в розумінні абз. "є" пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК.

Отже, адміністративний корпус площею 1214 кв.м, що входить до складу цілісного майнового комплексу ПрАТ "Каланчацький комбінет хлібопродуктів", є також будівлею промисловості.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що податковим органом помилково віднесено нежитлову будівлю (адмінбудівлю), яка належить позивачу на праві власності, до об`єкту оподаткування, оскільки ним не було враховано того, що визначена будівля є комплексом виробничих будівель.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов до правомірного висновку щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що адмінбудівля не належить до промислового виробництва, не знайшли свого підтвердження ні в ході судового розгляду справи судом першої інстанції, ні під час апеляційного провадження.

Таким чином, рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 17 грудня 2018 року, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст.328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись статтями 308, 313, 315, 316, 321, 322, 329, 331 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2019 року залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 04 липня 2019 року .

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова