Справа № 2040/5853/18
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2019-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2019 р. Справа № 2040/5853/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Калиновського В.А.,

Суддів: Калитки О. М. , Мельнікової Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.04.2019, м. Харків по справі № 2040/5853/18

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області , Адміністрації Державної прикордонної служби України , ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 )

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Адміністрації Державної прикордонної служби України, Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просив суд, з урахуванням уточнень:

-визнати протиправною бездіяльність з боку Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо зобов`язання надати список, зобов`язання скласти довідки, здійснення перерахунку та виплату пенсії;

-визнати протиправною бездіяльність Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо оформлення, подання до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області документів для призначення пенсії ОСОБА_1 , не внесення у довідку про додаткові види грошового забезпечення, які ОСОБА_1 отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації та одноразової грошової допомоги при звільненні, інших разових заохочень;

-визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яка полягає в несвоєчасному призначенні, перерахунку, обчисленні та виплаті пенсії ОСОБА_1 з грошового забезпечення з урахуванням грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації та одноразової грошової допомоги при звільненні, інших разових заохочень, які ОСОБА_1 отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед звільненням;

-зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України отримати у військової частини НОМЕР_1 довідку (довідки) про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії ОСОБА_1 , скласти довідку про додаткові види грошового забезпечення, які ОСОБА_1 отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед звільненням з військової служби яка містить грошову допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, індексації та одноразову грошову допомогу при звільненні, інших разових заохочень та подати зазначені вище довідки до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області для перерахунку пенсії;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області після отримання від Адміністрації Державної прикордонної служби України довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 для перерахунку пенсій та довідки про додаткові види грошового забезпечення, які ОСОБА_1 отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед звільненням з військової служби, здійснити перерахунок розміру пенсії із розрахунку 83 відсотків грошового забезпечення та виплачувати ОСОБА_1 пенсію, обчисливши розмір пенсії з грошового забезпечення з урахуванням грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально- побутових питань, індексації та одноразової грошової допомоги при звільненні, інших разових заохочень;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області здійснити виплату ОСОБА_1 сум недоплаченої частини основного розміру пенсії з нарахуванням компенсації втрати частини доходу із розрахунку 83 відсотків грошового забезпечення з 20.01.2018 року.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 14 березня 2019 р. було залучено в якості співвідповідача по справі ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_1 ).

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.04.2019 року позов задоволено частково.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, 61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3-й під`їзд, 2-й поверх) здійснити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп НОМЕР_2 ) перерахунок та виплату пенсії в розмірі 83% грошового забезпечення, починаючи з 01.01.2018 року, здійснивши виплату суми недоплаченої частини основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2018 року однією сумою.

У задоволенні решти позову - відмовлено.

Позивач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.04.2019 року в частині відмови у задоволенні решти позову повністю або частково та ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення та задовольнити позов у повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги вказав на те, що пенсія йому нарахована, однак не перераховується в порушення вимог чинного законодавства. Вважає, що пенсія йому повинна бути обрахована з грошового забезпечення з урахуванням грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації та одноразової грошової допомоги при звільненні, інших разових заохочень, які ОСОБА_1 отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед звільненням. Стверджує про протиправну бездіяльність Адміністрації Державної прикордонної служби України та Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області у спірних правовідносинах та необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі із встановленням судового контролю за виконанням судового рішення.

Відповідачі, у надісланих відзивах на апеляційну скаргу, посилаючись на викладені доводи, вважаючи необґрунтованими позовні вимоги ОСОБА_1 , просили апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Клопотання позивача та представників відповідачів Адміністрації Державної прикордонної служби України, Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про проведення розгляду справи з викликом всіх учасників процесу задоволенню не підлягають, оскільки в силу ч.2 ст.313 КАС України проведення у відкритому судовому засіданні розгляду справи, призначеної до розгляду в порядку письмового провадження, є правом, а не обов`язком суду апеляційної інстанції. При цьому, це можливо лише за тих обставин, якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні. Разом з тим, жодних доводів в обґрунтування необхідності слухання справи у відкритому судовому засіданні позивач та представники зазначених відповідачів не навели, а суд апеляційної інстанції, враховуючи, що наявні у справі докази є достатніми для її розгляду, не вбачає підстав для перенесення розгляду даної справи та призначення її у відкритому судовому засіданні.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку у відповідача як отримувач пенсії відповідно до вимог Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб. Пенсію було призначено у розмірі 83% грошового забезпечення з 29.03.2005 року.

У позовному періоді позивачеві було декілька разів перераховано пенсію.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі особової картки позивача в/ч НОМЕР_1 підготовлено грошовий атестат відносно ОСОБА_1 , що був направлений управлінням Адміністрації Державної прикордонної служби України до Головного управління Пенсійного фонду України у Харківський області (для призначення позивачу пенсії за вислугу років.

Позивач вказував, що після призначення пенсії дізнався, що її нарахування здійснено без урахування певних складових, тобто Адміністрацією Державної прикордонної служби України, на думку позивача, до Головного управління ПФУ в Харківській області не було надано даних про всі складові грошового забезпечення, які він отримував в період проходження служби, для нарахування та призначення пенсії у належному розмірі.

У вказаному грошовому атестаті зазначені оклад за військове звання, посадовий оклад, надбавка за вислугу років, 100% надбавка, надбавка за класність, за таємність, пенсійна надбавка, премія, вихідна допомога.

Грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексація та одноразова грошова допомога при звільненні, інші разові заохочення не зазначені.

Із зазначеного питання позивач звертався до Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України із заявою та просив вжити заходи на усунення порушень щодо оформлення належним чином та подання відповідних документів для призначення, перерахунку пенсії позивача до Адміністрації Державної прикордонної служби України, які не передбачали в складі грошового забезпечення, а саме: матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань; допомогу для оздоровлення у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення; одноразову грошову допомогу у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 25 повних календарних років служби; індексацію; інших разових заохочень, а також, просив надати йому довідку про розмір додаткових видів грошового забезпечення за останні 24 місяці підряд перед звільнення з військової служби зі включенням вищевказаних складових та просив повідомити дані про сплату страхових внесків з вищевказаних видів грошового забезпечення, на яку отримав відповіді від 14.06.2018 року та від 09.07.2018 року, якими по суті не вирішено прохання позивача.

Крім того, позивач також звертався з аналогічного питання до Адміністрації Державної прикордонної служби України та отримав відповідь від 18.06.2018 року про те, що одноразові додаткові види грошового забезпечення не враховуються при обчисленні пенсії.

Також, позивач звертався до ГУ ПФУ в Харківській області, з питання, чому, після перерахунку його пенсії на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 проведеного з 01.01.2018 року, такий було вчинено виходячи з 70% грошового забезпечення та не було враховано всіх належних складових грошового забезпечення на що отримав листа від 02.07.2018 року в якому зазначено про відсутність підстав для нарахування пенсії на вказані в заяві додаткові види грошового забезпечення та з посиланням на ст.13 ЗУ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб в контексті відсотковості грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, на рівні.

Позивач, не погодившись із такими діями та бездіяльністю відповідачів, звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог в частині зобов`язання ГУПФУ в Харківській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії в розмірі 83% грошового забезпечення, починаючи з 01.01.2018 року, здійснивши виплату суми недоплаченої частини основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2018 року однією сумою, суд першої інстанції виходив з того, що внесені зміни до частини другої статті 13 Закону № 2262-XII щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70 % від сум грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, тому зміна позивачу максимального розміру пенсії з 83% до 70% від відповідних сум грошового забезпечення, є незаконною, оскільки при перерахунку пенсії позивачу має застосовуватись норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Також, з метою ефективного захисту порушених прав позивача, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність вийти за межі позовних вимог.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо нарахування та виплати ГУПФУ компенсації втрати частини доходу, а також вимог, що пов`язані з невключеними складовими грошового забезпечення позивача у довідку та відновлення відповідних прав шляхом визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки з 01.01.2018 року пенсія у розмірі 83% грошового забезпечення не нараховувалась та не виплачувалась, відсутні підстави для нарахування компенсації втрати частини доходів. Також, суд першої інстанції дійшов висновку, що підстави для включення до складу грошового забезпечення позивача одноразових видів грошового забезпечення - грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, одноразової грошової допомоги при звільненні, інших разових заохочень відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, отже, перегляду підлягає рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Щодо вимог про нарахування та виплату Головним управлінням Пенсійного фонду України компенсації втрати частини доходу, колегія суддів вказує на таке.

Згідно ч.2 ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" ( надалі - Закон) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Статтею 2 вищевказаного Закону передбачено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії.

Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться) ( ст. 3 Закону).

Відповідно до пункту 2 "Порядку проведення компенсації громадянам втрати грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159, компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01.01.2001 року.

Також відповідно до п.3 даного Порядку, компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: зокрема, пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Пунктом 4 порядку визначено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Отже, основною умовою для виплати громадянину компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії).

Компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Таким чином, оскільки з 01.01.2018 року пенсія у розмірі 83% грошового забезпечення не нараховувалась та не виплачувалась, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для нарахування компенсації втрати частини доходів.

Щодо позовних вимог, що пов`язані з невключеними до складу грошового забезпечення позивача грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та одноразової грошової допомоги при звільненні, інших разових заохочень та відновлення відповідних прав шляхом визнання протиправними бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року № 2011-XII встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Зміст наведених норм свідчить про те, що до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону № 2011-ХІІ пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"№ 2262-ХІІ від 09.04.1992 року.

Водночас, за Законом № 2262-ХІІ, однією з умов пенсійного забезпечення військовослужбовців є визначення видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні пенсій.

Частиною 3 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ визначено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393 Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей, пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Отже, Закон № 2262-ХІІ, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, зокрема осіб, звільнених з військової служби, та має на меті реалізацію цими особами, конституційного права на державне пенсійне забезпечення, передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, лише щомісячні основні види грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

З матеріалів справи судом встановлено, що грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, одноразова грошова допомога при звільненні, інші разові заохочення здійснювалися не щомісячно, а тому підстави для включення до грошового забезпечення позивача, з якого обчислюється пенсія, отриманих ним разових допомог та заохочень, виплата яких здійснювалась не щомісячно відсутні, оскільки вказані виплати не входять до встановленого ч. 3 ст. 43 Закону № 2262-XII переліку видів грошового забезпечення.

Відтак, оскільки отримувані позивачем під час проходження військової служби грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та одноразова грошова допомога при звільненні не входять до встановленого частиною третьою статті 43 Закону № 2262-ХІІ переліку видів грошового забезпечення, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для включення вказаних виплат до грошового забезпечення ОСОБА_1 , з якого обчислюється пенсія.

Аналогічна правова позиція викладена і в постанові Верховного Суду від 06.02.2019 р. у справі №522/2738/17 (провадження № 11-806апп18), яка відступила від правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 10.03.2015 р. у справі № 21-70а15.

Так, за правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 року по справі № 522/2738/17, Закон України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, зокрема осіб, звільнених з військової служби, та має на меті реалізацію цими особами, конституційного права на державне пенсійне забезпечення і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України. Цей Закон передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, лише щомісячні основні види грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії. Тобто при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць. Факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного статтею 43 Закону № 2262-ХІІ, який є вичерпним.

Також, наведена правова позиція кореспондується з висновками Конституційного Суду України, викладеними в рішенні від 13.05.2015 по справі № 1-9/2015 за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч. 3 ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", яке за приписами ст. 69 Закону України «Про Конституційний Суд України» є обов`язковим до виконання.

Згідно висновків Конституційного Суду України, аналіз положень ст. ст. 43 та 63 Закону № 2262-ХІІ вказує на єдиний підхід законодавця до визначення видів грошового забезпечення військовослужбовців, які враховуються як при призначенні пенсій (стаття 43), так і при перерахунку раніше призначених пенсій (стаття 63): виключно Верховна Рада України шляхом прийняття законів визначає види грошового забезпечення для обчислення та перерахунку пенсій військовослужбовців та осіб, які мають право на пенсію за Законом. Перелік щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, введення яких є підставою для перерахунку пенсій зазначених категорій осіб, визначається виключно законами України.

Отже, відповідно до зазначених висновків Конституційного Суду України, приписами ч. 3 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ визначено виключний перелік певних видів складових грошового забезпечення військовослужбовця, на підставі яких проводиться обчислення пенсії.

Враховуючи, що приписи ч. 3 ст. 43 Закону №2262-ХІІ не передбачають врахування всіх видів грошового забезпечення, які були виплачені військовослужбовцю за час проходження служби та з яких сплачено страхові внески при призначенні пенсії, а наведений вказаною нормою перелік видів грошового забезпечення, які є підставою для призначення пенсії, є вичерпним, колегія суддів дійшла висновку, що відмова в наданні довідки для перерахунку пенсії позивача із зазначенням оспорюваних складових є правомірною.

Щодо одноразової грошової допомоги при звільненні, колегія суддів вказує про відсутність підстав для її включення до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсії, оскільки вказана виплата також є одноразовою допомогою та більш того має інше правове призначення.

Правову позицію щодо відсутності підстав для включення одноразової грошової допомоги при звільненні до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, висловлено в рішенні Верховного Суду України від 12 вересня 2017 року, прийнятому у справі № 21-1115а16 та в подальшому підтримано Верховним Судом у низці постанов, зокрема, від 3 травня 2018 року у справі №728/1876/17, від 22 листопада 2018 року у справі №344/10953/17, яка в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України враховується судом апеляційної інстанції.

Що стосується вимог про перерахунок та виплату пенсії з урахуванням індексації, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 18 Закону України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії від 05.10.2000 р. № 2017-ІІІ (далі Закон № 2017-ІІІ) визначено, що законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін. Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (частина 2 статті 19 Закону № 2017-ІІІ).

Статтею 9 Закону № 2011-XII передбачено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України регульовано Законом України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ Про індексацію грошових доходів населення (далі по тексту - Закон № 1282-ХІІ).

Згідно статей 1 і 2 вказаного Закону індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення).

З огляду на наведені норми, колегія суддів вказує на те, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Враховуючи, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, а не тільки грошове забезпечення військовослужбовців, а також те, що здійснення індексації врегульовано окремим законом, до якого стаття 9 Закону №2011-ХІІ містить відсилочну норму, колегія суддів вважає, що механізм індексації має універсальний характер і питання її врахування до складу грошового забезпечення для призначення пенсії за вислугу років не регулюється положеннями Закону № 2011-XII або Закону № 2262-ХІІ.

Верховний Суд у складі суддів Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, розглянувши справу №638/9697/17 при вирішенні питання включення до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, отриманої військовослужбовцем індексації грошового забезпечення, у постанові від 3 квітня 2019 року відступив від раніше висловленої з цього питання правової позиції Верховного Суду у справах №522/11262/16-а та №522/7855/17 та сформулював наступний правовий висновок.

Незважаючи на наявність спеціального законодавства, зокрема Закону № 2262-ХІІ та відповідних підзаконних нормативних актів, якими врегульовуються відносини щодо обчислення (призначення, перерахунку) пенсій військовослужбовцям та наявність спеціального законодавства, зокрема Закону №2011-ХІІ, яким імперативно визначаються види (складові) грошового забезпечення військовослужбовців, натомість які не врегульовують питання віднесення індексації грошового забезпечення до видів грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, при вирішенні цього питання слід субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема Закону № 2017-ІІІ, Закону № 1282-ХІІ, та Порядку № 1078.

Субсидіарне застосування зазначених норм права дає підстави для правового висновку, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку пенсії за вислугу років, що забезпечує дотримання пенсійних прав осіб, звільнених з військової служби, як складової конституційного права на соціальний захист. В іншому випадку, не врахування індексації при обрахунку пенсії за вислугу років призвело б до застосування для визначення розміру пенсії знеціненого грошового забезпечення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги щодо включення до грошового забезпечення позивача, з якого обчислюється пенсія, індексації грошового забезпечення, підлягають задоволенню.

З приводу позовних вимог про зобов`язання подати довідку до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області після отримання довідки про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії, які позивач отримував протягом останніх 24 місяців перед місяцем звільнення з військової служби, призначити та виплачувати пенсію в розмірі, який обчислений з грошового забезпечення, до складу якого включені індексація грошового забезпечення, здійснити виплату недоплаченої частини основного розміру пенсії, колегія суддів приходить до висновку про їх часткове задоволення з урахуванням необхідності здійснення перерахунку пенсії позивача з включенням у довідку індексації, виходячи з наступного.

Як визначено пунктом 3 Порядку №3-1, на підставі списків уповноважені органи готують для перерахунку пенсії довідки про розмір грошового забезпечення кожної особи, зазначеної у списку та у місячний строк подають їх головним управлінням ПФУ. Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені зі служби, якщо інше не передбачено цим Порядком.

Колегія суддів зазначає, що рішення суду має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України внести у довідку про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії ОСОБА_1 індексацію та подати її до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області для перерахунку пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області після отримання від Адміністрації Державної прикордонної служби України довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 для перерахунку пенсій, здійснити перерахунок розміру пенсії та виплатити ОСОБА_1 пенсію, обчисливши її розмір з грошового забезпечення з урахуванням індексації та раніше виплачених сум.

Щодо встановлення судового контролю, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Вказаною нормою КАС України встановлено право, а не обов`язок суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

При цьому, встановлення вказаного заходу судового контролю є доцільним виключно у випадку, коли наявні достатні та об`єктивні підстави вважати, що суб`єкт владних повноважень буде ухилятись від виконання судового рішення.

В даному випадку, необхідність встановлення судового контролю позивач обґрунтовує виключно власними припущеннями, а в ході судового розгляду справи судом не встановлено наявності жодних обставин, які б вказували на можливе ухилення відповідачів від виконання судового рішення, тому суд не вбачає підстав для застосування положень ч. 1 ст. 382 КАС України.

Відповідно до ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Отже, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, внаслідок неправильного застосування норм матеріального права, підлягає скасуванню з прийняттям в цій частині нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 317, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.04.2019 по справі № 2040/5853/18 скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог .

Прийняти в цій частині нове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо не внесення у довідку про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії ОСОБА_1 індексації.

Зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України внести у довідку про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії ОСОБА_1 індексацію та подати довідку до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області для перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області після отримання від Адміністрації Державної прикордонної служби України довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 для перерахунку пенсій, здійснити перерахунок розміру пенсії та виплати ОСОБА_1 пенсію, обчисливши її розмір з грошового забезпечення з урахуванням індексації та раніше виплачених сум.

В іншій частині у задоволенні позову - відмовити.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.04.2019 року по справі № 2040/5853/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач (підпис)В.А. Калиновський
Судді(підпис) (підпис) О.М. Калитка Л.В. Мельнікова