Справа № 804/3715/18
Суддя: Суховаров А.В.
Дата ухвалення: 2019-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 липня 2019 року справа 804/3715/18

Третій апеляційний адміністративний суду складі колегії:

головуючий суддя Суховаров А.В.

судді Ясенова Т.І., Головко О.В.,

при секретарі Троянові А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.10.2018 (суддя Врона О.В.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про призначення пенсії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 28.05.2018 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить:

- визнати протиправним і скасувати рішення №17 від 22.06.2017 про відмову в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції Закону України №2663 від 12.07.2001;

- зобов`язати зарахувати до 20-річнго стажу, який дає право на пенсію за вислугу років, половину строку навчання на юридичному факультеті Дніпропетровського державного університету з 01.09.1993 по 30.06.1998;

- зобов`язати призначити і виплачувати пенсію за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 90 відсотків заробітної плати, вказаної в довідці Прокуратури Дніпропетровської області №18-16вих17 від 20.06.2017, починаючи з 14.06.2017.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.10.2018 позов задоволений. Зокрема суд послався на статтю 22 Конституції України, відповідно до якої права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області просить рішення суду скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначають, що суд першої інстанції вирішив справу на підставі норми, яка не діє на час звернення позивача за призначенням пенсії.

Переглядаючи справу, колегія суддів виходить з наступного:

ОСОБА_1 з 14.06.2017 звільнений з органів прокуратури.

Позивач 14.06.2017 звернувся до Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпрі з заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України №1789 від 05.11.1991 «Про прокуратуру».

Згідно письмової відповіді №6332/06/33 від 22.06.2017, рішенням Комісії з питань призначення і перерахунку пенсій Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпрі №17 від 22.06.2017 відмовлено в призначенні пенсії. Відповідач посилався на пункт 5 Прикінцевих положень Закону України №213 від 02.03.2015 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», відповідно до якого з 01.06.2015 скасовані норми Закону України «Про прокуратуру» стосовно призначення пенсій за вислугу років. Крім того, вислуга років позивача становить 18 років 4 місяці 17 днів, а для призначення пенсії відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» необхідно 23 роки.

Відповідно до частини 1 статті 50-1 Закону України №1789 від 05.11.1991 «Про прокуратуру» в редакції Закону №3668 від 08.07.2011, прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше:

по 30 вересня 2011 року - 20 років, в тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років;

з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року - 20 років 6 місяців, в тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року - 21 рік, в тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 11 років;

з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року - 21 рік 6 місяців, в тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 11 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року - 22 роки, в тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 12 років;

з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року - 22 роки 6 місяців, в тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 12 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, в тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 13 років;

з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року - 23 роки 6 місяців, в тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 13 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року - 24 роки, в тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 14 років;

з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року - 24 роки 6 місяців, в тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 14 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, в тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 15 років.

Відповідно до частини 2 статті 50-1 Закону України №1789 від 05.11.1991 «Про прокуратуру» в редакції Закону №1166 від 27.03.2014, пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до частини 6 статті 50-1 Закону України №1789 від 05.11.1991 «Про прокуратуру» в редакції Закону №3668 від 08.07.2011, до вислуги років, що дає право на пенсію відповідно до цієї статті, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених в статті 56 цього Закону, в тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими, суддями, на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах служби безпеки України, посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в науково-навчальних закладах генеральної прокуратури України працівникам, яким присвоєно класні чини, на виборних посадах в державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулись в прокуратуру, строкова військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Закону України №213 від 02.03.2015 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», в разі неприйняття до 01.06.2015 закону про призначення всіх пенсій, в тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії, щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 Прикінцевих положень Закону України №1697 від 14.10.2014 «Про прокуратуру», який діє з 15.07.2015, визнаний таким, що втратив чинність з набранням чинності цим Законом, Закон України №1789 від 05.11.1991 «Про прокуратуру», крім пункту 8 частини 1 статті 15, частини 4 статті 16, абзацу 1 частини 2 статті 46-2, статті 47, частини 1 статті 49, частини 5 статті 50, частин 3, 4, 6, 11 статті 50-1, частини 3 статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 в частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15 грудня 2015 року.

Оскільки не був прийнятий закон про призначення всіх пенсій на загальних підставах та в зв`язку з набранням чинності Закону України №1697 від 14.10.2014 «Про прокуратуру», на день звернення ОСОБА_1 за призначенням пенсії, не діяли положення статті 50-1 Закону України №1789 від 05.11.1991 «Про прокуратуру» стосовно пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих прокуратури.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь в процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, необхідно перевірити законність дій конкретного суб`єкта владних повноважень, в даному випадку Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, на час відмови в призначенні пенсії.

Виходячи з положень частини 2 статті 19 Конституції України про обов`язок органів державної влади, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у відповідача відсутні законодавчі підстави для призначення пенсії відповідно до статті 50-1 Закону України №1789 від 05.11.1991 «Про прокуратуру» в період коли ця норма вже не діє.

Доводи позивача про звуження змісту і обсягу існуючих прав, з якими погодився окружний суд, колегія суддів відхиляє. Європейський Суд з прав людини в рішенні від 26.06.2014 у справі Суханов та Ільченко проти України зазначив, що демократично обраний Парламент зберігає право щодо виконання своїх законодавчих функцій відповідно до Конституції та зміни встановлених розмірів виплат на певний період часу. В рішенні від 03.06.2014 у справі Великода проти України зазначено, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може змінюватись державою через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства.

Відтак зміна правового регулювання призначення пенсій прокурорам і слідчим виходячи з реальних можливостей державного бюджету не є звуженням змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Зокрема пункт 5 Прикінцевих положень Закону України №213 від 02.03.2015 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» в частині скасування норми стосовно пенсійного забезпечення відповідно до Закону України «Про прокуратуру» в діючий на той час редакції неконституційним не визнавався.

Відповідно до частини 1 статті 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Зміна правового регулювання призначення пенсій прокурорам і слідчим ніяким чином не звужує зміст та обсяг існуючих прав і свобод громадян, гарантованих статтями 15-55 Конституції України.

Таким чином, судом першої інстанції порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 241-244, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області задовольнити.

Скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.10.2018 та прийняти нову постанову.

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з 02.07.2019 та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя А.В. Суховаров

судді Т.І. Ясенова

судді О.В. Головко