Справа № 554/2692/19
Суддя: Савченко А. Г.
Дата ухвалення: 2019-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 02.07.2019 Справа № 554/2692/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

2 липня 2019 року суддя Октябрського районного суду м. Полтави Савченко А. Г., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти № 3 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Кривича Віталія Володимировича про скасування постанови,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог та відзиву

1. 27 березня 2019 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із адміністративним позовом до поліцейського роти № 3 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Кривича Віталія Володимировича (далі Відповідач, Інспектор) про скасування постанови.

Позивачка ОСОБА_1 має зареєстроване місце проживання у Шевченківському районі м. Полтави, а відтак позовна заява з приводу оскарження постанови про притягнення її до адміністративної відповідальності подана до Октябрського районного суду м. Полтави, підсудна цьому суду згідно з правилами альтернативної територіальної підсудності.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 29 березня 2019 року вказану позовну заяву залишено без руху в зв`язку з недодержанням позивачкою при її подачі вимог статті 160 КАС України та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 2 травня 2019 року після усунення позивачкою недоліків позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження із роз`ясненням Відповідачеві права подачі відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття спрощеного провадження.

2. На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 послалася на те, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, який їй інкриміновано Відповідачем, а процедуру притягнення її до відповідальності останнім вчинено з порушенням вимог статей 258 та 268 КУпАП, а саме: без складання протоколу про вчинення нею адміністративного правопорушення, роз`яснення їй прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, а звідси порушення права на захист, справу щодо неї розглянуто на місці вчинення нею адміністративного правопорушення, а не за місцем знаходження органу, яким вчинено процедуру притягнення її до відповідальності, тощо.

3. У визначений законом строк Відповідач подав відзив на позов, в якому позовних вимог не визнав, наголосивши, що позивачка дійсно вчинила інкриміноване їй правопорушення, за що у визначеній законом процедурі, з додержанням прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності здійснив процедуру притягнення її до адміністративної відповідальності, винісши постанову про накладення на неї адміністративного стягнення на підставі ч. 1 ст. 122 КУпАП за порушення нею вимог дорожнього знаку 5.18 розділу 33 Правил дорожнього руху (далі - Правил) в межах санкції вказаної норми.

Обставини справи, встановлені судом та докази, на підставі яких вони встановлені

4. Відповідно до постанови серії ДП18 № 539672 від 21 березня 2019 року о 10 год. 50 хв. цього ж дня позивачка ОСОБА_1 на автомобілі RENAULT MEGANE номерний знак НОМЕР_1 на вулиці Вадима Пугачова, 32 в м. Кременчуці Полтавської області не виконала вимог дорожнього знаку 5.18 «Напрямок руху по смузі», здійснивши поворот ліворуч зі смуги, яка дозволяє напрямок руху тільки прямо, чим порушила розділ 33 Правил (а. с. 28).

5. Відповідачем суду надано відеозапис порушення, допущеного позивачкою при керуванні транспортним засобом, а також процедури розгляду справи та накладення на неї адміністративного стягнення, який було досліджено в суді, та з якого вбачається, що у вказаний в оскаржуваній постанові день і час автомобіль RENAULT MEGANE номерний знак НОМЕР_1 знаходиться на вул. Київській, 63 в м. Кременчуці, деп. його було зупинено працівниками поліції та де здійснювалась процедура притягнення позивачки до відповідальності.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування

6. Закон України від 30 червня 1993 року № 3353-ХІІ «Про дорожній рух».

6.1. Стаття 14. Учасники дорожнього руху

Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

7. Закон України від 2 липня 2015 року № 580-VIIІ «Про національну поліцію».

7.1. Стаття 40.

1. Поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

2. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

8. Кодекс України про адміністративні правопорушення від 7 грудня 1984 року, № 8073-Х (в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

8.1. Стаття 9. Поняття адміністративного правопорушення

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

8.2. Стаття 122. Перевищення встановлених обмежень швидкості руху, проїзд на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху та порушення інших правил дорожнього руху

Перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

8.3. Стаття 222. Органи Національної поліції

Органи Національної поліції розглядають, крім іншого, справи про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, ч. 1, 2, 3, 5, 6 ст. 121, ч. ч. 1, 2, 3 ст. 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

8.4. Стаття 251. Докази

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

8.5. Стаття 252. Оцінка доказів

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

8.6. Стаття 268. Права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

8.7. Стаття 280. Обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

8.8. Стаття 283. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення

Частина 2. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Частина 3. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

9. Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

9.1. Додаток 1 до Правил дорожнього руху. Розділ 33. Дорожні знаки. Глава 5. Інформаційно-вказівні знаки. Дорожній знак 5.18. «Напрямок руху по смузі». Показує дозволений напрямок руху по смузі.

10. Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ від 7 листопада 2015 року, № 1395.

10.1. Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно з п. 9 цього розділу розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, розяснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обовязки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

11. Постанова Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».

11.1. Пункт 24

Зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У ній повинні бути наведені докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказано мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Оцінка аргументів та мотиви суду

12. Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

13. Згідно ч. 2 ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

14. Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

15. Згідно зі ст. ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

16. Відповідно до ст. ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

17. В позовній заяві позивачка не зазначає про сам факт вчинення інкримінованого їй правопорушення та не спростовує факту його вчинення нею, а констатує, що відповідачем порушено лише процедуру притягнення її до відповідальності на місці його вчинення без складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, ненадання їй доказів його вчинення та інших порушень вимог КУпАП, на які вона вказує в позовній заяві. На підставі цього вона наголошує, що притягнення її до відповідальності здійснено з недотриманням вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України, відповідно до якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. В зв`язку з цим вона просить визнати дії Відповідача протиправними, а винесену ним постанову про накладення на неї адміністративного стягнення скасувати, закривши провадження по справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

18. Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд зазначає, що ними у визначеній законом процедурі доведено факт вчинення позивачкою інкримінованого їй порушення Правил, що чітко видно із наданого відповідачем відеозапису порушення, який був досліджений в суді. При дослідженні наданого доказу судом встановлено, що позивачка на місці зупинки її Відповідачем не заперечувала факту повороту ліворуч з вул. В. Пугачова на вул. Київська в м. Кременчуці, що в даному випадку було порушенням вимог Правил, а також повідомила, що не бачила дорожнього знаку 5.18. Її пояснення Відповідачем було прийнято до уваги та покладено в основу винесення ним на місці скоєння правопорушення оскаржуваної постанови. При розгляді справи про вчинення адміністративного правопорушення Відповідачем позивачці були роз`яснені права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, відповідно до вимог статті 268 КУпАП.

19. Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, що ним, на переконання суду, виконано в повному обсязі.

20. Оцінюючи твердження позивачки, викладені в позовній заяві, суд зазначає, що нею неправильно розуміються поняття законодавчих гарантій об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація якого можлива, на думку останньої, лише за наявності часового інтервалу між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті, з посиланням на рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року, № 5-рп/2015 «У справі за конституційним поданням Уповноваженого з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення». При цьому суд виходить із змісту частини 4 статті 258 КУпАП, згідно з якою у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

21. Крім того, суд звертає увагу позивачки, що рішення Конституційного Суду України, на яке вона посилається, приймалось до внесення змін у статтю 258 КУпАП.

22. З приводу доводів позивачки щодо неправомірності розгляду справи на місці вчинення правопорушення суд зазначає наступне.

У Рішенні Конституційним Судом України від 26 травня 2015 року по справі № 5-рп/2015 (п. 2.3) зазначено, що у частинах першій, другій статті 258 Кодексу (у редакції Закону №767-VII від 23 лютого 2014 року) визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Таким чином, Конституційний Суд України зазначив, що перелік адміністративних правопорушень, які підлягають розгляду у скороченому провадженні (тобто фіксація адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення) є вичерпним і може бути змінений лише законом, зокрема, такий перелік порушень передбачений ч. ч. 1 та 2 ст. 258 Кодексу (у редакції Закону № 767-VII від 23 лютого 2014 року).

23. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

24. Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

25. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що під час винесення оскаржуваної постанови відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, у визначеному законом порядку було встановлено факт порушення позивачкою вимог дорожнього знаку 5.18. «Напрямок руху по смузі» Правил, доведено правомірність прийнятого ним рішення, матеріалами справи встановлено, що ним дотримано права позивачки на справедливий та неупереджений розгляд справи про притягнення її до адміністративної відповідальності, а тому постанова серії ДП18 № 539672 від 21 березня 2019 року, винесена інспектором патрульної поліції Кривичем В. В. про накладення на позивачку адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 255 грн є законною. В зв`язку з цим суд приходить до висновку про обґрунтованість підстав притягнення позивачки до адміністративної відповідальності за вчинення інкримінованого їй порушення Правил та відмови у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями ст. ст. 241-243, 246, 250-251, 286 КАС України, суд,

в и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до поліцейського роти № 3 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Кривича Віталія Володимировича про скасування постанови серії ДП18 № 539672 від 21 березня 2019 року про притягнення її до адміністративної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Октябрський районний суд м. Полтави протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя А. Г. Савченко