Справа № 483/2308/15-а
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2019-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2019 р.м.ОдесаСправа № 483/2308/15-а

Категорія: 5 Головуючий в 1 інстанції: Казанлі Л.І.

Час і місце ухвалення: 10:56, м. Очаків

Дата складання повного тексту: 13.01.2016 р.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Бітова А.І.

суддів - Лук`янчук О.В.

- Ступакової І.Г.

при секретарі - Рощіній К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю багатогалузевої фірми "Постачелектромех" на постанову Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 січня 2016 року у справі за позовом приватного підприємства багатогалузевої фірми "Енергокомплект" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Ушача Юрія Володимировича до Очаківської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2015 року приватне підприємство багатогалузева фірма (далі ПП БФ) "Енергокомплект" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Ушача Ю.В. звернулася до суду з адміністративним позовом до Очаківської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Очаківської міської ради Миколаївської області №355 від 25 листопада 2008 року "Про визнання права власності нерухомого майна ПП БФ "Постачелелектромех".

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що 08 серпня 2011 року арбітражного керуючого Ушача Ю.В. призначено ліквідатором ПП БФ "Енергокомплект". В ході проведення ліквідаційної процедури було встановлено, що вказаним підприємством 07 квітня 2008 року передано в іпотеку дачні будинки за адресою: АДРЕСА_1 , в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 04 квітня 2008 року, укладеного між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ПП БФ "Енергокомплект". В подальшому було встановлено, що право власності на вказане нерухоме майно, яке перебувало під забороною відчуження, переоформлено на ПП БФ "Постачелектромех" на підставі рішення виконавчого комітету Очаківської міської ради Миколаївської області №355 від 25 листопада 2008 року. Посилаючись на те, що колишнім керівництвом підприємства-банкрута вчинено протиправні дії щодо відчуження заставного нерухомого майна, просив визнати незаконними та скасувати оскаржуване рішення.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що Очаківська міська рада не є належним відповідачем у справі, оскільки оскаржуване рішення приймалося виконавчим комітетом цієї ради.

Постановою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 січня 2016 року адміністративний позов ПП БФ "Енергокомплект" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Ушача Ю.В. до Очаківської міської ради Миколаївської області про визнання незаконним та скасування рішення відповідача - задоволено повністю.

Визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Очаківської міської ради Миколаївської області №355 від 25 листопада 2008 року "Про визнання права власності нерухомого майна ПП БФ "Постачелелектромех".

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, ПП БФ "Постачелектромех" подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив зазначене рішення скасувати та прийняту нове, яким закрити провадження по справі.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2019 року ПП БФ "Постачелектромех" поновлено строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції та відкрито апеляційне провадження.

Доводи апеляційної скарги:

- судом першої інстанції під час розгляду справи та винесенню оскаржуваного рішення не залучено до участі у справі - ПП БФ "Постачелектромех" як особу, яка була власником майна на підставі скасованого рішення, чим суттєво порушив приписи ст.ст. 41, 55 Конституції України, ст. 6 Конвенції та безпідставно позбавив особу права власності та права на судовий захист;

- позивачу стало відомо, що власником майна є ПП БФ "Постачелектромех" 24 серпня 2012 року, що підтверджується матеріалами справи, отже, ним пропущено строк звернення до адміністративного суду, визначений ст. 99 КАС України;

- Господарським судом Чернігівської області ПП БФ "Енергокомплект" визнано банкрутом, та призначено ліквідатором арбітражного керуючого, таким чином спори щодо майна боржника вирішуються виключно в межах справи про банкрутство і не підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

У відзиві ліквідатора ПП БФ "Енергокомплект" - арбітражного керуючого Ушача Ю.В. на апеляційну скаргу вказується, що викладені в апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими.

Учасники справи в судове засідання апеляційного адміністративного суду не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлені належним чином. Враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, особиста їх участь в судовому засіданні не обов`язкова. Судова колегія, у відповідності до ч.2 ст. 313 КАС України, визнає можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ТОВ БФ "Постачелектромех", перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження:

Згідно кредитного договору №010/01-04/08-252 від 04 квітня 2008 року ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" надало ПП БФ "Енергокомплект" 91 000 доларів США у вигляді невідновлюваної кредитної лінії для розвитку бізнесу.

07 квітня 2008 року згідно з іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Бороздіною О.Г., в забезпечення виконання зобов`язань за вказаним вище кредитним договором ПП БФ "Енергокомплект" передало в іпотеку ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" дачні будинки, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 143 520 доларів США.

В судовому засіданні суду першої інстанції встановлено, що 02 вересня 2010 року, відповідно до постанови Господарського суду Чернігівської області, ПП БФ "Енергокомплект" було визнано банкрутом, а 08 серпня 2011 року ухвалою цього ж суду ліквідатором вказаного підприємства призначено арбітражного керуючого Ушача Ю.В.

07 грудня 2011 року арбітражний керуючий звернувся до Очаківської філії ММБТІ з проханням перевірити наявність нерухомого майна ПП БФ "Енергокомплект". На вказаному листі міститься відмітка ММБТІ про те, що за вказаним підприємством власність не зареєстрована.

В подальшому, 01 лютого 2012 року ліквідатором було надіслано листа з проханням пояснити ситуацію щодо відсутності майна підприємства. На листі також міститься аналогічна відмітка про відсутність майна.

За наслідками заяви арбітражного керуючого від 24 серпня 2012 року на ім`я прокуратури м. Чернігова з проханням здійснити перевірку щодо незаконного відчуження дачних будинків ПП БФ "Енергокомплект", прокуратурою було встановлено, що власником цих будинків є ПП БФ "Постачелектромех" згідно зі свідоцтвом про право власності, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Очаківської міської ради Миколаївської області №355 від 25 листопада 2008 року "Про визнання права власності нерухомого майна ПП БФ "Постачелелектромех". Також в ході перевірки було опитано колишнього керівника підприємства ОСОБА_1 , який пояснив, що правонаступником ПП БФ "Енергокомплект" стало ПП БФ "Постачелектромех", на рахунок якого були переведені усі основні засоби.

Разом із тим, як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії АЄ №914862 від 29 жовтня 2012 року, відомості про правонаступників ПП БФ "Енергокомплект" відсутні.

Також відсутні відомості про те, що юридична особа ТОВ БФ "Постачелектромех" створена в результаті перетворення, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії AB №090288 від 12 березня 2013 року.

Відсутність відносин правонаступництва вказаних юридичних осіб також підтверджується листом приватного нотаріуса Бороздіної О.Г. від 06 червня 2012 року на ім`я ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" про те, що нею не знімалася заборона на відчуження дачних будинків ПП БФ "Енергокомплект" та листом ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" від 30 листопада 2012 року на ім`я арбітражного керуючого про те, що у банка відсутня інформація щодо відносин правонаступництва між ПП БФ "Енергокомплект" та ТОВ БФ Постачелектромех" (а. с. 34).

Як вбачається з витягу з кримінального провадження, 15 січня 2015 року внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000042 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 367 КК України, 10 листопада 2008 року посадова особа Очаківського МБТІ вчинила службову недбалість, тобто неналежне виконання своїх службових повноважень через несумлінне ставлення до них, проявляючи злочинну недбалість при переоформленні права власності на майно ПП БФ "Енергокомплект", в ході розгляду наданих матеріалів видала позитивний висновок про можливість оформлення права власності на майновий комплекс, а саме: дачні будинки за адресою: АДРЕСА_1 за ПП БФ "Постачелектромех", чим порушила п.2.2 Тимчасового положення про реєстрацію прав власності на нерухоме майно та позбавила ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" забезпечення кредитних зобов`язань, що виникли між ПП БФ "Енергокомплект" та банківською установою.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що рішення виконавчого комітету Очаківської міської ради Миколаївської області № 355 від 25 листопада 2008 року "Про визнання права власності нерухомого майна ПП БФ "Постачелелектромех" містить явні ознаки протиправності, а тому повинно бути скасовано.

Судова колегія не погоджується з цими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" (заяви №29458/04 та №29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін "встановленим законом" у ст. 6 Конвенції спрямований на гарантування того, "що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом" (див. рішення у справі "Занд проти Австрії" (Zand v. Austria), заява №7360/76). У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. Фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, "встановленим законом", національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Отже, поняття "суду, встановленого законом" зводиться не лише до правової основи самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно ст. 2 КАС України (у редакції, чинній на час звернення позивача до суду), завданням адміністративного судочинства визначала захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно п.1 ч.1 ст. 3 КАС України справою адміністративної юрисдикції визнавав публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За правилами ч.1 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, зокрема на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п.7 ч.1 ст. 3 КАС України).

Таким чином, до компетенції адміністративних судів на час розгляду справи судами попередніх інстанцій належали спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.

Наведене узгоджується з положеннями ст.ст. 2, 4, 19 КАС України, які закріплюють завдання адміністративного судочинства, визначення понять публічно-правового спору та суб`єкта владних повноважень, а також межі юрисдикції адміністративних судів.

Разом із тим, неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

За правилами п.1 ч.1 ст. 15 ЦПК України (у редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваного судового рішення) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі №914/2006/17.

З встановлених обставин справи вбачається, що спір виник щодо правомірності рішення виконавчого комітету Очаківської міської ради Миколаївської області №355 від 25 листопада 2008 року "Про визнання права власності нерухомого майна ПП БФ "Постачелелектромех", яке, на переконання позивача, знаходилось в забезпеченні виконання зобов`язань за кредитним договором ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ПП БФ "Енергокомплект" від 04 квітня 2008 року.

Спір, що розглядається, не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки відповідач приймаючи оскаржуване рішення, не мав публічно-правових відносин саме з позивачем. Оскаржуване рішення стосувалося реєстрації права власності щодо іншої юридичної особи, а не позивача.

Таким чином, виник спір про цивільне право, і подальше оспорювання права власності на спірне нерухоме майно не має вирішуватися за правилами адміністративного судочинства, адже адміністративний суд позбавлений правових (законодавчих) можливостей встановлювати (визнавати) належність права власності на нерухоме майно.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору.

Отже, судова колегія дійшла висновку, що у разі прийняття суб`єктом владних повноважень рішення про визнання права власності нерухомого майна має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

Крім того, судова колегія враховує, що з 02 вересня 2010 року у Господарському суду Чернігівської області перебуває справа №16/158б, згідно якої визнано банкрутом ПП БФ "Енергокомплект" та відкрито ліквідаційну процедуру. На даний час ліквідаційна процедура не завершена.

Відповідно до п.п.6, 8 ч.1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Оскільки має місце господарський спір між позивачем та третьою особою щодо майнових прав, то вимоги щодо скасування рішення про визнання права власності нерухомого майна мають бути заявлені у рамках господарської справи.

Висновки суду узгоджуються з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, наведеним у постанові по справі №361/5591/17 від 22 січня 2019 року.

За таких обставин, судова колегія приходить до висновку, що між позивачем та апелянтом існує майновий спір, а тому дана справа не підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 139 КАС України.

Враховуючи, що судом першої інстанції порушені норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, судова колегія, керуючись ч.1 ст. 319 КАС України вважає необхідним, скасовуючи постанову суду першої інстанції, закрити провадження у справі за позовом ПП БФ "Енергокомплект" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Ушача Ю.В.

Керуючись ст.ст. 308, 310, п.3 ч.1 ст. 315, ч.1 ст. 319, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю багатогалузевої фірми "Постачелектромех" задовольнити.

Постанову Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 січня 2016 року скасувати, провадження у справі за позовом приватного підприємства багатогалузевої фірми "Енергокомплект" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Ушача Юрія Володимировича до Очаківської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення - закрити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 липня 2019 року.

Головуючий: Бітов А.І.
Суддя: Суддя: Ступакова І.Г. Лук`янчук О.В.