Справа № 280/1861/18
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2019-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 280/1861/18

Головуючий у 1-й інстанції:Василенко Р.О.

Суддя-доповідач: Шидловський В.Б.

04 липня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Боровицького О. А. Матохнюка Д.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Начальника Коростишівського РВ УДМС України у Житомирській області Новаковця Миколи Адамовича на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 31 травня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Начальника Коростишівського РВ УДМС України у Житомирській області Новаковця Миколи Адамовича, Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області про скасування постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом у якому просила скасувати постанову ПЗ МЖТ 000236 начальника Коростишівського РВ УДМС у Житомирській області Новаковця М.А. від 01.12.2018 року про закриття справи про адміністративне правопорушення у зв"язку зі закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 31.05.2019 позовні вимоги задоволено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції слід змінити, а апеляційну скаргу задовольнити частково, з огляду на наступне.

Постановою начальника Коростишівського РВ УДМС Новаковця М.А. 12.09.2018 позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.203 КУпАП та накладено штраф в розмірі 3 400,00 грн. за порушення вимог Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Рішенням Коростишівського районного суду від 06.11.2018, яке залишене без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28.11.2018, вищевказану постанову про накладення на позивача штрафу скасовано, а справу направлено на новий розгляд.

01.12.2018 начальник Коростишівського РВ УДМС у Житомирській області Новаковець М.А. виніс постанову про закриття вищевказаної адміністративної справи на підставі ст.38 КУпАП в зв`язку із закінченням термінів притягнення до відповідальності, але при цьому зазначив в постанові, що ним встановлено: 12.09.2018 0 13 год. 50 хв. до Коростишівського РВ УДМС звернулась громадянка Узбекистану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка з 27.08.2018 року до теперішнього часу проживає за недійсною посвідкою на постійне проживання в Україні, так як по досягненню 45 річного віку вчасно не обміняла її, що є порушенням Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відповідальність за яке передбачено ч.1 ст.203 КУпАП.

Не погодившись із даною постановою позивач звернулася до суду з адміністративним позовом у якому просила скасувати постанову ПЗ МЖТ 000236 начальника Коростишівського РВ УДМС у Житомирській області Новаковця М.А. від 01.12.2018 року про закриття справи про адміністративне правопорушення у зв"язку зі закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.203 КУпАП порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в`їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, крім порушень, передбачених частиною другою цієї статті, - тягнуть за собою накладення штрафу від тридцяти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, проживання іноземця в Україні за недійсними документами є адміністративним правопорушенням, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.203 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, адміністративне стягнення накладено на позивача у зв`язку з тим, що остання проживала на території України за недійсними документами на право проживання в Україні.

Згідно з ст.26 Конституції України передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України.

Відповідно до п.п.6, 8, 17 ч.1 ст.1 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав; іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають в Україні, - іноземці та особи без громадянства, які отримали посвідку на постійне проживання, якщо інше не встановлено законом; посвідка на постійне проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні.

Як зазначено в ч.3 ст.3 ЗУ Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Згідно з ч.1 ст.4 ЗУ Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства іноземці та особи без громадянства можуть відповідно до Закону України Про імміграцію іммігрувати в Україну на постійне проживання.

Іноземці та особи без громадянства, зазначені у частинах першій та сімнадцятій статті 4 цього Закону, отримують посвідку на постійне проживання (ч.1 ст.5 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства).

Постановою Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2002 року №198 затверджено Порядок оформлення і видачі посвідки на постійне проживання (що був чинний на момент видачі позивачу тимчасової посвідки на постійне проживання), відповідно до п.8 якого посвідка підлягає обміну при досягненні особою 25- і 45-річного віку.

Згідно з п.9 Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 березня 2012 року №251, строк дії посвідки на постійне проживання не обмежується. Посвідка на постійне проживання підлягає обміну в разі досягнення особою 25- і 45-річного віку.

Відповідно до п.16 наведеного Порядку посвідка, обмін якої не проведено в зазначені строки, визнається недійсною.

Відповідно до пункту 18 Порядку у разі виникнення обставин (подій), у зв"язку з якими посвідка підлягає обміну (крім закінчення строку дії), документи для її обміну подаються протягом місяця з дати виникнення таких обставин (подій).

Таким чином, у випадку не здійснення обміну посвідки на постійне місце проживання при досягненні особою 45-річного віку, така посвідка визнається недійсною.

Колегія суддів зазначає, що саме посвідка на постійне проживання є тим документом, який підтверджує право іноземця на постійне проживання в Україні.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з паспортом № АС0547376 тип - Р, код UZB виданого 23.07.2018, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою Республіки Узбекистан.

Відповідно до копії посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_1 від 27.05.2003, яка видана безстроково, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у 2000 р. приїхала з Узбекистану та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Тимчасова посвідка на постійне проживання серії НОМЕР_1 видана позивачу 27.05.2003, та підлягала обміну при досягненні ним 45-річного віку.

Зазначеного віку 45 років позивач досягла 27 червня 2018 року та вже на початку липня 2018 року звернулася до Посольства Республіки Узбекистан в Україні із заявою про оформлення паспорта, в зв"язку із закінченням терміну дії небіометричного документа СА1128796 (який був виданий 17.05.1999 року Чіланзарським РУВС м.Ташкент та був дійсний до 26.06.2018 року).

На підставі заяви, О.Князєвій був оформлений новий біометричний паспорт НОМЕР_2 (терміном дії з 23.07.2018 р. до 22.07.2028 р.), що підтверджується повідомленням Посольства Республіки Узбекистан в Україні від 01.05.2019 р. № 026/1-689 (а.с.84).

Згідно довідки посольства Республіки Узбекистан в Україні від 16.11.2018 № 591/2-34 позивач дійсно отримала біометричний паспорт НОМЕР_2 громадянина Республіки Узбекистан лише 07 вересня 2018 року (у п"ятницю) і вже 12 вересня 2918 року (у середу) звернулась за обміном посвідки, тобто одразу після отримання нового паспорта.

За таких обставин колегія суддів вважає, що позивач пропустила місячний строк встановлений для обміну посвідки з незалежних від неї причин, а тому в її діях відсутній склад правопорушення передбачений ч.1 ст.203 КУпАП.

Зазначені обставини залишилися поза увагою начальника Коростишівського РВ УДМС у Житомирській області ОСОБА_2 ., який постановою ПЗ МЖТ 000236 від 01.12.2018 року закрив провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв"язку зі закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Колегія суддів зазначає, що з правового аналізу вказаної норми вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні правопорушення провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні правопорушення, в даному випадку передбаченого ч.1 ст.203 КУпАП.

Окрім того, відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, які пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чиє підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначена правова позиція висвітлена в постановах Верховного Суду від 16 квітня 2019 року у справі № 927/623/18 та від 07.02.2018 у справі № 910/18319/16.

Разом із тим задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції в описовій частині рішення нечітко сформулював підстави для їх задоволення, та в резолютивній частині помилково зазначив, що закриває адміністративну справу, а не справу про адміністративне правопорушення, а також не зазначив, що справу слід закрити саме за п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Тому колегія суддів вважає, що саме в цій частині рішення суду першої інстанції слід змінити.

Статтею 317 КАС України визначені підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

Згідно з ч. 4 ст. 317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга - підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Начальника Коростишівського РВ УДМС України у Житомирській області Новаковця Миколи Адамовича задовольнити частково.

Рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 31 травня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Начальника Коростишівського РВ УДМС України у Житомирській області Новаковця Миколи Адамовича, Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області про скасування постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення змінити.

Резолютивну частину рішення викласти в наступній редакції.

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову серії ПЗ МЖТ № 000236 від 01.12.2018 року начальника Коростишівського РВ УДМС України в Житомирській області Новаковця М.А. про закриття справи про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.203 КУпАП щодо ОСОБА_1 за п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.203 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити за п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 04 липня 2019 року.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Боровицький О. А. Матохнюк Д.Б.