Справа № 826/1313/17
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/1313/17 Суддя (судді) першої інстанції: Качур І.А.
Суддя-доповідач: Губська Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Епель О.В., Карпушова О.В.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 квітня 2019 року у справі за адміністративним позовом Міністерства внутрішніх справ України до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Міністерство внутрішніх справ України звернулось до суду з даним позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо неприйняття постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 49942884 на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження»;

- визнати протиправними дії відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо направлення на адресу МВС України вимоги державного виконавця від 22.11.2016 №16-11-4/19 у виконавчому провадженні № 49942884;

- визнати протиправними дії відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення постанови від 14.12.2016 про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні ВП № 49942884;

- визнати протиправними дії відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення постанови від 14.12.2016 про накладення штрафу у виконавчому провадженні ВП № 49942884.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 квітня 2019 року справу передано за підсудністю до Львівського окружного адміністративного суду на підставі ст. 29 Кодексу адміністративного судочинства України.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду. Апелянт наполягає, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про можливість застосування ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» для визначення підсудності справи, оскільки на даний спір розповсюджуються загальні норми щодо територіальної юрисдикції визначені статтею 19 КАС України, в редакції, чинній на момент звернення із позовною заявою.

Згідно з ч. 2 ст. 312 КАС України справу розглянуто у письмовому провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, з матеріалів справи вбачається, що головним державним виконавцем ВДВС Міністерства юстиції України Біловолом В.О. відкрито виконавче провадження № 49942884 на підставі виконавчого листа Львівського окружного адміністративного суду від 26.11.2015 в справі № 813/1219/15 про зобов`язання МВС України розглянути звернення ОСОБА_1 від 17.01.2015

На виконання рішення суду в справі № 813/1219/15 позивачем розглянуто вищевказане звернення та надано відповідь листом № 3130/05/12-2016 від 01.03.2016.

Листом № 1216-964 від 02.03.2016 МВС України повідомило державного виконавця, про добровільне виконання судового рішення та просило закінчити виконавче провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

У зв`язку із ненадходженням інформації щодо виконання рішення суду до виконавчої служби, державним виконавцем скеровано позивачеві вимогу від 22.11.2016 № 16-11-4/19, якою зобов`язано МВС України виконати вимоги виконавчого листа № 813/1219/15 від 26.11.2015, що видав Львівський окружний адміністративний суд, в триденний термін з моменту отримання даної вимоги.

14.12.2016 державним виконавцем відносно Міністерства внутрішніх справ України в межах виконавчого провадження № 49942884 прийнято постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 2040, 00 грн та накладення штрафу у розмірі 5100, 00 грн.

Вважаючи бездіяльність державного виконавця протиправною, а постанови, прийняті в межах виконавчого провадження, такими, що суперечать вимогам чинного законодавства, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно частин першої та другої статті 2 КАС України (тут і надалі в редакції, чинній на момент звернення позивача із позовною заявою) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до частини першої статті 181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Частиною першою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) (в редакції, чинній на момент звернення позивача із позовною заявою) встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Як вбачається з матеріалів справи, МВС України оскаржує дії органу державної виконавчої служби щодо направлення на адресу позивача вимоги державного виконавця, щодо винесення постанов про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу, а також бездіяльність щодо неприйняття постанови про закінчення виконавчого провадження в межах виконавчого провадження № 49942884 з примусового виконання виконавчого листа № 813/1219/15, виданого 26.11.2015 Львівським окружним адміністративним судом.

З огляду на викладене, судова колегія погоджує висновок суду першої інстанції щодо неможливості застосування правил територіальної юрисдикції, оскільки в даному випадку спір виник з приводу рішень та дій (бездіяльності) державного виконавця.

Таким чином, оскільки позивач є стороною виконавчого провадження (боржником), який оскаржує дії державного виконавця в межах виконавчого провадження, на переконання колегії суддів, положення ст. 74 Закону № 1404-VIII є пріоритетними для застосування.

Такий висновок узгоджується із позицією Верхового Суду, викладеною у постановах від 30 травня 2018 року в справі № 826/9930/17 та від 11 липня 2018 року в справі № 813/2871/17.

За приписами п. 3 ч. 1 ст. 29 КАС України (в редакції, чинній на час прийняття спірної ухвали) суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо після відкриття провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Посилання заявника апеляційної скарги на наявність ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 12.01.2017 в справі № 813/185/17 колегія суддів залишає поза увагою, з урахуванням вищевикладених обставин, крім того, зауважує, що ухвала про повернення позовної заяви не перешкоджає її повторному поданню.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для передачі справи за підсудністю, при цьому, вірно застосував положення чинного законодавства України при постановленні оскаржуваної ухвали із дотриманням норм процесуального права, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 316, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 квітня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та, відповідно до ч.2 ст.328 КАС України, не може бути оскаржена.

Головуючий-суддя: Л.В. Губська

Судді: О.В. Епель

О.В. Карпушова