Справа № 420/3032/19
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2019-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/3032/19
Головуючий в 1 інстанції: Радчук А.А.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.,

при секретарі Жигайлової О.Е.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 24 травня 2019 року, прийняту в м. Одесі, по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправними та скасування постанов, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2019 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив визнати протиправною та скасувати постанову Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про відкриття виконавчого провадження від 23 квітня 2019 року ВП № 58976787 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору на користь Другого Малиновського ВДВС міста Одеси ГТУЮ в Одеській області у розмірі 116 193,74 гривень;

визнати протиправною та скасувати постанову Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про відкриття виконавчого провадження від 23 квітня 2019 року ВП № 58976930, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Другого Малиновського ВДВС міста Одеси ГТУЮ в Одеській області витрат виконавчого провадження в розмірі 300 гривень.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 24 травня 2019 року у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 відмовлено. Роз`яснено позивачу, що даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Копію ухвали разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами повернуто особі, яка подала позовну заяву.

Не погоджуючись з ухвалою суду позивач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить повністю скасувати ухвалу суду першої інстанції, справу направити до Одеського окружного адміністративного суду для продовження розгляду. Доводами апеляційної скарги зазначено, що даний спір відноситься до юрисдикції адміністративних судів та підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем не надано.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України, в судове засідання не з`явились, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що як вбачається зі змісту позовної заяви позивачем оскаржуються постанови Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, які прийняті в межах виконавчого провадження за наслідками розгляду цивільної справи № 514/522/15-ц за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , який Тарутинським районним судом Одеської області задоволено в повному обсязі та стягнуто солідарно на користь позивача з відповідачів грошові кошти в сумі 1160110,42 гривень та суму судового збору.

Приймаючи ухвалу про відмову у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що даний позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства і він підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

У п. 9 ч. 1 ст. 129 Конституції Українидо основних засад судочинства віднесено зокрема обов`язковість рішень суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з ч.1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувані позивачем постанови прийняті державним виконавцем 23.04.2019 року, під час дії Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII).

За нормами ст. 2 Закону № 1404-VIII виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад, зокрема забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно зі ст. 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 3 Закону № 1404- VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Згідно з ч.1, ч.2 ст. 74 Закону № 1404- VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

З наведених норм права вбачається, що Законом України «Про виконавче провадження» установлено спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що зазначена категорія спору належить до юрисдикції адміністративних судів, і вважає помилковими висновки суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження в цій справі з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України.

Аналогічні правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 16 січня 2019 року у справі № 910/22695/13, від 20 вересня 2018 року у справі № 821/872/17.

З огляду на зазначене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що ухвала Одеського окружного адміністративного суду підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст. ст. 271, 272, 287, 294, 308, 310, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 24 травня 2019 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик