Справа № 120/1855/19-а
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2019-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

03 липня 2019 р. Справа № 120/1855/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Слободонюка М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Лояніча В.О.

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Іванова Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Міністра закордонних справ України Клімкіна Павла Анатолійовича про визнання бездіяльності протиправною, скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, зобов`язання вчинити дії та стягнення понесеної матеріальної шкоди

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду із позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (відповідач), за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Міністра закордонних справ України Клімкіна Павла Анатолійовича про визнання бездіяльності протиправною, скасування постанови, зобов`язання вчинити дії та стягнення матеріальної шкоди.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 20.02.2018 року Окружним адміністративним судом м. Києва винесено рішення у справі № 826/14072/17, яким визнано протиправною бездіяльність Міністра закордонних справ України Клімкіна П . А. щодо не здійснення особистого прийому 26.09.2017 року та зобов`язано останнього провести особистий прийом з ОСОБА_1 у зручний для обох сторін час та день.

Після набранням даним рішенням суду законної сили він отримав виконавчий лист, який 22.01.2019 року пред`явив до примусового виконання у Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України. 30.01.2019 року під його пильним наглядом державний виконавець цього відділу Сіренко С.В відкрив виконавче провадження та встановив боржнику - Міністру закордонних справ Клімкіну П.А. строк для його виконання. Зрозумівши, що боржник станом на 12.02.2019 року не збирається виконувати судове рішення, він 12.02.2019 подав відповідачу заяву із проханням накладення у відповідності до ч. 2 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» на боржника штраф.

Не отримавши відповіді на таку заяву та зрозумівши, що державний виконавець навмисно не вчиняє жодних дій по відношенню до боржника, він, придбавши квитки на потяг в обидві сторони, 20.03.2019 року прибув у м. Київ до відповідача та наполегливо вимагав видати йому постанову про накладення штрафу на боржника. Отримавши відмову у видачі такої постанови з підстав прибуття у неприйомний день, позивач, взявши за основу досягнення своєї мети, 21.05.2019 року повторно прибув до відповідача з тією ж самою вимогою.

Отримавши чергову відмову у видачі постанови про накладення на боржника штрафу, ним 22.05.2019 року подана скарга до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на бездіяльність відповідача, за результатами розгляду якої 06.06.2019 року він отримав лист, датований 27.05.2019 року, із якого дізнався, що державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Сіренко С.В. 27.02.2019 року виніс постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №58240136 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Позивач вважає таке рішення незаконним та таким, що суперечить нормам Конституції України та Закону України «Про виконавче провадження», оскільки рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.02.2018 року по справі № 826/14072/17, на підставі якого був виданий виконавчий лист, не було скасовано чи визнано нечинним судом апеляційної інстанції, а сам виконавчий лист не визнавався судом таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, на переконання позивача, недотримання відповідачем вимог закону завдало йому матеріальних збитків, які він поніс у зв`язку з поїздкою в м. Київ 20.03.2019 року та 21.05.2019 року, на суму 1169,75 грн.

За наведених обставин позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренка С.В. в межах виконавчого провадження №58240136;

- скасувати постанову державного виконавця у виконавчому провадженні №58240136 від 27.02.2019 року про закінчення виконавчого провадження та відновити виконавче провадження;

- керуючись ч. 2 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» зобов`язати державного виконавця Сіренка С.В. винести постанову про накладення на боржника - Міністра закордонних справ України Клімкіна Павла Анатолійовича штрафу за невиконання рішення суду від 20.02.2018 року в частині зобов`язання вчинити дії;

- стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України понесену матеріальну шкоду в розмірі 1169,75 грн.;

- встановити державному виконавцю Сіренку С.В. термін у п`ять днів з дня набрання рішення законної сили для подання звіту про виконання цього рішення.

Ухвалою суду від 24.06.2019 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у судовому засіданні на 03.07.2019 року. Окрім того, встановлено відповідачу та третій особі строки для подання суду відзиву та пояснень на позовну заяву.

03.07.2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача, у якому останній заперечує проти позову та вважає заявлені позовні вимоги безпідставними.

Відповідач зазначає, що судове рішення по справі № 826/14072/17, на підставі якого Окружним адміністративним судом м. Києва 11.06.2018 року видано виконавчий лист, це постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 26.04.2018 року, яка в свою чергу після видачі виконавчого листа була скасована постановою Верховного Суду від 25.09.2018 року. Тобто, зазначене рішення суду не набрало законної сили 26.04.2018 року та виконавчий лист від 11.06.2018 року підлягає поверненню до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Таким чином відповідач наголошує, що державний виконавець при винесенні 27.02.2019 року постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 5 ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачений законами України, у зв`язку з чим у задоволенні заявлених позовних вимог просить відмовити.

Представник третьої особи - Міністра закордонних справ України Клімкіна П.А. 26.06.2019 року звернувся до суду із клопотанням про продовження строку для подачі пояснень щодо адміністративного позову та відкладення розгляду справи. Таке клопотання мотивоване тим, що наданий судом двохденний термін на подачу письмових пояснень є вкрай малий та унеможливлює подання необхідних доказів та обґрунтування своєї позиції в суді.

Розглянувши подане клопотання суд не знаходить підстав для його задоволення, оскільки дана справа відноситься до категорії термінових адміністративних справ, зі скороченим строком розгляду, який згідно ст. 287 КАС України не повинен перевищувати десяти днів після відкриття провадження у справі. При цьому, особливості повідомлення учасників справи та особливості подання заяв по суті справи у такій категорії справ визначені статтями 268 та 269 КАС України, а тому неприбуття у судове засідання учасника справи незалежно від причин, не перешкоджає розгляду справи (ч. 3 ст. 268 КАС України).

В подальшому, 01.07.2019 року до суду надійшли пояснення від третьої особи, згідно яких представник Міністра закордонних справ просить відмовити у задоволенні адміністративного позову та проводити розгляд справи у його відсутність. Також представник третьої особи просить визнати дії позивача зловживанням процесуальними правами.

Суд, заслухавши доводи позивача щодо обставин заявленого позову, заперечення відповідача, дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив наступне.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 лютого 2018 року по справі № 826/14072/17, залишеним без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року, позов ОСОБА_1 до Міністра закордонних справ України Клімкіна Павла Анатолійовича задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Міністра закордонних справ України Клімкіна П.А. щодо не здійснення особистого прийому ОСОБА_1 26 вересня 2017 року. Зобов`язано Міністра закордонних справ Клімкіна П.А. провести особистий прийом позивача у зручний для обох сторін час та день.

11 червня 2018 року на виконання вказаного рішення суду видано виконавчий лист.

22.01.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України із заявою про прийняття до виконання виконавчого листа Окружного адміністративного суду міста Києва по справі № 826/14072/17 від 11.06.2018 року.

На підставі такої заяви стягувача, старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренком С.В. 30.01.2019 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №58240136. Цією ж постановою визначено боржнику обов`язок виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

12.02.2019 року Міністерством закордонних справ України на адресу державного виконавця направлено лист за №721/14-636-159 у якому зазначалося про те, що постановою Верховного Суду від 25.09.2018 року задоволено касаційну скаргу МЗС та скасовано постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 26.04.2018 року по справі № 826/14072/17, а справу направлено до суду апеляційної інстанції на новий розгляд. При новому розгляді справи постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.11.2018 року апеляційну скаргу МЗС залишено без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.02.2018 року - без змін. Тобто, датою набрання рішенням суду законної сили буде 21.11.2018 року, а не 26.04.2018 року.

Взявши до уваги зазначені факти, старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренком С.В. 27.02.2019 року винесена постанова про закінчення виконавчого провадження ВП №58240136 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідна постанова мотивована тим, що зазначене рішення суду не набрало законної сили 26.04.2018 року, як зазначено у виконавчому листі від 11.06.2018 року по справі № 826/14072/17, у зв`язку з чим виконавчий документ підлягає поверненню до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Так, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Для перевірки правомірності застосування відповідачем вказаної норми суду необхідно з`ясувати, за яких підстав Окружним адміністративним судом міста Києва 11 червня 2018 року видано виконавчий лист по справі №826/14072/17 та чи не відпали ці підстави на момент прийняття відповідачем оскаржуваної постанови.

Порядок набрання рішенням суду в адміністративній справі законної сили визначено у статті 255 КАС України, згідно із якою рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Разом із тим частиною другою зазначеної статті передбачено, що у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Тобто, у разі оскарження рішення суду в апеляційному порядку, таке рішення набирає законної сили за наслідками апеляційного перегляду на підставі постанови суду апеляційної інстанції.

У відповідності до ч. 1 ст. 373 КАС України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Судом встановлено, що виконавчий лист по справі № 826/14072/17 виданий Окружним адміністративним судом міста Києва 11.06.2018 року на виконання рішення цього ж суду від 20.02.2018 року, яке набрало законної сили 26.04.2018 року за наслідками прийняття Київським апеляційним адміністративним судом відповідної постанови від 26.04.2018 року.

Отже, підставою для видачі виконавчого листа від 11.06.2018 року слугувала постанова суду апеляційної інстанції від 26.04.2018 року. Підтвердженням цього слугує і відмітка в самому виконавчому листі про дату набрання законної сили судовим рішенням саме 26.04.2018 року.

Натомість, зазначена постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 26.04.2018 року в подальшому була скасована постановою Верховного Суду від 25.09.2018 року.

Тобто, з 25.09.2018 року рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.02.2018 року по справі № 826/14072/17 є таким, що не набрало законної сили 26.04.2018 року.

За змістом частини 2 статті 372 КАС України саме набрання законної сили судовим рішенням є підставою для його виконання та видачі судом виконавчого листа.

У даному випадку скасування судового акту з яким пов`язувався факт набрання законної сили судовим рішенням вказує на втрату чинності підстав для видачі виконавчого листа від 11.06.2018 року. Відповідно, такі обов`язкові реквізити пред`явленого стягувачем до виконання виконавчого листа від 11.06.2018 року як дата його видачі та дата набрання рішенням суду законної сили після 25.09.2018 року втратили свою актуальність та перестали відображати фактичні обставини, необхідні для врахування в процедурі примусового виконання судового рішення органом державної виконавчої служби. Тобто виникли підстави, при яких виконання такого виконавчого документу унеможливлюється.

За наведених обставин суд погоджується із доводами відповідача, що скасування Верховним Судом постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 26.04.2018 року, з фактом прийняття якої обумовлювалася підстава для видачі 11.06.2018 року виконавчого листа по справі № 826/14072/17, є однією з передумов для закінчення виконавчого провадження згідно з п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином на думку суду постанова про закінчення виконавчого провадження від 27.02.2019 року ВП № 58240136 відповідає фактичним обставинам справи та вимогам закону, а тому відсутні підстави для її скасування.

Щодо інших вимог позивача.

Так, позивач просить суд визнати протиправну бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренка С.В. в межах виконавчого провадження №58240136 та зобов`язати останнього винести постанову про накладення на боржника Міністра закордонних справ Клімкіна П.А. штрафу за невиконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.02.2018 року в частині зобов`язання вчинити дії.

По своїй суті вказані вимоги є похідними від попередньої вимоги щодо скасування постанови від 27.02.2019 року про закінчення виконавчого провадження. А оскільки у її задоволені судом відмовлено, тому передумов для задоволення похідних вимог також не має.

Разом із тим щодо існування підстав для винесення державним виконавцем постанови про накладення штрафу на боржника суд вважає за необхідне додатково зазначити наступне.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У частині п`ятій та шостій статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів.

Частинами першою і другою статті 63 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу.

Як свідчать матеріали справи, у постанові про відкриття виконавчого провадження від 30.01.2019 року ВП №58240136 відповідачем визначено боржнику строк протягом 10 робочих днів для виконання рішення суду. Вказана постанова направлена на адресу Міністерства закордонних справ України супровідним листом від 30.01.2019 №58240136/20.1-37/23 та отримання останнім 01.02.2019 року.

В межах визначеного строку боржник звернувся до державного виконавця з листом від 12.02.2019 року № 721/14-636-159 та повідомив про обставини, які пов`язані із виконанням рішення Окружного адміністративного суду міста Києва по справі №826/14072/17, вжиті ним заходи щодо попередньої організації проведення прийому з стягувачем в зручний для обох сторін день та час, а також вказав на прийняття Верховним Судом 25.09.2018 року постанови про скасування постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 26.04.2018 року, та, відповідно зміну дати набрання законної сили рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.02.2018 року.

Саме за результатами отриманої інформації державним виконавцем 27.02.2019 року і винесена постанова про закінчення виконавчого провадження.

Тобто, наведені обставини вказують на те, що підстави для винесення державним виконавцем постанови про накладення на боржника штрафу у даному випадку були відсутні.

Щодо вимоги позивача про стягнення на його користь понесеної матеріальної шкоди в розмірі 1169,75 грн.

Так, відповідно до частини 5 статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Отже, вимоги про відшкодування шкоди можуть розглядатися за правилами адміністративного судочинства, якщо такі вимоги стосуються шкоди, завданої протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, і заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Відповідно до статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою незалежно від вини цього органу.

Під шкодою в розумінні даної норми слід вважати ті майнові втрати, які особа понесла у зв`язку з неправомірними діями чи рішеннями суб`єкта владних повноважень, які зобов`язували особу вчинити певні дії, чи неправомірною бездіяльністю внаслідок якої мало місце неприйняття необхідних мір, передбачених законами або іншими правовими актами, що могло призвести до завдання шкоди.

У даному випадку під матеріальною шкодою в сумі 1169,75 грн. позивач зазначає витрати, які він поніс на поїздки до відповідача з міста Вінниці в місто Київ та в зворотному напрямку 20.03.2019 року та 21.05.2019 року з метою отримання постанови про накладення штрафу на боржника.

При цьому суд враховує, що протиправних дій чи бездіяльності з боку відповідача за результатами розгляду даної справи встановлено не було, а здійснені позивачем поїздки були ініційовані останнім самостійно, за відсутності жодного обов`язку на вчинення таких дій з боку відповідача.

Таким чином понесені позивачем витрати не можуть вважатися шкодою, заподіяною з вини відповідача, а відтак підстав для їх відшкодування за рахунок відповідача не має.

Згідно ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги викладене вище, суд доходить висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

Судові витрати відповідно до ст. 139 КАС України відшкодуванню не підлягають.

Щодо клопотання представника третьої особи - Міністра закордонних справ України про визнання дій ОСОБА_1 , пов`язаних із застосуванням образливих (на думку третьої особи) висловлювань у тексті позову, як зловживанням процесуальними правами та накладення на нього штрафу, то таке задоволенню не підлягає. Використання позивачем своєрідних висловлювань в розумінні ст. 45 КАС України не може розцінюватись як зловживання процесуальними правами.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 271, 287, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Міністра закордонних справ України Клімкіна Павла Анатолійовича про визнання протиправною бездіяльності, скасування постанови, зобов`язання вчинити дії та стягнення матеріальної шкоди відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 287 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Повне судове рішення складено та підписано 03.07.2019.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , серія та номер паспорта НОМЕР_1 .

Відповідач: Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, місцезнаходження: вул. Городецького, 13, м. Київ, 01001, .

Третя особа: Міністр закордонних справ України Клімкін Павло Анатолійович, місцезнаходження: Михайлівська площа, 1 м. Київ, 01018.

Суддя Слободонюк Михайло Васильович