Справа № 540/211/19
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2019-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2019 р.м.ОдесаСправа № 540/211/19

Головуючий в 1 інстанції: Попов В.Ф. Дата і місце ухвалення: 13.03.2019р., м. Херсон
Колегія суддів Пятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лукянчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 13 березня 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2019 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 звернулися до Херсонського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, в якому просили суд:

- визнати неправомірними дії відповідача щодо припинення з 01 травня 2018 року по 31 січня 2019 року включно виплати призначеної за віком пенсії ОСОБА_3;

- зобовязати ГУ ПФУ в Херсонській області відновити виплату ОСОБА_3 призначеної за віком пенсії, з урахуванням заборгованості, що виникла з 01 травня 2018 року по 31 січня 2019 року включно, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок, відкритий в АТ «Ощадбанк»;

- визнати неправомірними дії відповідача щодо припинення з 01 листопада 2017 року по 31 липня 2018 року включно виплати призначеної за віком пенсії ОСОБА_2;

- зобовязати ГУ ПФУ в Херсонській області відновити виплату ОСОБА_2 призначеної за віком пенсії, з урахуванням заборгованості, що виникла з 01 листопада 2017 року по 31 липня 2018 року включно, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок, відкритий в АТ «Ощадбанк».

Позов обґрунтовували тим, що у звязку з проведенням бойових дій та антитерористичної операції в населеному пункті, де проживали позивачі (м.Дебальцево Донецької області) родина ОСОБА_2 була вимушена покинути своє постійне місце проживання та переїхати до м.Нова Каховка Херсонської області. Позивачі перебували на обліку в Новокаховському відділі обслуговування громадян ГУ ПФУ у Херсонській області та отримували пенсію за віком на підставі Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Однак, у звязку з скасуванням довідок про взяття їх на облік як внутрішньо переміщених осіб відповідачем було призупинено виплату пенсій, яку не поновлено навіть при отриманні ОСОБА_3 та ОСОБА_2 повторних довідок про взяття на облік як ВПО. Заборгованість по виплаті пенсій залишилася не виплаченою, чим порушується право позивачів на пенсійне забезпечення.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 13.03.2019р. позов задоволено частково.

Визнано неправомірними дії ГУ ПФУ в Херсонській області щодо припинення з 01 травня 2018 року по 31 січня 2019 року включно виплати призначеної за віком пенсії ОСОБА_3. Зобовязано ГУ ПФУ в Херсонській області відновити виплату ОСОБА_3 призначеної за віком пенсії, з урахуванням заборгованості, що виникла з 01 травня 2018 року по 31 січня 2019 року включно.

Визнано неправомірними дії ГУ ПФУ в Херсонській області щодо припинення з 01 листопада 2017 року по 12 червня 2018 року включно виплати призначеної за віком пенсії ОСОБА_2. Зобовязано ГУ ПФУ в Херсонській області відновити виплату ОСОБА_2 призначеної за віком пенсії, з урахуванням заборгованості, що виникла з 01 листопада 2017 року по 12 червня 2018 року включно.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням в частині відмови в задоволенні вимог щодо виплати пенсії за період з 12.06.2018р. по 31.07.2018р. включно, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не повне зясування судом обставин справи та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції у відповідній частині та прийняти нове про задоволення його вимог позову щодо зобовязання ГУ ПФУ в Херсонській області виплатити йому пенсію з урахуванням заборгованості, що виникла з 12.06.2018р. по 31.07.2018р. включно.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору суд першої інстанції безпідставно визнав обґрунтованими доводи відповідача, що пенсійні виплати за червень-липень 2018 року будуть виплачені ОСОБА_2 на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. При цьому, судом не враховано, що постанова КМУ №365 «Про деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» є підзаконним нормативним актом, який значно звужує встановлене законодавством право позивача на отримання призначеної пенсії.

Також, апелянт посилається на те, що Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, так само як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України. Позиція ГУ ПФУ в Херсонській області стосовно виплати ОСОБА_2 пенсії за червень-липень 2018 року лише після визначення окремого порядку КМУ, на думку апелянта, є достатньою підставою для висновку про те, що його право на мирне володіння майном було порушене.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

На підставі ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає правильність висновків суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги ОСОБА_2, тобто в частині вимог позову про зобовязання ГУ ПФУ в Херсонській області виплатити позивачу пенсію з урахуванням заборгованості, що виникла з 12.06.2018р. по 31.07.2018р. включно.

Зазначене узгоджується з позицією, викладеною в п.13.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20 травня 2013 року №7, відповідно до якого у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянином України та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач є пенсіонером за віком відповідно до Закону України №1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується пенсійним посвідченням №.

У звязку з проведенням бойових дій та антитерористичної операції в м. Дебальцево, Донецької області, позивач покинув своє постійне місце проживання та переїхав до м. Нова Каховка, Херсонської області.

24.12.2014р. Управлінням праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради ОСОБА_2 взято на облік як внутрішньо переміщену особу, адреса проживання: АДРЕСА_2.

З 01.04.2015р. позивач перебуває на обліку в Новокаховському відділі обслуговування громадян ГУ ПФУ в Херсонcькій області як внутрішньо переміщена особа (довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 24.12.2014р. №), де отримує пенсію за віком відповідно до Закону України №1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Листом Управління праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради від 18.10.2017р. №01-20/5242 повідомлено орган Пенсійного фонду про скасування довідок щодо взяття на облік відповідно до Постанови КМУ від 01.10.2014р. №509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб» окремим громадянам, в тому числі і ОСОБА_2, у звязку з поверненням до покинутого місця постійного проживання.

25.10.2017р. Комісією з питань призначення всіх видів державної допомоги та надання пільг з оплати житлово-комунальних послуг за фактичним місцем проживання, утвореною при виконавчому комітеті Новокаховської міської ради, прийнято рішення №18 про припинення виплати з листопада 2017 року всіх соціальних допомог у звязку із скасуванням довідки внутрішньо переміщеної особи.

15.06.2018р. ОСОБА_2 звернувся до Новокаховського відділу обслуговування громадян Фонду із заявою про поновлення виплати пенсії, до якої позивачем додано довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 12.06.2018р. №.

22.06.2018р. Комісією з питань призначення всіх видів державної допомоги та надання пільг з оплати житлово-комунальних послуг за фактичним місцем проживання, утвореною при виконавчому комітеті Новокаховської міської ради, прийнято рішення №12 про поновлення ОСОБА_2 виплати пенсії через шість місяців після припинення виплати відповідно до п.18 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання, затвердженого постановою КМУ від 08.06.2016р. №365 з 12 червня 2018 року.

Пенсія за період з 01 листопада 2017 року по 12 червня 2018 року ОСОБА_2 не виплачувалася у звязку з припиненням її виплати на підставі рішення №18 від 25.10.2017р.

Щодо пенсійних виплат за період червень-липень 2018 року, то листом від 04.10.2018р. №578/О-99-1 ГУ ПФУ в Херсонській області повідомило ОСОБА_2, що відповідні пенсійні виплати за вказаний період будуть виплачені на його користь на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України, що передбачено пунктом 15 Постанови КМУ від 08.06.2016р. №365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам».

Не погоджуючись з правомірністю дій ГУ ПФУ в Херсонській області щодо невиплати у період з 01 листопада 2017 року по 31 липня 2018 року включно призначеної за віком пенсії ОСОБА_2 оскаржив їх в судовому порядку.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позов, виходив з того, що Закон України № 1058-IV не передбачає такої підстави припинення або призупинення виплати пенсії, як проведення перевірки місця фактичного проживання пенсіонера та встановлення факту відсутності останнього за цією адресою або повернення до покинутого місця проживання. Право на пенсію та її одержання не може пов'язуватися з місцем проживання людини. Суд першої інстанції не прийняв до уваги посилання УПФУ на положення Постанови КМУ від 08.06.2016р. №365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», зазначивши, що вказана Постанова є підзаконним нормативно-правовим актом, який обмежує встановлене законодавством право на отримання пенсії позивачем. Також, при вирішенні спору судом першої інстанції враховано висновки рішення Верховного Суду від 03.05.2018р. за результатами розгляду зразкової справи № 805/402/18.

Поряд з цим, суд першої інстанції не знайшов правових підстав для задоволення вимог позову щодо зобовязання ГУ ПФУ в Херсонській області здійснити виплату ОСОБА_2 пенсії з урахуванням заборгованості, що виникла з 12.06.2018р. по 31.07.2018р. включно, зазначивши, що з 12 червня 2018 року відповідачем поновлено виплату пенсії позивачу.

Надаючи правову оцінку висновкам суду першої інстанції в частині вимог позову, які залишено без задоволення, колегія суддів виходить з наступного.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно ч.1 ст.47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Виплата пенсії за минулий час регулюється ст.46 наведеного Закону, відповідно до якої нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб встановлені Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» відповідно до ч.1 ст.1 якого внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

Перереєстрація безробітних, яких у подальшому було зареєстровано як внутрішньо переміщені особи, здійснюється державною службою зайнятості за місцем перебування фактичного проживання особи у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Постановою Кабінету Міністрів України №365 від 08 червня 2016 року «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» затверджено, зокрема, Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, який визначає механізм здійснення контролю за проведенням виплати внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування (п.1 Порядку).

Відповідно до п.15 наведеного Порядку орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається з матеріалів справи, ГУ ПФУ в Херсонській області не заперечує наявність права у ОСОБА_2 на виплату йому пенсії за спірний період з 12.06.2018р. по 31.07.2018р. Однак, відповідач, з посиланням на п.15 Постанови Кабінету Міністрів України №365 від 08.06.2016р., зазначає, що пенсійні кошти за червень-липень 2018 року будуть виплачені позивачу за умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Колегія суддів звертає увагу, що на момент розгляду даної справи відповідний окремий порядок виплати пенсії внутрішньо переміщеній особі за минулий час Кабінетом Міністрів України не визначено, однак відсутність відповідного нормативно-правового документу, що визначає механізм реалізації права на отримання невиплаченої суми пенсії за минулий період не може бути визнано обґрунтованою підставою для позбавлення особи такого права.

Посилання відповідача на те, що пенсія позивачу буде виплачуватись на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України, прямо суперечить ст.46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та свідчить про застосування до позивача, як до внутрішньо переміщеної особи, дискримінаційного підходу, порівняно з іншими пенсіонерами, в той час, коли наявний єдиний механізм виплати пенсій громадянам України за минулий час згідно діючого законодавства.

Більше того, за змістом конституційних норм (статті 113, 116, 117 Конституції України) Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, так само як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України.

Конституційний Суд України у своїх рішеннях № 20-рп/2011 від 26 грудня 2011 року та № 2-рп-99 від 02 березня 1999 року висловив позицію, згідно з якою Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, форми і види пенсійного забезпечення, захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Особливу увагу варто звернути на те, що у преамбулі до Закону № 1058-IV зазначено, що зміна умов і норм загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Колегією суддів встановлено, що жодних змін у вказаний Закон з приводу особливостей виплати заборгованості пенсіонерам, які є внутрішньо переміщеними особами, Верховною Радою не приймались.

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, колегія суддів вважає, що відповідачем протиправно не вчинено відповідних дій, спрямованих на виплату ОСОБА_2 пенсії за період з 12.06.2018р. по 31.07.2018р., внаслідок чого наявні підстави для зобовязання відповідача здійснити виплату недоотриманої пенсії на користь позивача.

При вирішенні спору суд першої інстанції обмежився лише посиланням на те, що з 12.06.2018р. ГУ ПФУ в Херсонській області поновлено виплату пенсії ОСОБА_2, однак не надав правової оцінки доводам позивача щодо невиплати відповідачем на його користь пенсії за період з 12.06.2018р. по 31.07.2018р.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Оскільки при вирішенні спору в частині вимог позову про зобовязання ГУ ПФУ в Херсонській області здійснити виплату ОСОБА_2 пенсії з урахуванням заборгованості, що виникла з 12.06.2018р. по 31.07.2018р. включно, судом першої інстанції не повно зясовано обставини справи, а також порушено норми матеріального права, тому, відповідно до ст.317 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції задовольняє таку скаргу, скасовує рішення суду від 13.03.2019р. у відповідній частині, з прийняттям в цій частині нового судового рішення про задоволення позову.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 13 березня 2019 року в частині відмови в задоволенні вимог позову про зобовязання Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області здійснити виплату ОСОБА_2 призначеної за віком пенсії, з урахуванням заборгованості, що виникла з 12 червня 2018 року по 31 липня 2018 року включно -скасувати.

В цій частині прийняти по справі нову постанову, якою позов задовольнити.

Зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області здійснити виплату ОСОБА_2 призначеної за віком пенсії, з урахуванням заборгованості, що виникла з 12 червня 2018 року по 31 липня 2018 року включно.

В іншій частині рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 13 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення виготовлений 02 липня 2019 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лукянчук