Справа № 360/849/19
Суддя: І.В. Тихонов
Дата ухвалення: 2019-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

25 червня 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/849/19

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Тихонова І.В.,

секретаря судового засідання Шеховцовій А.С.

за участю представників сторін:

позивача: не прибув

представника позивача: ОСОБА_1

представник відповідача: Некрилова О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління Держпраці у Луганській області про визнання протиправним та скасування постанови про накладення штрафу, -

ВСТАНОВИВ:

26 лютого 2019 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (далі - позивач або ФОП ОСОБА_2 ,) до Головного управління Держпраці у Луганській області (далі - відповідач або ГУ Держпраці у Луганській області), в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати винесену заступником начальника ГУ Держпраці у Луганській області Рісухіним Д.О. постанову від 28.01.2019 №ЛГ732/923НД/АВ/СПТД-ФС про накладення на ФОП ОСОБА_2 штрафу у розмірі 417 300,00 грн.

- стягнути з ГУ Держпраці у Луганській області, , адреса: 93100, Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Малиновського, 1а, на користь позивача витрати на сплату судового збору в сумі 4 173,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в період з 20.12.2018 по 21.12.2018 інспектором праці ГУ Держпраці у Луганській області на підставі направлення № 01-17/765 від 20.12.2018 здійснено інспекційне відвідування позивача з питань дотримання вимог законодавства про працю в частині фактичного допуску працівника(ів) до роботи без оформлення трудового договору, за результатами якого складено Акт інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю № ЛГ732/923/НД від 20.12.2018 (далі - Акт відвідування) про неможливість проведення інспекційного відвідування.

Позивачу було вручено вимогу від 20.12.2018 № ЛГ732/923/ЛД про надання в строк до 09 години 26.12.2018 документів.

26.12.2018 позивач особисто прибула за місцем розташування ГУ Держпраці у Луганській області до м. Лисичанськ і надала державному інспектору ОСОБА_3 із супровідним листом від 26.12.2018 № 48 витребувані документи.

Жодних зауважень щодо складу наданих документів та повноти відповіді від інспекторів не надходило. За таких обставин, викладені у постанові від 28.01.2019 №ЛГ732/923НД/АВ/СПТДФС відомості про ненадання ФОП ОСОБА_2, інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування є необґрунтованими, а сама постанова - протиправною і такою, що підлягає скасуванню. Вимога від 26.12.2018 № ЛГ732/923/ПД позивачу не надавалась.

24.01.2019 до місця знаходження виробничих потужностей позивача (м. Сєвєродонецьк, вул. Богдана Ліщини, 12) прибула державний інспектор Власова Н. О. і усно повідомила про розгляд 28.01.2019 о 10:00 год в приміщенні ГУ Держпраці в Луганській області справи про порушення законодавства про працю ФОП ОСОБА_2 , письмове повідомлення позивачу вручено не було.

28.01.2019 позивачу було вручено постанову від 28.01.2019 №ЛГ732/923НД/АВ/СПТД-ФС про накладення на ФОП ОСОБА_2 штрафу у розмірі 417 300,00 грн., винесену заступником начальника Головного управління Держпраці у Луганській області Рісухіним Д. О .

Підставою накладення штрафу в постанові зазначено ненадання позивачем інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування, а саме документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування: при наданні вимоги від 26.12.2018 № ЛГ732/923/ПД, у якій були зазначені: Договори цивільно- правового характеру за 2018 рік; 2 акти виконаних робіт по цивільно-правовим договорам за 2018 рік; Відомості про нарахування та виплати заробітної плати по цивільно-правовим договорам за 2018 рік."

Позивач вважає, що Відповідач недотримав процедури проведення інспекційного відвідування як заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, а також процедури накладення штрафу, у зв`язку з чим Акт відвідування не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення Позивачем порушень вимог законодавства про працю та документом, на підставі якого приймається Постанова про накладення штрафу.

Тобто Відповідач, під час проведення інспекційного відвідування та оформлення за його наслідками Акту відвідування і складання на підставі цього акту Постанови про накладення штрафу, діяв не у порядку та не у спосіб, що передбачені чинним законодавством, а тому Постанова про накладення штрафу не відповідає вимогам чинного законодавства, є необґрунтованою і підлягає скасуванню як протиправна.

Позивач вважає, що згідно ст. 3 Закону України від 02.09.2014 № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» органам і посадовим особам, уповноваженим законами здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, у період та на території проведення антитерористичної операції тимчасово забороняється проведення планових та позапланових перевірок суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність у зоні проведення антитерористичної операції, крім позапланових перевірок суб`єктів господарювання, що відповідно до затверджених Кабінетом Міністрів України критеріїв оцінки ступеня ризику від провадження господарської діяльності віднесені до суб`єктів господарювання з високим ступенем ризику.

Позивач зареєстрований у м. Сєвєродонецьк Луганської області. Зазначене місто віднесене до Переліку населених пунктів, на території, яких здійснювалась антитерористична операція. Таким чином, на момент інспекційного відвідування та винесення спірної постанови позивач знаходився на території здійснення антитерористичної операції, що підтверджується законодавчо встановленими положеннями.

На підставі вищезазначеного, враховуючи норми статті 3 Закону України від 02.09.2014 № 1669-VІІ, дії відповідача щодо здійснення державного контролю у сфері господарської діяльності відносно ФОП ОСОБА_2 є незаконними, а, отже, і рішення прийняті за результатами таких заходів є протиправними та підлягають скасуванню в повному обсязі.

Крім того, що Є необґрунтованим і не підтверджено доказами факт направлення позивачу та отримання ним вимоги від 26.12.2018 № ЛГ732/923/ПД, ненадання інформації за якою стало підставою для винесення оскаржуваної постанови. Згідно наданих позивачу 28.01.2019 для огляду матеріалів справи про порушення законодавства про працю вказана вимога була направлена 27.12.2018 цінним відправленням з описом вкладень (накладна № 626) за адресою; АДРЕСА_5 . ФОП ОСОБА_2 зареєстрована за іншою адресою: АДРЕСА_3 . Поштове відправлення за накладною № 626 ОСОБА_2 не вручалось, підпис на описі вкладень виконано не позивачем. За таких обставин, викладені в оскаржуваній постанові висновки про ненадання ФОП ОСОБА_2 інформації на вимогу від 26.12.2018 № ЛГ732/923/ПД, є необгрунтованими.

Зазначив, що витребувані у вимозі від 26.12.2018 № ЛГ732/923/ПД відомості не стосуються законодавства про працю. Вимогою від 26.12.2018 № ЛГ732/923/ПД у ОСОБА_2 в строк до 10:00 год 26.12.2018 витребувались Договори Цивільно правового характеру. Однак законодавством про працю не передбачено, і оскаржувана постанова не містить посилань на відповідні вимоги діючого законодавства, ведення таких документів, як договори цивільно-правового характеру, акти виконаних робіт по цивільно-правовим договорам; відомості про нарахування та виплати заробітної плати по цивільно-правовим договорам.

Відповідачем порушено порядок та строк повідомлення про розгляд справи. Державний інспектор Власова Н. О. 24.01.2019 усно повідомила ФОП ОСОБА_2 про розгляд 28.01.2019 о 10:00 год в приміщенні ГУ Держпраці в Луганській області справи про порушення законодавства про працю ФОП ОСОБА_2 , письмове повідомлення про розгляд справи позивачу вручено не було. 28.01.2019 заступником начальника Головного управління Держпраці у Луганській області Рісухіним Д. О. було винесено постанову від 28.01.2019 №ЛГ732/923НД/АВ/СПТД-ФС про накладення на ФОП ОСОБА_2 штрафу у розмірі 417 300,00 грн.

Таким, чином, позивача про розгляд справи було повідомлено менше ніж за 5 днів та у інший спосіб (усно, а не письмово), ніж визначено нормативно-правовими актами, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Відповідачем порушено порядок та строк винесення постанови по справі. Відповідно до наказу від 20.12.2018 № 640 та направлення від 20.12.2018 № 01- 17/765 інспекційне відвідування здійснювалось з 20.12.2018 по 21.12.2018.

Строк інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_2 зупинявся на період з 20.12.2018 по 26.12.2018 - встановлений інспектором строк для надання документів на вимогу від 20.12.2018 № ЛГ732/923/ПД про надання документів, ведення яких передбачено законодавством про працю. 26.12.2018 інспекторами було складено акт від 26.12.2018 № ЛГ732/923/НД про неможливість проведення інспекційного відвідування. Вимогою від 26.12.2018 № ЛГ732/923/ПД документи, ведення яких передбачено законодавством про працю, не витребувались. Крім того, вказаною вимогою було встановлено строк надання документів до 10:00 год. 26.12.2018. Таким чином, 26.12.2018 о 10 год 01 хв. посадовим особам відповідача було відомо про ненадання документів на вимогу від 26.12.2018 № ЛГ732/923/ПД. Отже, строк інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_2 сплив 27.12.2018.

Акт, складений в останній день інспекційного відвідування (27.12.2018), посадовими особами відповідача не складався, позивачу не надавався і не направлявся. 28.01.2019 позивачу було надано для ознайомлення лише акти від 20.12.2018 та 26.12.2018 про неможливість проведення інспекційного відвідування.

В порушення вимог п. 3 Порядку № 509, рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу посадовою особою відповідача до 06.01.2019 винесено не було, що встановлено позивачем під час ознайомлення із матеріалами справи 28.01.2019. Крім того, в порушення вимог п. 4 Порядку № 509, справу не розглянуто у п`ятнадцятиденний строк з дня прийняття рішення про її розгляд (до 21.01.2019), постанову № №ЛГ732/923НД/АВ/СПТД-ФС винесено 28.01.2019.

28.01.2019 заступником начальника Головного управління Держпраці у Луганській області Рісухіним Д. О. було винесено постанову від 28.01.2019 №ЛГ732/923НД/АВ/СПТД-ФС про накладення на ФОП ОСОБА_2 штрафу у розмірі 417 300,00 грн.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 01.03.2019 по справі було відкрито провадження та справа призначена до розгляду в підготовче засідання на 20 березня 2019 року.

У підготовчому засіданні 20.03.2019 було оголошено перерву для надання додаткових доказів до 08.04.2019.

08.04.2019 в підготовчому засіданні було оголошено перерву для надання додаткових пояснень до 17.04.2019.

У підготовчому засіданні 17.04.2019 було оголошено перерву для надання часу підготовки заперечень та вистрибування доказів до 16.05.2019.

16.05.2019 в підготовчому засіданні було оголошено перерву для надання часу підготовки відповіді на пояснення до 27.05.2019.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 27.05.2019 по справі було закінчене підготовче засідання та справа призначена до розгляду в судовому засіданні на 07.06.2019.

В судовому засіданні 07.06.2019 по справі було оголошено перерву для надання часу підготовки письмових пояснень до 25.06.2019.

20.03.2019 до суду надійшов відзив на позовну заяву ГУ Держпраці у Луганській області, відповідно до якого відповідач заперечує проти позову, доводи останнього вважає необґрунтованими виходячи з наступного (арк. спр.44-47).

Щодо підстав для проведення інспекційного відвідування зазначив, що 04 грудня 2018 року до ГУ Держпраці у Луганській області надійшов лист ГУ ПФ України в Луганській області від 29.11.2018 № 16526/04-03, який містить інформацію щодо страхувальників, у яких застраховані особи виконували роботи (надавали послуги) за цивільно - правовими договорами станом на 1 жовтня 2018 року. Відповідно до підпунктів 6 пункту 5 та пункту 10 Порядку № 295, на підставі інформації ПФ України в Луганській області ГУ Держпраці у Луганській області винесено наказ від 20.12.2018 № 640 «Про проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_2 .

Щодо законності дій та рішень посадових осіб ГУ Держпраці у Луганській області зазначив, що 20.12.2018 р. ГУ винесено направлення від 20.12.2018 № 01- 17/765 на проведення інспекційного відвідування, яке отримано ФОП Шумською 20.12.2018.

20.12.2018 у зв`язку з неможливістю проведення інспекційного відвідування з причини створення перешкод у діяльності інспектора праці винесено Акт про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування від 20.12.2018 № ЛГ732/923/НД, згідно якого строк проведення інспекційного зупинено до 26.12.2018

20.12.2018 інспекторами праці складено Вимогу про надання/поновлення документів від 20.12.2018, яка отримана ФОП Шумською 20.12.2018.

Головним управлінням отримано лист від ФОП Шумської № 48 з копіями документів, зазначених у вимогі.

Тому інспектором праці складено Вимогу про надання/поновлення документів від 26.12.2018 № 732/923/ПД та Акт про неможливість проведення відвідування/невиїзного інспектування від 26.12.2018 № ЛГ732/923/НД, згідно якого строк проведення інспекційного відвідування зупинено до 29.12.2018.

Зазначив, що 27.12.2018 позивач отримала акт про неможливість проведення інспекційного відвідування від 26.12.2018 № ЛГ732/923/НД та письмову вимогу від 26.12.2018 № ЛГ732/923/НД, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (ідентифікатор поштового відправлення № 626). Також це підтверджено листом т.в.о. директора «Укрпошта» ОСОБА_5 від 11.01.2019 № 03-096, що відправлення було доставлено та вручено адресату особисто ОСОБА_2 після пред`явлення документа, що посвідчує особу, про що свідчить підпис одержувача в накладній «Вручення». Проте, станом на 04.01.2019 позивачем не надано до Головного управління жодних документів на виконання письмової вимоги від 26.12.2018 № ЛГ732/923/НД.

Щодо дії ст. 3 Закону «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі - Закон про тимчасові заходи) унеможливлює здійснення Головним управлінням заходів державного контролю відносно Позивача у період проведення АТО та що дія цього Закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення зазначив, що 30.10.2018 закінчилася дія мораторію, передбаченого ст. 3 Закону про тимчасові заходи, і що з наступного дня у посадових осіб ГУ з`явилося право на проведення ними відповідних перевірок/інспекційних відвідувань. І тому вказане право було застосовано державним інспектором відносно ФОП ОСОБА_2 .

Щодо твердження Позивача про те, що державний інспектор не вправі здійснювати захід державного контролю за додержання законодавства про працю у формі інспекційного відвідування і що терміни «перевірки» та «інспекційного відвідування» як форми контрольного заходу не тотожні, внаслідок чого у нього відсутнє право застосовувати Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затверджений Постановою КМУ № 509 від 17.07.2013. (далі - Порядок № 509), у якому використовується термін «перевірка».

З цього приводу відповідач зазначив, що при здійсненні заходів державного контролю посадові особи Відповідача керуються, в тому числі, вимогами Конвенції Міжнародної організації праці № 81 1947 р. про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованої Законом України від 08 вересня 2004 року № 1985-ІУ (далі - Конвенція № 81). У наказі Головного управління на проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_2 № 611 від 13.12.2018 як раз і зазначена вказана конвенція. У конвенції № 81 одночасно використовується як термін «перевірка» - у пункті с) частини 1 статті 12 якої інспектори праці наділяються правом здійснювати перевірку, яку вони можуть вважати необхідною для того, щоб переконатися у тому, що правові норми суворо дотримуються, причому, з будь-яких питань, які стосуються застосування правових норм, так і термін «інспекційне відвідування» - у частині 2 цієї самої статті.

Тому державні інспектори Головного управління при накладенні на суб`єктів господарювання штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення вправі керуватися нормами, викладеними у Порядку № 509.

На підставі вищезазначеного, просив суд у задоволенні позовних вимог ФОП Шумської Ю.В. про визнання протиправною та скасування постанови №ЛГ732/923НД/АВ/СПТД-ФС від 28.01.2019 про накладення штрафу та стягнення з відповідача судових витрат та витрат на професійну правничу допомогу відмовити у повному обсязі за необґрунтованістю.

Представник позивача у судовому засіданні адміністративний позов підтримав у повному обсязі та просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти адміністративного позову заперечувала, просила відмовити у задоволенні позовних вимог повністю за необґрунтованістю.

Дослідивши письмові докази та пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти нього, суд встановив наступне.

Щодо статусу, порядку та процедури проведення ГУ Держпраці у Луганській області інспекційного відвідування.

Частинами 1 та 2 статті 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Використання примусової праці забороняється. Не вважається примусовою працею військова або альтернативна (невійськова) служба, а також робота чи служба, яка виконується особою за вироком чи іншим рішенням суду або відповідно до законів про воєнний і про надзвичайний стан.

Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно з ч.1 ст.259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року № 295 (далі Порядок №295), встановлено, що Цей Порядок визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування).

Пунктом 2 Порядку №295 передбачено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці, зокрема, Держпраці та її територіальних органів.

Пункт 1 Положення про Державну службу України з питань праці /далі - Положення №96, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96, встановлює, що Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Пунктом 7 Положення встановлено, що Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Згідно з п.8 Порядку №295 передбачено, що про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі.

Про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню.

Повноваження, права та обов`язки державних інспекторів Держпраці та територіальних державних управлінь визначені, крім загальних законів, конвенціями Міжнародної організації праці (далі МОП), ратифікованих Законами України «Про ратифікацію Конвенції міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі» від 08.09.2004 № 1985-IV та «;Про ратифікацію Конвенції міжнародної організації праці № 129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві» від 8 вересня 2004 року № 1986- IV.

Зазначені конвенції мають пріоритетне значення, оскільки статтею 15 Закону України «Про міжнародні договори України» визначено, що чинні міжнародні договори України підлягають сумлінному дотриманню Україною відповідно до норм міжнародного права; згідно частини першої статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України є частиною національного законодавства; статтею 8-1 КЗпП України визначено, якщо міжнародним договором або міжнародною угодою, в яких бере участь Україна, встановлено інші правила, ніж ті, що їх містить законодавство України про працю, то застосовуються правила міжнародного договору або міжнародної угоди.

Відповідно до статті 16 Конвенції № 81 інспекція на підприємствах проводиться так часто і так ретельно, як це потрібно для забезпечення ефективного застосування відповідних законодавчих положень.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) врегульовані Законом України від 05.04.2007 № 877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі Закон № 877).

Згідно із частинами першою та другою статті 259 Кодексу Законів про працю України (далі КЗпП України) державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Центральні органи виконавчої влади здійснюють контроль за додержанням законодавства про працю на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у їх функціональному підпорядкуванні, крім органів доходів і зборів, які мають право з метою перевірки дотримання податкового законодавства здійснювати такий контроль на всіх підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування.

Частиною першою статті 265 КЗпП України визначено, що посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Пунктом 19 Порядку № 295 визначено, що за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.

Пунктами 27 та 29 Порядку №295 передбачено, що у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об`єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

З викладеного вбачається, що відповідно до п. 27, 29 Порядку № 295 прямо передбачено право контролюючого органу за результатами інспекційного відвідування винести припис та/або вжити заходів притягнення до відповідальності - штрафу об`єкту відвідування.

Застосування терміну «перевірка» у тексті Порядку № 509 вочевидь свідчить лише про те, що останній був прийнятий раніше за Порядок № 295, де застосовується термін «інспекційне відвідування», замість визначення яке містилось у наказі Міністерства соціальної політики України від 02 липня 2012 року № 390, який втратив чинність на підставі наказу Міністерства соціальної політики України від 04.12.2017 № 1917.

Тоді як за правовим змістом поняття «інспекційне відвідування» та перевірка в даному випадку є тотожними, та являють собою форми державного контролю у сфері дотримання вимог законодавства про працю.

Щодо мораторію на проведення ГУ Держпраці у Луганській області перевірок в зоні АТО, відповідно до ст. 3 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 № 1669 (надалі - закон №1669), суд зазначає наступне.

30 квітня 2018 року Президентом України прийнятий Указ № 116 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 30 квітня 2018 року «Про широкомасштабну антитерористичну операцію в Донецькій та Луганській областях» текст якого для службового користування (далі - Указ № 116).

У листі Адміністрації Президента України від 08.10.2018 № 46-01/1905 зазначено, що у зв`язку із прийняттям Указу № 116 завершено проведення широкомасштабної антитерористичної операції в Донецькій та Луганській областях».

Таким чином, з 30.10.2018 завершена дія мораторію на проведення перевірок органами і посадовими особами, уповноваженими законами здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності...»

Статтею 3 закону № 1669 встановлено, що органам і посадовим особам, уповноваженим законами здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, у період та на території проведення антитерористичної операції тимчасово забороняється проведення планових та позапланових перевірок суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність у зоні проведення антитерористичної операції, крім позапланових перевірок суб`єктів господарювання, що відповідно до затверджених Кабінетом Міністрів України критеріїв оцінки ступеня ризику від провадження господарської діяльності віднесені до суб`єктів господарювання з високим ступенем ризику.

Відповідно до абз. 1, 2, 4 ст. 2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 № 877 дія цього Закону поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають під час здійснення заходів валютного контролю, митного контролю на кордоні, державного експортного контролю, контролю за дотриманням бюджетного законодавства, банківського нагляду, державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції, державного нагляду (контролю) в галузі телебачення і радіомовлення.

Заходи контролю здійснюються органами Державної фіскальної служби (крім митного контролю на кордоні), державного нагляду за дотриманням вимог ядерної та радіаційної безпеки (крім здійснення державного нагляду за провадженням діяльності з джерелами іонізуючого випромінювання, діяльність з використання яких не підлягає ліцензуванню), державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду у сфері господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім діяльності з переказу коштів, фінансових послуг з ринку цінних паперів, похідних цінних паперів (деривативів) та ринку банківських послуг), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації.

Законом України «Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 03.11.2016 № 1728 передбачено наступне.

Стаття 1. У цьому Законі терміни «державний нагляд (контроль)», «заходи державного нагляду (контролю)», «органи державного нагляду (контролю)» вживаються у значеннях, наведених у Законі України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Стаття 2. Встановити до 31 грудня 2018 року мораторій на проведення органами державного нагляду (контролю) планових заходів із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Стаття 3. До 31 грудня 2018 року позапланові заходи державного нагляду (контролю) здійснюються органами державного нагляду (контролю):

1) з підстави, передбаченої частиною другою цієї статті (за погодженням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну регуляторну політику, політику з питань нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, ліцензування та дозвільної системи у сфері господарської діяльності та дерегуляції господарської діяльності (далі - Державна регуляторна служба);

2) за письмовою заявою суб`єкта господарювання до відповідного органу державного нагляду (контролю) про здійснення заходу державного нагляду (контролю) за його бажанням;

3) за рішенням суду;

4) у разі настання аварії, смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку, що було пов`язано з діяльністю суб`єкта господарювання;

5) у разі настання події, що має значний негативний вплив відповідно до критеріїв, затверджених Кабінетом Міністрів України, на права, законні інтереси, життя та здоров`я людини, захист навколишнього природного середовища та забезпечення безпеки держави;

6) для перевірки виконання суб`єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення попереднього заходу органом державного нагляду (контролю).

Стаття 6. Дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають під час проведення заходів нагляду (контролю) органами, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України.

23.02.2018 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 18.12.2017 № 1104, якою затверджено Перелік органів державного нагляду (контролю), на які не поширюється дія Закону України «Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», до якого включено зокрема:

- Держпраці та її територіальні органи;

- виконавчі органи міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад (в частині заходів із здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю).

Тобто, вбачається, що на всі органи державного контролю, які включені до цього Переліку, мораторій на проведення заходів державного контролю не поширюється до кінця 2018 року.

За таких обставин посилання позивача на наявність мораторію на проведення перевірок ГУ Держпраці у Луганській області в зоні АТО суд вважає необґрунтованим.

По суті виявлених порушень суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_4 . Види діяльності: 46.73 оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно - технічним (згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) (арк. спр. 10;11;12).

Відповідачем - ГУ Держпраці у Луганській області відповідно до підпункту 6 пункту 5 та пункту 10 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року № 295, керуючись статтею 12 Конвенції Міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованої Законом України № 1985 - ІV від 08 вересня 2004 року, на підставі інформації Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 29 листопада 2018 року № 16526/04-03 прийнято наказ «Про проведення інспекційного відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , (за адресою: АДРЕСА_3 ) від 20.12.2018 № 640, яким наказано: доручити проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_2 головному державному інспектору відділу державного нагляду в сфері трудових відносин управління з питань праці ГУ Держпраці у Луганській області Власовій Н.О., головному державному інспектору відділу державного нагляду додержання законодавства соціального страхування з питань праці ГУ Держпраці у Луганській області Зубенко Ю.С. у строк з 20 грудня 2018 року по 21 грудня 2018 року (арк. спр. 14).

На підставі вищезазначеного наказу, представниками ГУ Держпраці у Луганській області було проведено інспекційне відвідування з питань додержання позивачем законодавства про працю на підставі п.п. 6 п. 5 та пункту 10 Порядку № 295, а саме за повідомленням Головного управління ПФУ у Луганській області від 29 листопада 2018 року № 16526/04-03.

Відповідно до наказу від 20.12.2018 № 640 та направлення на проведення інспекційного відвідування суб`єкта господарювання від 20.12.2018 № 01-17/765, ГУ Держпраці у Луганській області повідомило ФОП Шумську Ю.В. про проведення інспекційного відвідування з 20 грудня 2018 року по 21 грудня 2018 року. Предмет здійснення інспекційного відвідування: додержання законодавства про працю в частині фактичного допуску працівника (ів) до роботи без оформлення трудового договору (арк. спр. 15).

20.12.2018 інспектором праці ГУ Держпраці у Луганській області складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування № ЛГ 732/923/НД, ненадання інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування (арк. спр. 16-17).

20.12.2018 інспектором праці ГУ Держпраці у Луганській області складено акт про надання/ поновлення документів № ЛГ 732/923/ПД, зобов`язано ФОП у строк до 09 год. 00 хв. 26.12.2018 надати: довідка реєстрації в органах статистики; паспортні дані фізичної особи - підприємця, його ідентифікаційний код; трудові договори найманих працівників; посадові інструкції; повідомлення до ДФС про прийняття працівників; табель обліку робочого часу за 2018 рік; відомості нарахування та виплати заробітної плати працівникам за 2018 рік; накази про прийняття на роботу за 2018 рік; графік роботи закладу; штатний розпис; книга обліку трудових книжок; копії трудових книжок працівників; графік роботи працівників; документи підтверджуючи провадження діяльності у вказаному приміщенні, заяви про прийняття на роботу працівників; пояснювальна записка (арк. спр.18).

Відповідно до вищезазначеного акту позивачем ФОП Шумська на вимогу відповідача - ГУ Держпраці у Луганській області від 26.12.2018 за вих. № 48 наданий повний пакет витребуваних документів, а саме: - копії довідок про державну реєстрацію; копія паспорту та коду підприємця; копії трудових договорів найманих працівників; копії табелів обліку робочого часу за 2018; копії відомостей нарахування заробітн6ї плати за 2018; копії виписок банку про перерахунок зарплатні на картки; копії графіка роботи закладу; копії штатного розкладу та розпорядження про затвердження; копії трудових книжок найманих працівників; копія договору оренди приміщення (арк.спр. 20).

26.12.2018 інспектором праці ГУ Держпраці у Луганській області - Власовою Н.О. та Зубовою Ю.С. складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування № ЛГ 732/923/НД, ненадання інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, а саме: ненадання документів, введення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, невиїзного інспектування, їх завірених об`єктом відвідування копій або витягів: Вимога № 732/923/НД від 26.12.2018 (арк. спр. 21-22).

Пунктом 18 Порядку № 295 визначено, що у раз відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, об`єкту відвідування надсилається копія акта про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування та письмова вимога із зазначенням строку поновлення документів. На час виконання такої вимоги строк проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування зупиняється.

Судом встановлено, що інспектором праці ГУ Держпраці у Луганській області Власовою Н.О. не дотримана процедура та порушено порядок надіслання копії вищезазначеного акта.

Так копія акта про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування № ЛГ 732/923/НД разом з письмовою вимогою про надання/поновлення документів від 26.12.2018 року №ЛГ732/923/НД в відповідній графі не містить обов`язкової інформації, а саме реквізитів щодо поштового відправлення об`єкту відвідування рекомендованим листом з повідомленням про вручення відповідного акту, тобто позивача не було повідомлено належним та своєчасним способом про надання відповідних документів, які вже були адресовані на ім`я - ГУ Держпраці у Луганській області - 26.12.2018, про що свідчить особистий підпис ОСОБА_3 - отримано (арк. спр. 22).

26.12.2018 інспектором праці ГУ Держпраці у Луганській області Власовою Н.О. та Зубенко Ю.С . складено вимогу про надання/поновлення документів № ЛГ 732/923/ПД, згідно до якого зобов`язано у строк до 10 год. 00 хв. 26 грудня 2018 року надати договори цивільно правового характеру. Строк проведення інспекційного відвідування зупинено на 4 днів (арк. спр.23-24).

З матеріалів справи встановлено, що вищезазначена вимога направлена позивачем - ГУ Держпраці у Луганській області на адресу відповідача - ФОП ОСОБА_2 27.12.2018 цінним відправленням з описом вкладень - накладна № 626) за адресою: АДРЕСА_5 (арк.спр. 25-26).

Відповідно до виписки ЄДР юридичних та фізичних осіб - підприємців: ФОП ОСОБА_2 зареєстрована за іншою адресою: АДРЕСА_3 (арк.спр. 25-26), тобто вимога направлена на неналежну адресу позивача.

26.12.2018 інспектором праці ГУ Держпраці у Луганській області Власовою Н.О. складено другу вимогу про надання/поновлення документів № ЛГ 732/923/ПД , згідно до якого зобов`язано у строк до 10 год. 00 хв. 29 грудня 2018 року надати договори цивільно-правового характеру за 2018 рік; акти виконаних робіт по цивільно - правовому характеру за 2018; відомості нарахування та виплати заробітної плати по цивільно - правовим договору за 2018 рік. Строк проведення інспекційного відвідування зупинено на 4 днів (арк. спр.23-24).

Однак, як вже зазначалось, копія акта у відповідній графі не містить обов`язкової інформації, а саме реквізитів щодо поштового відправлення об`єкту відвідування рекомендованим листом з повідомленням про вручення відповідного акту, тобто позивача повторно не було повідомлено належним та своєчасним способом про надання відповідних документів, які вже були надані та адресовані на ім`я - ГУ Держпраці у Луганській області про що свідчить особистий підпис ОСОБА_3 про їх отримання - 26.12.2018.

Під час судового засідання представник відповідача зазначила, що 27.12.2018 позивач отримала акт про неможливість проведення інспекційного відвідування від 26.12.2018 № ЛГ732/923/НД та письмову вимогу від 26.12.2018 № ЛГ732/923/ПД, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (ідентифікатор поштового відправлення № 626), що також підтверджено листом т.в.о. директора «Укрпошта» ОСОБА_5 від 11.01.2019 р. № 03-096, що відправлення було доставлено та вручено адресату особисто ОСОБА_2 після пред`явлення документа, що посвідчує особу, про що свідчить підпис одержувача в накладній «Вручення».

З даного приводу судом встановлено, що позивач не отримував вимогу про надання/поновлення документів від 26.12.2018 № ЛГ732/923/НД та письмову вимогу від 26.12.2018 № ЛГ 732/923/ПД з тих підстав, що поштова кореспонденція відправлялась на іншій адрес: «кв.20 а не кв.60», а поштове відправлення за накладною № 626 ФОП ОСОБА_2 взагалі їй не вручалась.

Крім того, представник позивача в поясненнях зазначив, що підпис, який міститься на описі вкладенні, виконано не позивачем, а іншою особою (арк.спр.25; арк.спр.61).

04.01.2019 інспектором праці ГУ Держпраці у Луганській області складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування № 732/923/НД/АВ, з в`язку з ненаданням для ознайомлення книг, реєстрів та документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування. (арк. спр. 65-66).

28.01.2019 заступником начальника ГУ Держпраці у Луганській області Рісухіним Д.О. було винесено постанову від 28.01.2019 № ЛГ732/923НД/АВ/СПТД-ФС про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами на ФОП ОСОБА_2 у розмірі 417 300 00 грн., за порушення частини першої статті 24 КЗпП України, керуючись статтею 259 КЗпП України, статтею 53 Закону України «Про зайнятість населення», частиною третьою статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», пунктом 8 Порядку № 509, та на підставі абзацу другого частини другої статті 265 КЗпП України (арк.спр. 28-29).

Відповідно до вищезазначеної постанови про накладення штрафу зазначено, що ФОП не надала інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування, а саме документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містить інформацію/ відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування: при наданні Вимоги № ЛГ732/923/ПД від 26.12.2018 у якій були зазначені: 1. Договори цивільно правового-характеру за 2018 рік; 2. Акти виконаних робіт по цивільно - правовим договорам за 2018 рік; 3. Відомості нарахування та виплати заробітної плати по цивільно - правовим договорам за 2018 рік.

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 КЗпП України та частинами другою сьомою статті 53 Закону України «Про зайнятість населення» визначено Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2013 № 509 (далі Порядок № 509).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи можуть бути накладені на підставі, зокрема, акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади.

Суд вважає за необхідне повторно зазначити, що форми та порядок здійснення контролю за діяльністю суб`єктів господарювання у сфері дотримання законодавства про працю регламентовано Порядком № 295, а застосування терміну «перевірка» в тексті Порядку № 509 свідчить про те, що останній був прийнятий раніше за Порядок № 295, в якому застосовується термін «інспекційне відвідування», замість визначення, яке містилося у наказі Міністерства соціальної політики України від 02.07.2012 № 390, що втратив чинність на підставі наказу Міністерства соціальної політики України від 04.12.2017 № 1917.

Тобто, за правовим змістом поняття «інспекційне відвідування» та «перевірка» в даному випадку є тотожними та являють собою форми державного контролю у сфері дотримання вимог законодавства про працю.

Відповідно до пунктів 3 та 4 Порядку № 509 уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу. Справа розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня прийняття рішення про її розгляд.

На порушення зазначеного Порядку № 509 уповноваженою посадовою особою ГУ Держпраці у Луганській області до матеріалів справи не надано відповідного рішення щодо розгляду справи про накладення штрауф - не пізніш ніж через 10 днів з дати складання акта - від 04.01.2019.

Крім того з пояснень відповідача, ним взагалі не приймалось такого рішення.

Натомість 24.01.2019 за № 01-15/280 заступником начальника ГУ Держпраці ОСОБА_7 прийнято з порушеним строком (20 - днів) повідомлення щодо розгляду справи про накладення штрафу № ЛГ732/923/НД/АВ о 10год. 00 хвил. 28.01.2019 (арк. спр.63).

Суд вважає, що правовим питанням з даного порушення є застосування п. 6 Порядку № 509, а саме зміст обов`язку державного органу повідомляти особу, яка притягується до відповідальності, про час та місце розгляду справи, а також правові наслідки неповідомлення.

Відповідно до п. 9 ч.2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Насамперед, Суд звертає увагу на те, що штраф у розмірі 417 300 грн., який було застосовано до позивача, є суттєвим.

Особі, до якої застосовуються такі суттєві санкції відповідальності, повинно бути забезпечено право завчасно знати про час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав - на участь в засіданні, висловлення заперечень, надання доказів, захист тощо.

Положення п. 6 Порядку № 509 покладає цей обов`язок на уповноважену посадову особу. Зміст цього обов`язку не вичерпується надсиланням тексту відповідного повідомлення, оскільки саме лише надсилання, без отримання, не свідчить про поінформованість особи про час та місце розгляду справи, а отже робить це право недієвим.

Для інформування особи про час та місце розгляду справи можуть використовуватися різні способи: рекомендований лист, телеграма, телефакс, телефонограма, особисте вручення повідомлення представникам. Множинність способів повідомлення дозволяє уповноваженій посадовій особі обрати один або декілька способів, які забезпечують поінформованість особи.

Відповідно до п. 7 Порядку 509 справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду. Отже, саме на уповноважену посадову особу покладається обов`язок з`ясувати чи поінформовано особу. При цьому, саме лише надсилання повідомлення (без доказів його отримання) не свідчить про її поінформованість. У разі неналежного поінформування особи, яка притягується до відповідальності, уповноважена особа не може розпочинати розгляд справи.

З огляду на це, обов`язок уповноваженої посадової особи письмово повідомляти суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду справи про накладення штрафу вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за п`ять днів до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

Таке тлумачення п. 6 Порядку № 509 відповідає завданням адміністративного судочинства та принципу верховенства права, оскільки має наслідком більш ефективний захист права та інтереси фізичних та юридичних осіб.

З`ясовуючи поінформованість особи про час та місце розгляду справи, суд також повинен зважати на поведінку особи, яка притягується до відповідальності. Ухилення від одержання повідомлення або інші недобросовісні дії, які свідчать про намагання уникнути участі в засіданні, не можуть бути підставою для скасування постанови.

Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи, яка її стосується. У разі одержання повідомлення до засідання, але у строк, що є меншим за п`ятиденний, особа повинна вживати розумних заходів для реалізації своїх прав на участь у засіданні.

Відповідно до п. 5 Порядку № 509 у разі надходження від суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого порушено справу, обґрунтованого клопотання про відкладення її розгляду, строк розгляду справи може бути продовжений уповноваженою посадовою особою, але не більше ніж на 10 днів.

Якщо особа з`явилася на засідання, взяла у ньому участь і не клопотала про відкладення, то несвоєчасність отримання повідомлення (порушення п`ятиденного строку) не є підставою для визнання постанови протиправною.

За обставинами цієї справи, лист від 24.01.2019 № 01-15/280 про розгляд справи про накладення штрафу 28.01.2019 о 10:0, за адресою: вул. Малиновського, будинок 1А, каб.97, м. Лисичанськ, було скеровано позивачу 24.01.2019 у 16 год. 43 хв. (арк.спр. 64). Лист не було вручено Позивачу. Обставин, які б свідчили про ухилення від отримання повідомлення судами не встановлено.

Отже, відповідач не довів, що про час розгляду справи про накладення штрафу позивач був поінформований належним чином.

Крім того, 28.01.2019 заступником начальника ГУ Держпраці у Луганській області Рісухіним Д.О. було винесено постанову №ЛГ732/923НД/АВ/СПТД-ФС про накладення на ФОП ОСОБА_2 штрафу у розмірі 417 300,00 грн (арк.спр28).

Тобто, в даному випадку сам відповідач фактично підтвердив факт інформування позивача пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду справи про накладення штрафу, тобто з порушенням строку встановленого п. 6 Порядку № 509.

Інших доказів, які б підтверджували факт належного повідомлення позивача про розгляд справи матеріали справи не містять.

Згідно ч. 2 ст. 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

У статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 року № 3477-IV зазначається, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною 17.07.1997 року (далі - Конвенція), є частиною національного законодавства.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 19 Конвенції передбачено, що для забезпечення дотримання Високими Договірними Сторонами, однією з яких є Україна, їхніх зобов`язань за Конвенцією та протоколами до неї, створюється Європейський суд з прав людини. Він функціонує на постійній основі. Високі Договірні Сторони зобов`язуються виконувати остаточні рішення Суду в будь-яких справах, у яких вони є сторонами (ст. 46 Конвенції).

Згідно Рішення ЄСПЛ по справі "Рисовський проти України" (Rysovskyyv. Ukraine) від 20.10.2011 року (заява № 29979/04), принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі "Москаль проти Польщі" (Moskalv. Poland).

Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (див., mutatismutandis, рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pinc v. The Czech Republic), заява №36548/97, п. 58, ECHR 2002-VIII).

Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обовязків (див. рішення у справі "Лелас проти Хорватії" (Lelasv. Croatia).

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень на якого покладено обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення не довів належними та допустимими доказами факт дотримання процедури розгляду справи про накладення штрафу, зокрема, щодо належного інформування позивача про дату, час та місце її розгляду.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням визначеного статтею 8 Конституції України принципу верховенства права та встановлених статтею 2 КАС України завдань суду як державної правозахисної інституції, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова про накладення штрафу є протиправною та підлягає скасуванню у судовому порядку.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

За правилами частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Посилання відповідача про те, що судовий збір мав бути сплачений в сумі 1921,00 грн. як за вимогою немайнового характеру, судом відхиляється з огляду на наступне.

Позивачем заявлено вимогу про визнання протиправною та скасування винесеної заступником начальника ГУ Держпраці у Луганській області Рісухіним Д.О. постанови від 28.01.2019 №ЛГ732/923НД/АВ/СПТД-ФС про накладення на ФОП ОСОБА_2 штрафу у розмірі 417 300,00 грн.

Суд зазначає, що вказана вимога стосується скасування постанови про накладення штрафу, а тому має грошовий еквівалент, з огляду на що, заявлена вимога має майновий характер.

Відтак, на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 4173,00 грн., яка сплачена відповідно до платіжного доручення від 26.02.2019 № 1011 та оригінал якої знаходиться в матеріалах справи, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Щодо вирішення питання про стягнення з відповідача судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката.

Як убачається з матеріалів справи на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 15000,00 грн., представником позивача надані наступні докази: договір про надання правової допомоги від 28.01.2019, акт про надання правової допомоги від 25.02.2019, платіжне доручення № 1012 за надання правової допомоги згідно договору у розмірі 15 000 грн від 26.02.2019; копії свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 1984, ордеру серії ХВ № 000029 та виписка з ЄДР ФОП ОСОБА_8 (арк.спр.30-37; арк.спр.113-114).

Згідно з умовами договору про надання правової допомоги від 28.01.2019 адвокат Рибас Андрій Сергійович бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу з питань представництва інтересів Клієнта в Луганському окружному адміністративному суді у справі про визнання протиправним і скасування про визнання протиправним та скасування винесеної заступником начальника Головного управління Держпраці у Луганській області Рісухіним Д.О. постанови від 28.01.2019 № ЛГ732/923НД/АВ/СПТД-ФС про накладення на ФОП ОСОБА_2 штрафу у розмірі 417300,00 грн. в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором, а Клієнт зобов`язаний сплатити винагороду (гонорар) та витрати, необхідні для виконання його доручень, у порядку та строки обумовлені Сторонами у Договорі.

Суд вважає за необхідне зазначити таке.

Право на правову допомогу гарантовано статтями 8,59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16.11.2000 № 13-рп/2000, від 30.09.2009 № 23-рп/2009 та від 11.07.2013 № 6-рп/2013.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

У свою чергу ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до приписів ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 7 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Отже, з аналізу наведених правових норм, убачається, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, варто зазначити, що склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Також, на підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21.03.2018 у справі № 815/4300/17, від 11.04.2018 у справі № 814/698/16.

Суд наголошує, що представником позивача - адвокатом Рибасом Андрієм Сергійовичем до матеріалів справи № 360/849/19 було додано докази щодо надання адвокатом послуг, а саме: договір про надання правової допомоги від 28.01.2019, акт про надання правової допомоги від 25.02.2019, платіжне доручення № 1012 за надання правової допомоги згідно договору у розмірі 15 000 грн від 26.02.2019; копії свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 1984, ордеру серії ХВ № 000029 та виписка з ЄДР ФОП Рибас А.С.

Слід зазначити, що дана справа є складною та була розглянута за правилами загального позовного провадження. У справі проведено п`ять підготовчих та два судових засідання з витребуванням відповідних доказів та пояснень у справі, з огляду на що, заявлені витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 15 000,00 грн., є співмірними із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг).

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «East/West Alliance Limited» проти України»», оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), № 34884/97).

Таким чином, аналізуючи все вищенаведене, ураховуючи документи надані представником позивача на підтвердження витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд дійшов висновку, що вказані документи є належними та допустимими доказами для підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу у справі № 360/849/19, а тому суд дійшов до висновку про задоволення заяви представника позивача про стягнення з відповідача судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246,250,255,262,263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_4 ) до Головного управління Держпраці у Луганській області (, 93100, Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Малиновського, 1А) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Луганській області від 28.01.2019 №ЛГ732/923НД/АВ/СПТД-ФС про накладення на позивача штрафу у розмірі 417 300,00 грн.

Стягнути на користь особи - підприємця ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_4 ) судовий збір в сумі 4173 (чотири тисячі сто сімдесят три) грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Держпраці у Луганській області (, 93100, Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Малиновського, 1А).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено та підписано 05.07.2019.

Суддя І.В. Тихонов