Справа № 320/171/19
Суддя: Журавель В.О.
Дата ухвалення: 2019-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2019 року м. Київ справа № 320/171/19

Суддя Київського окружного адміністративного суду Журавель В.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Командитного товариства "Ес Ейч Сі Проектененгтвіклунг бетайлігунг ГмбХ енд Ко.КГ в особі Представництва "Ес Ейч Сі Проектененгтвіклунг бетайлігунг ГмбХ енд Ко.КГ" до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Командитне товариство "Ес Ейч Сі Проектененгтвіклунг бетайлігунг ГмбХ енд Ко.КГ в особі Представництва "Ес Ейч Сі Проектененгтвіклунг бетайлігунг ГмбХ енд Ко.КГ" (далі - позивач) з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області (далі - відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 19 грудня 2018 р. № .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем протиправно винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення. Стверджував, що позивачем правомірно задекларовано податковий кредит, який сформовано на підставі реальних господарських операцій між позивачем та ТОВ «Златіца», що підтверджується первинними документами.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 14 січня 2019 р. відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

12 лютого 2019 р. від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він позову не визнав, у його задоволенні просив відмовити. Стверджує, що задекларований позивачем податковий кредит за рахунок проведення господарської операції з Товариством з обмеженою відповідальністю „Златіца" з вартості послуг сформований неправомірно та проведеною документальною плановою виїзною перевіркою не підтверджений на загальну суму ПДВ 1 154 298 грн. 00 коп., в тому числі: червень 2017 року - 110 561 грн. 00 коп., серпень 2017 року - 50 000 грн. 00 коп., вересень 2017 року - 180 765 грн. 00 коп., жовтень 2017 року - 91 667 грн. 00 коп., листопад 2017 року - 228 670 грн. 00 коп., грудень 2017 року - 221 162 грн. 00 коп., січень 2018 року - 41 667 грн. 00 коп., лютий 2018 року - 59 306 грн. 00 коп., березень 2018 року - 36 667 грн. 00 коп., квітень 2018 року - 57 115 грн. 00 коп., травень 2018 року -76 718 грн. 00 коп., а тому позивачем було порушено п.198.1, п.198.3 ст. 198 ПК України від 2 грудня 2010 року №2755-VI.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13 березня 2019 р. закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 13 березня 2019 р.

13 березня 2019 р. до суду від представника позивача надійшло клопотання про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження. У цей же день від представника відповідача надійшла заява про віднесення питання про розгляд справи в порядку письмового провадження на розсуд суду.

У зв`язку з поданими клопотаннями сторін про розгляд справи в порядку письмового провадження протокольною ухвалою суду від 13 березня 2019 р. на підставі ч. 3 ст. 194 КАС України вирішено здійснювати судовий розгляд справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Відповідно до п.п. 75.1.2. п. 75.1 ст. 75, п. 77.4 ст. 77, п. 82.1 ст. 82 ПК України від 2 грудня 2010 року № 2755-V1, плану-графіка проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків на 2018 року, на підставі наказу відповідача від 10 вересня 2018 р. № 1883 та наказу про продовження термінів перевірки від 22 жовтня 2018 р. № 2263, відповідачем проведена документальна планова виїзна перевірка Представництва "Ес Ейч Сі Проектененгтвіклунг бетайлігунг ГмбХ енд Ко.КГ" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 1 січня 2015 р. по 30 червня 2018 р.

За наслідками відповідачем складено Акт перевірки № 1009/10-36-14-11/26609431 від 16 листопада 2018 р. «Про результати документальної планової виїзної перевірки Представництва "Ес Ейч Сі Проектененгтвіклунг бетайлігунг ГмбХ енд Ко.КГ" (код за ) з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства за період з 1 січня 2015 р. по 30 червня 2018 р.».

Згідно з висновком Акту перевірки № 1009/10-36-14-11/26609431 від 16 листопада 2018 р. відповідачем встановлено наступне:

У порушення п. 187.1 ст. 187, п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, п. 198.1, п. 198.3 ст. 198 ПК України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI підприємством занижено податок на додану вартість на загальну суму 1 192 703 грн., в тому числі: вересень 2015 року - 10 347 грн., лютий 2016 року - 14 724 грн., червень 2017 року - 110 561 грн., липень 2017 року - 13 334 грн., серпень 2017 року - 50 000 грн., вересень 2017 року - 180 765 грн., жовтень 2017 року - 91 667 грн., листопад 2017 року - 228 670 грн., грудень 2017 року - 137 828 грн., січень 2018 року - 41 667 грн., лютий 2018 року - 142 640 грн., березень 2018 року - 36 667 грн., квітень 2018 року - 57 115 грн., травень 2018 року - 76 718 грн.

У порушення п. 187.1 ст. 187, п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, п. 198.1, п. 198.3 ст. 198 ПК України підприємством занижено податок на додану вартість на загальну суму 1 182 356 грн., в тому числі: лютий 2016 року - 14 724 грн., червень 2017 року - 110 561 грн., липень 2017 року - 13 334 грн., серпень 2017 року - 50 000 грн., вересень 2017 року - 180 765 грн., жовтень 2017 року - 91 667 грн., листопад 2017 року - 228 670 грн., грудень 2017 року - 137828 грн., січень 2018 року - 41 667 грн., лютий 2018 року - 142 640 грн., березень 2018 року - 36 667 грн., квітень 2018 року - 57 115 грн., травень 2018 року - 76 718 грн.

На підставі Акту перевірки відповідачем складено податкове повідомлення-рішення від 19 грудня 2018 р. № , в якому зазначено, що на підставі акта №1009/10-13-14-11/26609431 від 16 листопада 2018 р. встановлено порушення п. 187.1 ст.187, п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, п. 198.1, п. 198.3 ст. 198 ПК України. У зв`язку з цим згідно з пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54, п. 58.1 ст. 58 ПК України та п. 123.1 ст. 123, п. 129.1 ст. 129 ПК України збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) 14010100 у розмірі 1 477 945 грн. 00 коп. Отже, сума грошового зобов`язання за податковим повідомленням-рішенням від 19 грудня 2018 р. № складається за податковими зобов`язаннями («+» - збільшення; «-» - зменшення) на суму + 1 182 356 грн. 00 коп., та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 295 589 грн. 00 коп.

Позивач не погоджується із прийнятим податковим повідомленням-рішенням, у зв`язку з чим звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Законодавчим актом, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, є Податковий кодекс України від 2 грудня 2010 р. № 2755-VI (зі змінами та доповненнями) (далі - ПК України).

Згідно з вимогами п. 187.1 ст. 187 ПК України (в редакції, що діяла на момент спірних правовідносин) датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

За операціями з виконання підрядних будівельних робіт суб`єкти підприємницької діяльності можуть застосовувати касовий метод податкового обліку відповідно до підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.

Пунктом 185.1. ст. 185 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію України;

г) вивезення товарів за межі митної території України;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.

Відповідно до вимог п. 188.1 ст. 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком:

товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню;

газу, який постачається для потреб населення.

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань.

До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку.

У випадках, передбачених статтею 189 цього Кодексу, база оподаткування визначається з урахуванням положень статті 189 цього Кодексу.

Абзацом 1 п. 44.1 ст. 44 ПК України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (абз. 2 п. 44.1 ст. 44 ПК України).

Як убачається з п. 198.1. ст.. 198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Пунктом 198.3 ст. 198 ПК України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з вимогами п. 198.6 ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до вимог п. 200.1 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.2 ст. 200 ПК України визначено, що при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету.

Як убачається з абз. 1 п. 201.10 ст. 201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (абз. 2 п. 201.10 ст. 201 ПК України).

Під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність (ст. 3 Господарського кодексу України).

Згідно з вимогами пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Як вбачається з наведених норм, обов`язковими ознаками господарської діяльності є здійснення її суб`єктами господарювання у сфері суспільного виробництва, яка спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг; результати зазначеної діяльності - продукція, роботи чи послуги - мають вартісний характер і цінове вираження. Господарська діяльність здійснюється у загальній економічній сфері, а тому має економічні властивості, що неможливе без вартісної оцінки і взаємооцінки, еквівалентності обміну, відповідних обчислень і розрахунків.

Крім того, з наведених законодавчих положень вбачається, що податкові наслідки у вигляді зменшення бази оподаткування податком на додану вартість та податком на прибуток на суму понесених витрат (у тому числі й по сплаті ПДВ у ціні придбаних товарів (робіт, послуг)) є правомірними за умови реального виконання господарської операції та наявності первинних документів (зокрема, податкових накладних), що підтверджують її здійснення. Таким чином, обов`язок підтвердити правомірність та обґрунтованість задекларованих у податковій звітності показників податкового кредиту та витрат первинними документами покладається на платника податків.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16 липня 1999 р. № 996-XIV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №996-XIV) визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджене наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 р. № 88, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 року за №168/704 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Положення № 88), встановлює порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об`єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі - підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету (надалі - установи).

Відповідно до п. 2.1 вказаного Положення первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно з вимогами статтею 1 Закону № 996-XIV господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Про відсутність факту здійснення господарської операції можуть свідчити, зокрема, такі обставини:

- всупереч даним податкового обліку будь-кого з учасників операції відсутні зміни активів, зобов`язань чи власного капіталу принаймні в одного з таких учасників (наприклад, збільшення статутного капіталу особи за рахунок активів, що не мають ринкової вартості, зокрема фіктивних цінних паперів, тобто цінних паперів, обіг яких на момент вчинення операції був припинений після оприлюднення даних щодо скасування свідоцтва про реєстрацію їх випуску);

- отримання майнової вигоди чи права на таку вигоду будь-кого з учасників операції виключно шляхом зменшення бази оподаткування з певного податку та/або отримання коштів із Державного бюджету за одночасної відсутності об`єктивної можливості отримати майнову вигоду від цієї операції в інший спосіб (наприклад, експорт товару на підставну особу, яка не має відповідної реєстрації чи не веде будь-якої господарської діяльності, виключно з метою отримання документів, що підтверджують право на бюджетне відшкодування з податку на додану вартість;

- "тимчасова" поставка товару (тобто з подальшим поверненням того самого товару без обґрунтованої економічної причини в наступних податкових періодах постачальнику від покупця безпосередньо або через ланцюг посередників) тим платником податку, в якого за результатами певного податкового періоду наявне від`ємне значення податкових зобов`язань із податку на додану вартість тому учаснику, який має зобов`язання до сплати в бюджет тощо;

- результати, відображені у даних податкового обліку будь-кого з учасників господарської операції фактично не настали внаслідок відсутності відповідних дій будь-кого з учасників такої операції (наприклад, відображення отримання послуг без їх фактичного надання або в разі їх надання іншою особою, ніж та, що вказана у даних податкового обліку чи первинних документах; імітація купівлі товару в особи, яка ніколи його не продавала тощо).

Суд зауважує, що з урахуванням наведеного будь-яких доказів, які можуть свідчити про відсутність факту здійснення господарських операцій, відповідачем не надано і судом у цій справі не встановлено.

Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 3 Господарського кодексу України (далі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 43 Господарського кодексу України підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом.

Таким чином, законодавством надано позивачу право як суб`єкту господарювання на укладення будь-яких угод та здійснення будь-якої підприємницької діяльності, які не заборонені законом.

З метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість обов`язковому з`ясуванню підлягають обставини щодо руху активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарської операції; установлення зв`язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

При цьому дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо. В обов`язковому порядку необхідно досліджувати наявність господарської мети при вчиненні відповідних дій платника податку.

Суд зазначає, що за змістом положень ПК України наявність господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг), призначених для використання у власній господарській діяльності платника податків, є визначальною умовою для виникнення у платника податку права на формування податкового кредиту та витрат, за наявності необхідних підтверджувальних документів первинного бухгалтерського обліку.

Поряд з цим, суд звертає увагу, що формування витрат та податкового кредиту на підставі правочинів, у межах яких було здійснено виключно обмін документами первинного бухгалтерського обліку та перерахування грошових коштів, чинним законодавством не передбачено. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 22 вересня 2015 р. у справі № 21-1526а15.

Таким чином, при визначенні права платника податків на формування витрат та податкового кредиту, судом має бути перевірено чи мали операції між платником податків та його контрагентами реальний товарний характер, можливість здійснення таких операцій з урахуванням оперативності проведення операцій та віддаленості контрагентів один від одного, подальше використання платником податків придбаних у контрагентів товарів та послуг. При цьому, суд має виходити з того, що наявність у покупця належно оформлених документів, які відповідно до закону необхідні для віднесення певних сум до податкового кредиту або формування витрат, зокрема, виданих продавцями податкових накладних, не є безумовною підставою для формування податкового кредиту з податку на додану вартість, якщо податковий орган доведе, що відомості в таких документах не відповідають дійсності, наприклад, у випадку, коли не проводилися самі операції, або належного доведення допустимими доказами факту фіктивного підприємництва контрагентів позивача.

Також, суд звертає увагу на те, що первинні документи для надання їм юридичної сили та доказовості повинні мати обов`язкові реквізити, передбачені статтею 9 Закону № 996-XIV.

Так, ч. 1 ст. 9 Закону № 996-XIV визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ч. 2 ст. 9 Закону № 996-XIV).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 9 Закону № 996-XIV первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 9 Закону № 996-XIV неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Також, відповідно до вимог п. 2.4 ст. 2 Положення № 88 первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Надаючи оцінку наявним у справі доказам та аргументам сторін, суд бере до уваги таке.

Щодо заниження податкового зобов`язання по ПДВ на загальну суму 38 405 грн., в тому числі: вересень 2015 року - 10 347 грн. 00 коп., лютий 2016 року - 14 724 грн. 00 коп., липень 2017 року - 13 334 грн. 00 коп., суд зазначає наступне.

Як убачається з доданих документів, порушення, які були викладенні в акті перевірки у вересні 2015 р. на суму 10 347 грн. позивачем не оскаржується, оскільки відповідач в акті перевірки лише зазначив про нього, але санкцій до позивача не застосував, бо пройшло більше 3-х років. Як встановлено судом, цю суму в оскаржуване податкове повідомлення-рішення не було включено.

Суд погоджується з твердженням позивача про те, що заниження податкового зобов`язання з ПДВ на суму 14 724 грн. 00 коп. за лютий 2016 року не було у зв`язку з розірванням договору оренди № 01/2015 від 23 січня 2015 р., укладеного між позивачем та Приватним підприємством «Хлібна лавка» у лютому 2016 р.

Приватному підприємству «Хлібна лавка» 29 лютого 2016 р. повернуто передплату орендної плати за березень 2016 р. у сумі 73 378 грн. коп., в тому числі ПДВ у сумі 12 229 грн. 71 коп., що підтверджується Додатковою угодою № 1 від 29 лютого 2016 р. до договору оренди № 01/2015 від 23 січня 2015 р., актом приймання-передачі приміщення від 29 лютого 2016 р. та банківською випискою від 29 лютого 2016 р.

У податковій декларації з податку на додану вартість за лютий 2016 р. позивачем в додатку 5 розділу 1. «Податкові зобов`язання» помилково було відображено суму обсягу реалізації без ПДВ - 12 474 грн. 61 коп. (ПДВ - 2 494 грн. 94 коп.) з умовним кодом 00 та помилково віднесено цю суму в рядок 4.1 декларації з ПДВ. Фактично, ця сума підлягала відображенню з умовним кодом 0 (податкові накладні виписані неплатнику ПДВ) та у рядку 1.1 Декларації з ПДВ (Операції на митній території України, що оподатковуються за основною ставкою). Ця помилка позивача по заповненню декларації з ПДВ не призвела до заниження податкового зобов`язання.

При перевірці суми податкових зобов`язань з ПДВ у лютому 2016 р. позивачем було здійснено наступні дії: в оборотно-сальдової відомості за лютий 2016 р. за рахунком 361 «Розрахунки з вітчизняними покупцями» сальдо по кредиту на кінець місяця 3 114 822 грн. 49 коп. - сальдо по кредиту на початок місяця 3 040 318 грн. 02 коп. + оборот по дебету за місяць з урахуванням повернення коштів 1 689 661 грн. 53 коп. = 1 764 166 грн. 00 коп. Отже, сума ПДВ у розмірі 20% в цій сумі складає 1 764 166 грн. 00 коп. : 6 = 294 027 грн. 67 коп.

У подальшому позивачем в декларації з ПДВ за лютий 2016 р. в розділі І «Податкові зобов`язання» було відображено суму зобов`язань з ПДВ 294 028 грн. 00 коп. та на цю суму в повному обсязі виписано податкові накладні, які зареєстровані в Єдиному реєстрі. Тому суд дійшов висновку, що позивачем не занижувалися податкові зобов`язання з ПДВ у лютому 2016 р., а висновок податкового органу з цього приводу є помилковим.

Суд також погоджується з твердженнями позивача про те, що ним не було занижено податкового зобов`язання з ПДВ на суму 13 334 грн. 00 коп. за липень 2017 року., що підтверджується наступним.

28 липня 2017 р. позивачем отримано кошти від Представництва «Музалекс Сервісіз Лімітед» з призначенням платежу «Попередня оплата за оренду приміщення» у сумі 80 004 грн. 00 коп.., у тому числі ПДВ на суму 13 334 грн. 00 коп. та було відображено цю суму на рахунку 361 «Розрахунки з вітчизняними покупцями».

31 липня 2017 р. позивачу надійшов лист від Представництва «Музалекс Сервісіз Лімітед» з проханням повернути помилково відправлені кошти, що в подальшому було виконано позивачем 31 липня 2017 р.

При перевірці суми податкових зобов`язань з ПДВ у лютому 2016 р. позивачем було здійснено наступні дії: в оборотно-сальдовій відомості за липень 2017 р. за рахунком 361 «Розрахунки з вітчизняними покупцями» сальдо по кредиту на кінець місяця 4 790 460 грн. 24 коп. - сальдо по кредиту на початок місяця 4 813 879 грн. 22 коп. + оборот по дебету за місяць з урахуванням повернення коштів 2 709 941 грн. 73 коп. = 2 686 522 грн. 75 коп. Отже, сума ПДВ у розмірі 20% з цієї суми складає 2 686 522 грн. 75 коп. : 6 = 447 753 грн. 79 коп. У декларації з ПДВ за липень 2017 р. позивачем в розділі І «Податкові зобов`язання» була відображена сума зобов`язань з ПДВ 447 754 грн. 00 коп. та на цю суму в повному обсязі були виписані податкові накладні та зареєстровані в Єдиному реєстрі.

Крім того, як убачається в ході перевірки встановлено завищення податкового кредиту за рахунок відображення у складі податкового кредиту взаєморозрахунків з Товариством з обмеженою відповідальністю «Златіца» за період з 1 січня 2015 р. по 30 червня 2018 р. Відповідач також вважає, що реальність вчинення господарських операцій між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Златіца» відсутні, а наслідком для податкового обліку є лише формальний рух активів, задекларований на папері, зазначені обставини не є підставою для формування позивачем податкового кредиту по взаємовідносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Златіца».

Щодо вказаних обставин суд зазначає наступне. 2 червня 2017 р. між позивачем (далі - замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Златіца» (далі - підрядник) укладено договір підряду № 02/06-2017ЛУ30В (далі - договір підряду від 2 червня 2017 р. № 02/06-2017ЛУ30В). Відповідно до вимог п. 2.1 договору підряду від 2 червня 2017 р. № 02/06-2017ЛУ30В за договором підрядник зобов`язується власними та залученими силами за засобами відповідно до кошторису, який з моменту підписання сторонами буде невід`ємною частиною договору, чинних будівельних норм та умов договору виконати ремонт приміщень будівлі на 6-му поверсі, виконати роботи по влаштуванню пожежної сигналізації, облицюванню гранітом парапету на терасі, виконати оздоблювальні роботи сходів та сходової клітини за адресою: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 30В у встановлені цим договором строки, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконанні роботи (за умов їх належного виконання).

У договірну ціну робіт на цим договором включаються витрати підрядника на виконання робіт, а також витрати на матеріали, (що включають їх доставку та зберігання, транспортні послуги), ціна робіт, а також інші витрати, що передбачені цим договором або додатковими угодами до нього (п. 4.1 договору підряду від 2 червня 2017 р. № 02/06-2017ЛУ30В).

На підтвердження реального виконання зазначеного договору підряду від 2 червня 2017 р. № 02/06-2017ЛУ30В позивачем надано до суду:

- копію акта приймання виконаних будівельних робіт за липень 2017 р., примірна форма № КБ -2в;

- копію локального кошторису на будівельні роботи № 2-1-1 на ремонтно-будівельні роботи (ремонт офісного приміщення за адресою м. Київ, бул. Л.Українки, 30в, (6-й) поверх);

- копію локального кошторису на будівельні роботи № 2-1-2 на оздоблювальні роботи сходової клітки (ремонт офісного приміщення за адресою м. Київ, бул. Л. Українки, 30в, (6-й) поверх);

- копію локального кошторису на будівельні роботи № 2-1-3 на лицювання парапетів (ремонт офісного приміщення за адресою м. Київ, бул. Л. Українки, 30в, (6-й) поверх);

- копію локального кошторису на будівельні роботи № 2-1-4 на електромонтажні роботи (ремонт офісного приміщення за адресою м. Київ, бул. Л. Українки, 30в, (6-й) поверх);

- копію локального кошторису на будівельні роботи № 2-1-5 на кондиціонування та витяжка санвузлів (ремонт офісного приміщення за адресою м . Київ, бул. Л. Українки, 30в, (6-й) поверх);

- копію локального кошторису на будівельні роботи № 2-1-6 на монтаж та налагодження системи пожежної сигналізації (ремонт офісного приміщення за адресою м. Київ, бул. Л. Українки, 30в, (6-й) поверх);

- копію довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за вересень 2017 р. (примірник форми КБ-3);

- копію акта приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2017 р., примірна форма № КБ -2в;

- копію додатку № 1а до Договору підряду № 02/06-2017ЛУ30В від 2 червня 2017 р. (а саме: кошторис на виконання ремонтних робіт за адресою м. Київ, бул. Лесі Українки, 6-ий поверх);

- копію додатку № 1б до Договору підряду № 02/06-2017ЛУ30В від 2 червня 2017 р. (а саме: кошторис на виконання робіт по облицюванню гранітом парапету на терасі);

- копію додатку № 1в до Договору підряду № 02/06-2017ЛУ30В від 2 червня 2017 р. (а саме: кошторис на виконання робіт з монтажу електрообладнання офісних приміщень (бул. Лесі Українки, 30В));

- копію додатку № 1г до Договору підряду № 02/06-2017ЛУ30В від 2 червня 2017 р. (а саме: кошторис на систему кондиціонування, та витяжки санвузлів. Кондиціонування на базі напівпромислових касетних спліт систем (6 поверх по бул. Лесі Українки, 30В));

- копію додатку № 1д до Договору підряду № 02/06-2017ЛУ30В від 2 червня 2017 р. (а саме: кошторис на виконання робіт по оздобленню сходових клітин в будинку 30В по бул. Л.Українки);

- копію додатку № 1е до Договору підряду № 02/06-2017ЛУ30В від 2 червня 2017 р. (а саме: кошторис на виконання робіт по обладнанню об`єкта системою пожежної сигналізації на об`єкті: офісна будівля, за адресою: м. Київ, бул. Лесі Українки, 30В);

- копії платіжних доручень, а саме: платіжне доручення № 262 від 8 червня 2017р. на суму 230 000 грн. 00 коп., платіжне доручення № 266 від 12 червня 2017 р. на суму 433 365 грн. 00 коп., платіжне доручення № 354 від 28 липня 2017 р. на суму 419 026 грн. 60 коп., платіжне доручення № 472 від 28 вересня 2017 р. на суму 305 937 грн. 60 коп., платіжне доручення № 892 від 16 квітня 2018 р. на суму 18 600 грн. 00 коп.;

- копії податкових накладних, а саме: податкову накладну від 8 червня 2017 р. № 3 на суму 230 000 грн. 00 коп., в тому числі ПДВ на суму 38 333 грн. 33 коп.; податкову накладну від 12 червня 2017 р. № 4 на суму 433 365 грн. 00 коп., в тому числі ПДВ на суму 72 227 грн. 50 коп.; податкову накладну від 28 липня 2017 р. № 2 на суму 419 026 грн. 60 коп., у тому числі ПДВ на суму 69 837 грн. 77 коп.; податкову накладну від 28 вересня 2017 р. № 3 на суму 305 937 грн. 690 коп., у тому числі ПДВ на суму 50 989 грн. 60 коп.; податкову накладну від 11 квітня 2018 р. № 1 на суму 18 600 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ на суму 3 100 грн. 00 коп..

Судом також встановлено, що 21 серпня 2017 р. між позивачем (далі - замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Златіца» (далі - підрядник) укладено договір підряду № 21/08/ЛУ30В-5 (далі - договір підряду від 21 серпня 2017 р. № 21/08/ЛУ30В-5). Відповідно до вимог п. 2.1 договору підряду від 21 серпня 2017 р. № 21/08/ЛУ30В-5 за договором підрядник зобов`язується власними або залученими силами та засобами відповідно до кошторису, який з моменту підписання сторонами буде невід`ємною частиною договору, чинних будівельних норм та умов договору виконати ремонт приміщень будівлі на 5-му поверсі, за адресою: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 30В у встановлені даним договором строки, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконанні роботи (за умов їх належного виконання).

У договірну ціну робіт на цим договором включаються витрати підрядника на виконання робіт, а також витрати на матеріали, (що включають їх доставку та зберігання, транспортні послуги), ціна робіт, а також інші витрати, що передбачені цим договором або додатковими угодами до нього (п. 4.1 договору підряду від 21 серпня 2017 р. № 21/08/ЛУ30В-5).

Так, на виконання договору підряду від 21 серпня 2017 р. № 21/08/ЛУ30В-5 позивачем було надано до суду:

- копію довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за квітень 2018 р. (примірна форма КБ-3);

- копію акта № 2 приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2018 р. (примірна форма КБ-2в);

- копію акта приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2018 р. (примірна форма КБ-2в);

- копію локального кошторису на будівельні роботи № 2-2-1 на монтаж електричних мереж, офісні приміщення (додаткові роботи) 5 і 6 поверхи (форми № 1);

- копію підсумкової відомості ресурсів, об`єкт: офісні приміщення (додаткові роботи) 5 і 6 поверхи, витрати - по факту);

- копію довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за листопад 2017 р.;

- копію акта № 1 приймання виконаних будівельних робі за листопада 2017 р. (примірник форми № КБ-2в);

- копію додатку № 1 до договору підряду № 21/08/ЛУ30В-5 від 21 серпня 2017 р. (кошторис на ремонтні роботи за адресою м. Київ, бул. Лесі Українки 30В, 5-й поверх);

- копію платіжних доручень, а саме: платіжне доручення № 434 від 7 вересня 2017 р. на суму 300 000 грн. 00 коп., платіжне доручення № 435 від 7 вересня 2017 р. на суму 478 653 грн. 00 коп., платіжне доручення № 409 від 30 серпня 2017 р. на суму 300 000 грн. 00 коп., платіжне доручення № 541 від 1 листопада 2017 р. на суму 100 000 грн. 00 коп., платіжне доручення № 558 від 7 листопада 2017 р. на суму 550 000 грн. 00 коп., платіжне доручення № 762 від 12 лютого 2018 р. на суму 355 837 грн. 49 коп.;

- копію податкових накладних, а саме: податкову накладну від 7 вересня 2017 р. № 1 на суму 300 000 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ на суму 50 000 грн. 00 коп.; податкову накладну від 7 вересня 2017 р. № 2 на суму 478 653 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ на суму 79 775 грн. 50 коп.; податкову накладну № 2 від 30 серпня 2017 р. на суму 300 000 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ на суму 50 000 грн. 00 коп.; податкову накладну від 1 листопада 2017 р. № 1 на суму 100 000 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ на суму 16 666 грн. 67 коп.; податкову накладну від 7 листопада 2017 р. № 2 на суму 550 000 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ на суму 91 666 грн. 67 коп.; податкову накладну від 12 лютого 2018 р. № 1 на суму 355 837 грн. 49 коп., у тому числі ПДВ на суму 59 306 грн. 25 коп.

6 жовтня 2017 р. між позивачем (далі - замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Златіца» (далі - підрядник) укладено договір підряду № 06/10-2017ЛУ30В7 (далі - договір підряду від 6 жовтня 2017 р. № 06/10-2017ЛУ30В7). Відповідно до вимог п. 2.1 договору підряду від 6 жовтня 2017 р. № 06/10-2017ЛУ30В7 за договором підрядник зобов`язується власними або залученими силами та засобами відповідно до кошторису, який з моменту підписання сторонами буде невід`ємною частиною договору, чинних будівельних норм та умов договору виконати ремонт приміщень будівлі на 7-му поверсі, за адресою: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 30В, у встановлені даним договором строки, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконанні роботи (за умов їх належного виконання).

У договірну ціну робіт на цим договором включаються витрати підрядника на виконання робіт, а також витрати на матеріали, (що включають їх доставку та зберігання, транспортні послуги), ціна робіт, а також інші витрати, що передбачені цим договором або додатковими угодами до нього (п. 4.1 договору підряду від 6 жовтня 2017 р. № 06/10-2017ЛУ30В7).

Так, на виконання договору підряду від 6 жовтня 2017 р. № 06/10-2017ЛУ30В7 позивачем було надано до суду:

- копію довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за квітень 2018 р. (примірна форма КБ-3);

- копію акта № 2 приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2018 р. (примірна форма КБ-2в);

- копію підсумкової відомості ресурсів по капітальному ремонту офісного приміщення (7-й поверх) на бульварі Лесі Українки 30В в м. Києві;

- копію довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за листопад 2017 р. (примірна форма КБ-3);

- копію акта № 1 приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2017 р. (примірна форма КБ-2в);

- копію договірної ціни на будівництво «Капітальний ремонт офісного приміщення (7-й поверх) на бульварі Лесі Українки 30В в м. Києві» що здійснюється в 2017 році;

- копію платіжних доручень, а саме: платіжне доручення № 498 від 10 жовтня 2017 р. на суму 300 000 грн. 00 коп., платіжне доручення № 504 від 17 жовтня 2017 р. на суму 50 000 грн. 00 коп., платіжне доручення № 527 від 25 жовтня 2017 р. на суму 200 000 грн. 00 коп., платіжне доручення № 563 від 9 листопада 2017 р. на суму 300 000 грн. 00 коп., платіжне доручення № 595 від 17 листопада 2017 р. на суму 300 000 грн. 00 коп., платіжне доручення № 623 від 4 грудня 2017 р. на суму 826 970 грн. 00 коп., платіжне доручення № 651 від 22 грудня 2017 р. на суму 500 000 грн. 00 коп., платіжне доручення № 729 від 26 січня 2018 р. на суму 250 000 грн. 00 коп., платіжне доручення № 832 від 20 березня 2018 р. на суму 200 000 грн. 00 коп., платіжне доручення № 891 від 16 квітня 2018 р. на суму 100 000 грн. 00 коп., платіжне доручення № 932 від 26 квітня 2018 р. на суму 100 000 грн. 00 коп.;

- копію податкових накладних, а саме: податкову накладну від 10 жовтня 2017 р. № 1 на суму 300 000 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ на суму 50 000 грн. 00 коп.; податкову накладну від 17 жовтня 2017 р. № 3 на суму 50 000 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ на суму 8 333 грн. 33 коп.; податкову накладну від 25 жовтня 2017 р. № 5 на суму 200 000 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ на суму 33 333 грн. 33 коп.; податкову накладну від 9 листопада 2017 р. № 3 на суму 300 000 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ на суму 50 000 грн. 00 коп.; податкову накладну від 17 листопада 2017 р. № 4 на суму 300 000 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ на суму 50 000 грн. 00 коп.; податкову накладну від 4 грудня 2017 р. № 1 на суму 826 970 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ на суму 137 828 грн. 33 коп.; податкова накладна від 22 грудня 2017 р. № 2 на суму 500 000 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ на суму 83 333 грн. 33 коп.; податкову накладну від 26 січня 2018 р. № 1 на суму 250 000 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ на суму 41 666 грн. 67 коп.; податкову накладну від 20 березня 2018 р. № 2 на суму 200 000 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ на суму 33 333 грн. 33 коп.; податкову накладну від 16 квітня 2018 р. № 3 на суму 100 000 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ на суму 16 666 грн. 67 коп.; податкову накладну від 26 квітня 2018 р. № 6 на суму 100 000 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ на суму 100 000 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ на суму 16 666 грн. 67 коп.

10 березня 2018 р. між позивачем (далі - замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Златіца» (далі - підрядник) укладено договір підряду № 10/03-2018ЛУ30В/ІТ (далі - договір підряду від 10 березня 2018 р. № 10/03-2018ЛУ30В/ІТ). Відповідно до вимог п. 2.1 договору підряду від 10 березня 2018 р. № 10/03-2018ЛУ30В/ІТ за договором підрядник зобов`язується власними або залученими силами та засобами відповідно до чинних будівельних норм та умов договору виконати роботи з капітального ремонту офісних приміщень на 5-му, 6-му та 7-му поверхах, за адресою: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 30В у встановлені даним договором строки, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконанні роботи (за умов їх належного виконання).

Крім того, в цей же день між позивачем (далі - замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Златіца» (далі - підрядник) укладено договір підряду № 10/03-2018ЛУ30В/ДМВ (далі - договір підряду від 10 березня 2018 р. № 10/03-2018ЛУ30В/ДМВ). Відповідно до вимог п. 2.1 договору підряду від 10 березня 2018 р. № 10/03-2018ЛУ30В/ДМВ за договором підрядник зобов`язується власними або залученими силами та засобами відповідно до чинних будівельних норм та умов договору виконати демонтаж склопакетів та монтаж вікон на 6-му поверху, за адресою: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 30В у встановленні даним договором строки, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконанні роботи (за умов їх належного виконання).

Так, на виконання договорів підряду від 10 березня 2018 р. № 10/03-2018ЛУ30В/ІТ та № 10/03-2018ЛУ30В/ДМВ позивачем надано до суду наступні документи:

- довідку про вартість виконаних будівельних робіт за травень 2018 р. (примірна форма КБ-3);

- копію акта № 2 приймання виконаних будівельних робіт за травень 2018 р. (примірна форма КБ-2в);

- довідку про вартість виконаних будівельних робіт за квітень 2018 р. (примірна форма КБ-3);

копію акта № приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2018 р. (примірна форма КБ-2в);

- копію платіжних доручень, а саме: платіжне доручення № 897 від 16 квітня 2018 р. на суму 70 000 грн. 00 коп., платіжне доручення № 933 від 26 квітня 2018 р. на суму 72 689 грн. 60 коп., платіжне доручення № 946 від 2 травня 2018 р. на суму 460 310 грн. 40 коп.;

- копію податкових накладних, а саме: податкову накладну від 16 квітня 2018 р. № 4 на суму 70 000 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ на суму 11 666 грн. 67 коп.; податкову накладну від 26 квітня 2018 р. № 5 на суму 72 689 грн. 60 коп., у тому числі ПДВ на суму 12 114 грн. 93 коп.; податкову накладну від 2 травня 2018 р. № 1 на суму 460 310 грн. 40 коп., у тому числі ПДВ на суму 76 718 грн. 40 коп.

Наявні у справі документи (бухгалтерські та податкові) свідчать про реальність укладення та виконання договорів підряду між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Златіца». У зв`язку з цим суд дійшов висновку, що позивачем на підставі належним чином оформлених первинних документів було сформовано витрати, які враховуються у податковому кредиті за період, що перевірявся податковим органом.

Крім того, позивачем до матеріалів справи було додано документи між Товариством з обмеженою відповідальністю «Златіца» та іншими підприємствами, які були субпідрядником ТОВ «Златіла» для виконання договорів підряду між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Златіца».

Так, позивачем надано наступні документи:

- копію договору № 08/09/ЛУ30В-7О від 8 вересня 2017 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Златіца» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Втеплі» (виконавець);

- копію акту надання послуг № 7 від 8 вересня 2017 р.;

- копії податкових накладних від 21 листопада 2017 р. № 10 на суму 48 000 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ на суму 8 000 грн. 00 коп. та від 8 вересня 2017 р. № 1 на суму 411 428 грн. 05 коп., у тому числі ПДВ на суму 68 571 грн. 34 коп.;

- копію договору № 27, який укладено між Товариством з обмеженою відповідальністю «Златіца» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Монкор» (підрядник);

- копію акту № 3 від 15 листопада 2017 р.;

- копію договору № 30 від 8 серпня 2017 р., який укладено між Товариством з обмеженою відповідальністю «Златіца» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Монкор» (підрядник);

- копією довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за вересень 2017 р. (яка видана на виконання договору № 27);

- копію акта № 1 приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2017 р. (який виданий на виконання договору № 27);

- копію договору № 49 від 20 жовтня 2017 р., який укладено між Товариством з обмеженою відповідальністю «Златіца» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Монкор» (підрядник);

- копією довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за квітень 2018 р. (яка видана на виконання договору № 49);

- копію акта № 1 приймання виконаних будівельних робіт за березень 2018 р. (який виданий на виконання договору № 49);

- копією довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за жовтень 2017 р. (яка видана на виконання договору № 30);

- копію акта № 1 приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2017 р. (який виданий на виконання договору № 30);

- копію договорів № М/18-10 від 29 січня 2018 р., № М/17-65 від 20 листопада 2017 р., № М/17-38 від 14 червня 2017 р. які укладено між Товариством з обмеженою відповідальністю «Златіца» (замовник) та Приватним підприємством «Бастіон-М» (виконавець);

- копію акту № 3 за листопада 2018 р. здавання-приймання робіт за Договором № М/18-10 від 29 січня 2018 р.;

- копію додатку № 1 до Договору № М/17-38 від 14 червня 2017 р.;

- податкові накладні, а саме: податкова накладна від 17 квітня 2018 р. № 10, податкова накладна від 15 червня 2017 р. № 11, податкова накладна від 8 вересня 2017 р. № 3, податкова накладна від 29 вересня 2017 р. № 19, податкова накладна від 24 жовтня 2017 р. № 17, податкова накладна від 15 листопада 2017 р. № 14, податкова накладна від 5 грудня 2017 р. № 3, податкова накладна від 21 березня 2018 р. № 7, податкова накладна від 17 квітня 2018 р. № 10, податкова накладна від 28 липня 2017 р. № 144, податкова накладна від 29 вересня 2017 р. № 140, податкова накладна від 21 листопада 2017 р. № 120, податкова накладна від 27 грудня 2017 р. № 129, податкова накладна від 14 лютого 2018 р. № 79;

- копію довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за листопада 2018 р.;

- копію акта № 1 приймання виконаних будівельних робіт за листопада 2018 р.;

- копію акта № 2 приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2018 р.;

- копію акта № 1 приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2018 р.;

- та інші документи.

Тому суд визнає, що позивачем надано документи, які підтвердили те, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Златіца» для виконання договорів підряду, які були укладені з позивачем залучалися до виконання покладених на них завдань субпідрядники.

Суд зазначає, що здійснення господарської діяльності контрагентом не може мати наслідків для позивача, оскільки законодавством не передбачений обов`язок суб`єкта підприємницької діяльності бути обізнаним із особливостями господарювання контрагента. Відомості, що є обов`язковими для перевірки підприємством стосовно свого контрагента, це включення його до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також наявність свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість на час здійснення господарських операцій. На період господарських взаємовідносин між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Златіца», останнє було зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також платником податку на додану вартість.

Разом з тим, відповідачем не надано жодних належних доказів на підтвердження фактичної відсутності у контрагента позивача об`єктивної неможливості здійснення господарської діяльності із здійснення будівельних робіт, адже у комерційній діяльності виконання будівельних робіт не завжди вимагає наявності власних основних засобів, значної кількості персоналу, оскільки наявна можливість укладення договорів субпідряду тощо.

Судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платників та інших учасників правовідносин у сфері економіки. У зв`язку з цим презюмується, що дії платника, результатом яких є отримання податкової вигоди, вважаються економічно виправданими, а відомості, що містяться у податковій та бухгалтерській звітності платника, - достовірні. Подання платником до контролюючого органу усіх належним чином оформлених первинних документів, передбачених податковим законодавством, з метою отримання податкової вигоди є підставою для її отримання, якщо податковий орган не доведе неправдивість, недостовірність або суперечливість відомостей, що містяться у таких документах. Доводи ж податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на включення понесених витрат до податкового кредиту. Разом з тим, у цій справі суд зазначає, що, податковим органом не доведено існування таких обставин.

Суд враховує, що у постанові Верховного Суду від 17 січня 2018 року у справі №826/1244/13-а стосовно поняття "добросовісний платник", яке вживається у сфері податкових правовідносин, зазначено, що це не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування та податкового законодавства, а тому можливі порушення податкового законодавства з боку контрагента-постачальника, за відсутності доказів протиправної змови учасників операцій з метою отримання позивачем (покупцем) необґрунтованої податкової вигоди, не є безумовною підставою для висновку про порушення саме покупцем вимог податкового законодавства та позбавлення його права сформованих податкових вигод за фактично вчиненою операцією.

Так, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

На підтвердження реальності (товарності) спірних операцій позивачем надано до суду копії первинної документації, складеної за результатами фінансово-господарських операцій позивач з Товариством з обмеженою відповідальністю «Златіца», за результатами дослідження яких підтверджено факти здійснення господарських операцій, що також не спростовано відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, під час розгляду даної справи.

Крім того, під час розгляду справи судом не встановлено недобросовісність позивача, як платника податку на додану вартість. У свою чергу, відповідачем не наведено будь-яких доводів щодо здійснення позивачем розглядуваних операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект тощо.

Суд зазначає, що чинне законодавство не ставить умовою виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагента, фактичного знаходження його за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів або спеціальних дозволів у останнього. Позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентом своїх зобов`язань, адже, поняття "добросовісний платник", яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а саме: платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань.

За умови не встановлення компетентним органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальника для одержання позивачем незаконної податкової вигоди, останній не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

Також, слід зауважити, що Верховним Судом у постанові від 24 квітня 2018 р. у справі №813/8500/13-а зазначено, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Приписами ч. 2 ст. 61 Конституції України встановлено індивідуальний характер юридичної відповідальності.

Отже, суд, оцінюючи спірні фінансово-господарські операції, передусім виходить з того, що юридична відповідальність згідно норм чинного законодавства України є персоніфікованою.

Підприємство, яке є сумлінним платником податків і виконало усі вимоги, з якими закон пов`язує право на зменшення об`єкта оподаткування податком на додану вартість на суму податкового кредиту, не повинно нести відповідальність за своїх контрагентів.

При цьому, суд вважає за доцільне зазначити, що відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" практика Європейського Суду з прав людини є джерелом права та свідчить про те, що якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб`єкту, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку (рішення Європейського Суду від 9 січня 2007р. у справі "Інтерсплав проти України").

Крім того, Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 р. ("Булвес" АД проти Болгарії") зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов`язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз. На думку Європейського Суду такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності. Право на податковий кредит є "власністю" у розумінні статті 1 Протоколу № 1, яке повинно розглядатися як таке, що виникло у момент повного виконання нею своїх зобов`язань щодо податкової звітності з ПДВ. Визнання права на нарахування податкового кредиту було поставлено в залежність від виконання обов`язків постачальником, в той час коли це не залежало від волі одержувача поставки - застосування відповідних положень Закону "Про ПДВ" стало не передбаченим і самовільним. Платник податку не має абсолютно ніяких повноважень відслідковувати, контролювати і забезпечувати виконання постачальником його обов`язків із складення та подання декларації з ПДВ, а також обов`язку зі сплати ПДВ (п.43, п.69 зазначеного вище рішення Європейського Суду).

Отже, Європейський суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через можливі порушення вимог податкового законодавства з боку його контрагентів.

З урахуванням викладеного, спираючись на наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що укладений між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Златіца» правочин відповідає вимогам чинного законодавства України, має своїм наслідком зміну у майновому стані учасників правочинів, є економічно виправданим, факт виконання господарських зобов`язань сторін підтверджується первинними документами бухгалтерської та податкової звітності, які є належними та достатніми доказами того, що господарські операції фактично відбулися, а операції між позивачем та його контрагентом враховані відповідно до їх дійсного економічного змісту, обумовлені розумними економічними причинами (цілями ділового характеру) та відповідають меті здійснення господарської діяльності.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ураховуючи викладене, суд визнає, що відповідачем протиправно було винесено податкове повідомлення-рішення від 19 грудня 2018 р. № , отже порушено права позивача та не дотримано вимог, передбачених частиною другою статті 2 КАС України.

Позивачем під час розгляду справи було надано належні та допустимі докази на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, а наведені ним доводи не було спростовано відповідачем.

Наведене свідчить, що податкове-повідомлення рішення є протиправним. Право позивача порушено. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до платіжного доручення від 27 грудня 2018 р. № 1585 позивачем сплачено судовий збір на суму 22 170 грн. 00 коп.

Зважаючи на задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору на суму 22 170 грн. 00 коп. підлягають стягненню на його за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - Головного управління ДФС у Київській області.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області від 19 грудня 2018 р. № .

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Київській області (код ЄДРПОУ - 39393260) на користь Командитного товариства "Ес Ейч Сі Проектененгтвіклунг бетайлігунг ГмбХ енд Ко.КГ в особі Представництва "Ес Ейч Сі Проектененгтвіклунг бетайлігунг ГмбХ енд Ко.КГ" (код ЄДРПОУ - 26609431) судовий збір у розмірі 22 170 (двадцять дві тисячі сто сімдесят) грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Повне найменування сторін:

Позивач - Командитне товариство "Ес Ейч Сі Проектененгтвіклунг бетайлігунг ГмбХ енд Ко.КГ в особі Представництва "Ес Ейч Сі Проектененгтвіклунг бетайлігунг ГмбХ енд Ко.КГ", адреса: вул. Цимбала Сергія, буд. 1, смт. Ставище, Ставищенський район, Київська область, 09400, код ЄДРПОУ - 26609431.

Відповідач - Головне управління Державної фіскальної служби України, адреса: вул. Народного Ополчення, 5а, м. Київ,03151, код ЄДРПОУ - 39393260.

Суддя Журавель В.О.

Дата складання рішення суду 4 липня 2019 р.