Справа № 826/11446/18
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2019-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

01 липня 2019 року № 826/11446/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення сторін) адміністративну справу

за позовом Юридичної особи - резидента Республіки Кіпр EROSARIA LTD "ЕРОСАРІА ЛТД" (116 Гладстонос Стріт, М. Купріану Хаус, 3 та 4 поверхи, Лімасол 3032, Кіпр)
до треті особиВідділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (,4053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 73) Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 110) Державна казначейська служба України (01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6) ПАТ "Акціонерний банк "УКРГАЗБАНК" (03087, м. Київ, вул. Єреванська, буд. 1)
про визнання протиправною та скасування постанови ,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася юридична особа - резидент Республіки Кіпр EROSARIA LTD «ЕРОСАРІА ЛТД» (надалі по тексту - позивач) з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі по тексту - відповідач-1), Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві (надалі по тексту - відповідач-2), треті особи - Державна казначейська служба України, Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк», в якому просить суд: визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Савчук К.П. «Про арешт коштів боржника» у виконавчому провадженні №55384107 з примусового виконання виконавчого листа Соснівського районного суду м. Черкаси №712/9154/17 від 28 листопада 2017 року про застосування спецконфіскації з примусовим вилученням у власність держави грошових коштів в сумі 1 010 072,39 (один мільйон десять тисяч сімдесят два долара США 39 центів) на рахунку №6 (валютний), 153 811 (сто п'ятдесят три тисячі вісімсот одинадцять) гривень 37 копійок) на рахунку №6 (гривневий) EROSARIA LTD у ПАТ «Укргазбанк», МФО 320478.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що оскаржувана постанова про арешт коштів боржника від 14 грудня 2017 року прийнята під час відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Соснівського районного суду м. Черкаси №712/9154/17 від 28 листопада 2017 року про застосування спецконфіскації з примусовим вилученням у власність держави грошових коштів в сумі 1 010 072,39 (один мільйон десять тисяч сімдесят два долара США 39 центів) на рахунку №6 (валютний), 153 811 (сто п'ятдесят три тисячі вісімсот одинадцять) гривень 37 копійок) на рахунку №6 (гривневий) EROSARIA LTD у ПАТ «Укргазбанк», МФО 320478. При цьому, вказаний виконавчий лист не відповідає вимогам пункту 6 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», адже не скріплений печаткою, яку Соснівський районний суд м. Черкаси має відповідно до частини 3 статті 16 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», а відтак підлягав поверненню без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення. Додатково представник позивача стверджував, що виконавчий лист №2 Соснівського районного суду м. Черкаси №712/9154/17 від 28 листопада 2017 року підлягав поверненню відповідно до пункту 6 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» ще й з огляду на те, що його було пред'явлено не за місцем виконання.

Тобто, на думку представника позивача, постанова про відкриття виконавчого провадження №55384107 від 14 грудня 2017 року прийнята за відсутності законних на те підстав, а відтак і всі подальші виконавчі дії, зокрема і оскаржувана постанова про арешт коштів боржника, прийнята в день відкриття виконавчого провадження, є протиправною та підлягає скасуванню.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 липня 2018 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Представник Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві у письмових поясненнях на позов повідомив, що 16 квітня 2018 року матеріали виконавчого провадження №55384107 передано для подальшого виконання до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, що унеможливлює подання відповідачем-2 копії матеріалів виконавчого провадження.

З огляду на викладене вище та відсутність клопотань про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, справа розглядається в порядку спрощеного провадження без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, на підставі наявних у справі матеріалів (у письмовому провадженні).

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

В С Т А Н О В И В:

Старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Савчуком К.П., за результатами розгляду заяви стягувача про примусове виконання виконавчого листа №712/9154/17, виданого 28 листопада 2017 року Соснівським районним судом м. Черкаси про застосування спецконфіскації з примусовим вилученням у власність держави грошових коштів в сумі 1 010 072,39 доларів США, 153 811,37 грн. на рахунку №6 EROSARIA LTD у ПАТ «Укргазбанк», МФО 320478, 14 грудня 2017 року прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП №55384107).

Крім того, 14 грудня 2017 року старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Савчуком К.П. прийнято постанову про арешт коштів боржника, пунктом 1 якої накладено арешт на грошові кошти в сумі 1 010 072,39 доларів США на рахунку №6 (валютний), 153 811,37 грн. на рахунку №6 (гривневий) EROSARIA LTD у ПАТ «Укргазбанк», МФО 320478.

Незгода позивача із постановою про накладення арешту на кошти боржника зумовила його звернення до суду з даним адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02 червня 2016 року (далі - Закон №1404-VIII, в редакції станом на дату прийняття оскаржуваної постанови) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 2 Закону №1404-VIII визначено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад, зокрема, обов'язковості виконання рішень; законності.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Наявними матеріалами справи підтверджується, що виконавче провадження №55384107 відкрито з примусового виконання виконавчого листа Соснівського районного суду міста Черкаси №712/9154/17, виданого 28 листопада 2017 року.

Судом встановлено, що вироком Соснівського районного суду міста Черкаси від 21 серпня 2017 року, зокрема, застосовано спецконфіскацію з примусовим вилученням у власність держави грошових коштів у сумі 1 010 072,39 доларів США на рахунку №6 (валютний), 153 811,37 грн. на рахунку №6 (гривневий) EROSARIA LTD у ПАТ «Укргазбанк», МФО 320478.

Пунктом 1 частини 2 статті 18 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець зобов'язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина 1 статті 18 Закону №1404-VIII).

Крім того, відповідно до пункту 7 частини 3 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Вимогами статті 10 Закону №1404-VIII передбачено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що на державного виконавця покладено обов'язок щодо вжиття передбачених Законом №1404-VIII заходів примусового виконання рішень з метою ефективного і своєчасного їх виконання, зокрема, і надано можливість накладення арешту на кошти боржника шляхом прийняття відповідної постанови.

Вимогами статті 48 Закону №1404-VIII передбачено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця.

Крім того, відповідно до статті 56 Закону №1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить, що державному виконавцю надано право при відкритті виконавчого провадження накладати арешт на кошти боржника з метою забезпечення реального виконання.

Суд звертає увагу, що позивач оскаржує постанову про арешт коштів боржника виключно з підстав того, що постанова про відкриття виконавчого провадження прийнята на підставі виконавчого документа, який не відповідає вимогам, визначеним частинами 1, 3 статті 4 Закону №1404-VIII.

Водночас, матеріали справи не містять доказів оскарження позивачем постанови про відкриття виконавчого провадження від 14 грудня 2017 року.

При цьому, пунктом 3 даної постанови державним виконавцем роз'яснено можливість оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження у порядку та строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження».

Також, в матеріалах справи відсутні докази скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, зокрема, з підстав наведених представником позивача в обґрунтування заявлених позовних вимог.

Частиною 3 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оскільки, інших підстав, ніж наведено вище та не підтверджено в ході розгляду даної справи, представником позивача не наведено, суд приходить до висновку про необґрунтованість адміністративного позову та необхідність відмови у його задоволенні.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням наведеного в сукупності, суд приходить до висновку, що при прийнятті оскаржуваної постанови про арешт коштів боржника державний виконавець діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а відтак підстави для задоволення адміністративного позову відсутні.

Згідно з вимогами частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Закону, що і було зроблено позивачем.

Відповідно до вимог частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав задоволення адміністративного позову.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Виходячи із положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для присудження на користь позивача понесених ним судових витрат - відсутні.

Керуючись ст.ст. 72-73, 76-77,139, 143, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Юридичної особи - резидента Республіки Кіпр EROSARIA LTD «ЕРОСАРІА ЛТД» відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення встановленого ст. 295 КАС України строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя А.Б. Федорчук