Справа № 201/4775/19
Суддя: Ткаченко Н. В.
Дата ухвалення: 2019-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 201/4775/19
Провадження № 2а/201/310/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2019р. суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська - Ткаченко Н.В., розглянувши у порядку спрощеного провадження в приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про скасування постанови №33/13-06 від 10.04.2019р. по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИЛА:

22.04.2019р. ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про скасування постанови №33/13-06 від 10.04.2019р. по справі про адміністративне правопорушення (а.с. № 2 - 3).

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Ткаченко Н.В. від 25.04.2019р. відкрито провадження у справі і ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи відповідно до положень п.20 ч.1 ст. 4, ч.2 ст. 12, 257, 268, 286 КАС України (а.с. № 8).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що постановою №33/13-06 від 10.04.2019р. (дата отримання позивачем 16.04.2019р.) посадовою особою Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 165-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. Вищевказана постанова винесена на підставі протоколу про адміністративне правопорушення №115/13-06 від 04.04.2019р., складеного відносно нього за результатами документальної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «КРАЙТЕКС-СЕРВІС», складених посадовими особами ДФС.

Позивач вважає, що постанова винесена необґрунтовано, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а викладені у постанові висновки не відповідають фактичним обставинам справи.

Також позивач зазначав, що постанова винесена з порушенням двомісячного терміну накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП, а відтак на підставі викладеного, просив суд позовні вимоги задовольнити та скасувати вказану постанову.

На адресу відповідача судом була надіслана копія ухвали про відкриття провадження у справі, у якій відповідачеві був встановлений п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву, а також копія позовної заяви і доданих до неї документів - у порядку ст.ст. 174, 175 КАС України, які він отримав 20.05.2019р. (а.с. №13).

У встановлений судом строк, а саме 10.06.2019р. відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому спростовував доводи позивача, заперечував проти задоволення позовних вимог та просив відмовити в задоволенні позову у повному обсязі (а.с. № 14-17).

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою №33/13-06 від 10.04.2019р. (дата отримання позивачем 16.04.2019р.) посадовою особою Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 165-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. (а.с. № 4).

Вищевказана постанова винесена на підставі протоколу про адміністративне правопорушення №115/13-06 від 04.04.2019р., складеного відносно нього посадовими особами ДФС за результатами документальної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «КРАЙТЕКС-СЕРВІС» (а.с. № 5).

Протокол про адміністративне правопорушення від 04.04.2019р. №115/13-06 відносно головного директора ТОВ «КРАЙТЕКС-СЕРВІС» ОСОБА_1 складено за результатами документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Крайтекс - Сервіс» від 11.02.2019р. №5764/04-36-14-02/35241636.

Протоколом встановлено, що директор ТОВ «КРАЙТЕКС-СЕРВІС» Зайков ОСОБА_2 вчинив правопорушення:

- п.1 ч.2 ст.6, п.95 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010р. № 2464-VI, що призвело до несвоєчасного нарахування єдиного внеску в звітах по ЄСВ на суми заробітної плати, лікарняні листи, на які нараховується єдиний внесок, за серпень 2015р. у сумі 118 683,15 грн., за вересень 2015р. у сумі 126 764,70 грн. (донараховано підприємством самостійно у звіті по ЄСВ за грудень 2015р.), у зв`язку із застосуванням понижуючого коефіцієнту до ставок ЄСВ за серпень та вересень 2015р.

Відповідно до п. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010р. № 2464-VI, платники єдиного внеску, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця. Таким чином, граничний термін нарахування і сплати ЄСВ за серпень 2015р. - 20.09.2015р.; граничний термін нарахування і сплати ЄСВ за вересень 2015р. - 20.10.2015р.

Адміністративне правопорушення щодо несвоєчасного нарахування ЄСВ як обов`язкового платежу має разовий характер, день вчинення вказаного правопорушення - це день, наступний за останнім днем терміну подання платіжного документу в установи банків щодо сплати ЄСВ. Тобто факти несвоєчасних нарахування і сплати ЄСВ за серпень 2015р. та за вересень 2015р. є окремими разовими адміністративними правопорушеннями, а датами їх скоєння є 21.09.2015р. та 21.10.2015р. відповідно.

Як встановлено ДФС під час перевірки ТОВ «КРАЙТЕКС-СЕРВІС» та не оспорюється Відповідачем, згідно Додатку № 4 «Звіт про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб», в таблиці 1 та в таблиці 6, що було подано в листопаді 2015р. ТОВ «КРАЙТЕКС-СЕРВІС» відобразило донарахування зобов`язання з єдиного соціального внеску в розмірі 245 447,44 грн., що складає ЄСВ за серпень 2015р. в розмірі -118 683,16 грн., ЄСВ за вересень 2015р. в розмірі - 126 764,70 грн.

ТОВ «КРАЙТЕКС-СЕРВІС» самостійно виявило помилку в нарахуванні ЄСВ та усунуло її в листопаді 2015р., таким чином періодом виявлення помилки щодо нарахування ЄСВ у серпні та вересні 2015р. є листопад 2015р.

Згідно із ч. 1 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а в разі триваючого правопорушення - не пізніше як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді). Таким чином, відповідно до вимог ч. 1 ст. 38 КУпАП, ДФС була вправі накласти на позивача адміністративне стягнення за несвоєчасну сплату ЄСВ: за серпень 2015р. - не пізніше 21.11.2015р. включно, а за вересень 2015р. - не пізніше 21.12.2015р. включно.

Оскаржувана постанова винесена ДФС 10.04.2019р. тобто з попущенням двомісячного терміну накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП.

А відтак суд не може погодитись з запереченнями відповідача в цій частині, оскільки вони спростовуються вищевикладеним.

Відповідно до ст. 268 КУпАП Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як вбачається зі спірної постанови заступник начальника ГУ ДФС у Дніпропетровській області Сікіріна І.В. винесла постанову без участі ОСОБА_1 у розгляді справи, з порушенням права на захист та без врахування думки позиції ОСОБА_1 та наявних у нього доказів, про це свідчить отримання спірної постанови від 10.04.2019р. особою, що притягається до адміністративної відповідальності 16.04.2019р.

Жодних доказів належного повідомлення та виклику правопорушника для розгляду справи про адміністративне правопорушення до відзиву відповідачем не надано.

Такий розгляд справи грубо порушує визначені у ст. 268 КУпАП права а також суперечать вимогам ст. 19 Конституції України, якою передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Також варто зазначити, що не надано і акту перевірки на підставі якого було складено протокол №115/13-06 від 04.04.2019р. або податкового повідомлення рішення за результатами проведеної перевірки, як і відомостей про оскарження останнього, що в свою чергу робить винесення постанови про притягнення особи до відповідальності передчасним, а грошове зобов`язання вважається неузгодженим в розумінні ст. 56 Податкового кодексу України.

Так, відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Таким чином, вважаю, що ОСОБА_1 не може бути визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення за порушення обліку ЄСВ доки це порушення не буде встановлене компетентним судом. Акт перевірки є лише припущенням інспекторів, які проводили перевірку, а отже не може бути доказом вини особи.

Жодних інших доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 податковим органом не надано, а оскільки всі сумніви щодо вини особи повинні тлумачиться на користь особи, то вина ОСОБА_1 в скоєнні адміністративних правопорушень є недоведеною.

Таким чином, порушення вимог податкового законодавства в частині заниження податкового зобов`язання з ЄСВ та несвоєчасного подання звітності за серпень 2015р. та вересень 2015р. є неузгодженими податковими зобов`язаннями, які можуть оскаржуватись в судовому порядку.

При розгляді справи встановлено, що відповідач не довів належними та допустимими доказами факт повідомлення про розгляд адміністративної справи позивача, враховуючи це, його було позбавлено можливості надати пояснення, заявляти клопотання, та скористатися іншими правами передбаченими чинним законодавством.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАСУ кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

При цьому, відповідачем не було надано жодних доказів, які б підтверджували правомірність прийняття ним спірної постанови, зокрема, в частині щодо дотримання відповідної процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності та підстав притягнення до адміністративної відповідальності.

Крім того, відповідачем не доведено врахування при винесенні спірної постанови про адміністративне стягнення характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, зокрема, взагалі наявності вини позивача, майнового стану, обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, як таке чітко визначено статтею 280 КУпАП.

Водночас, у відповідності до ч. 1ст. 242 КАС України, рішення суду повинно бути обґрунтованим, тож у жодному разі не може засновуватися на припущеннях.

Разом з тим, в рішенні від 31.07.2008р. по справі «D.H. та інші проти Чеської Республіки», в якому ЄСПЛ, зокрема зазначив, що висновки адміністративних органів, викладені у прийнятих ними рішеннях, не повинні бути довільними, нераціональними та непідтвердженими доказами.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у п. 110 рішення від 23.07.2002р. у справі Компанія Вестберґа таксі Актіеболаґ та Вуліч проти Швеції Суд визначив, що …адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення.

Таким чином, оцінюючи у сукупності обставини у справі, характер виявленого порушення, наведені сторонами докази, приходжу до висновку, що адміністративне стягнення щодо позивача накладено правомочним органом, який має право розглядати такі правопорушення та у межах санкції статті 165-1 ч. 1 КУпАП. Але, враховуючи, що провадження у справі за протоколом про адміністративне правопорушення № №115/13-06 від 04.04.2019р. щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 165-1 КУпАП заступником начальника ГУ ДФС у Дніпропетровській області Сікіріною І ОСОБА_3 В. проведено однобічно, недостатньо повно, обставини щодо виявленого нею порушення в справі не підтверджені належними доказами, не була дана належна оцінка усім обставинам щодо наявності складу правопорушення і вини щодо позивача ОСОБА_1 , наявні підстави для скасування постанови повноважної особи відповідача № 33/13-06 від 10.04.2019р. про накладення адміністративного стягнення щодо позивача, як необґрунтованої та винесеної без достатніх правових підстав.

На підставі ст. 139 КАС України, у зв`язку із задоволенням адміністративного позову та скасуванням постанови про адміністративне правопорушення, а також враховуючи роз`яснення, що містяться в Постанові Пленуму ВАСУ від 23.01.2015р. № 2 «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 08.07.2011р. «Про судовий збір» щодо відсутності підстав для сплати судового збору у справах зазначеної категорії, приходжу до висновку, що судові витрати по справі відносяться на рахунок держави і стягненню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст. 56 ПК України, ст. 289 КУпАП України, ст.ст.2, 3, п.20 ч.1 ст.ст. 4, 5, 9, ч.2 ст. 12, ст.ст. 72-76, 118-123, 139, 241-245, 257, 268, 286 КАС України, суддя,

В И Р І Ш И Л А:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про скасування постанови №33/13-06 від 10.04.2019р. по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову заступника начальника ГУ ДФС у Дніпропетровській області Сікіріної І.В. по справі про адміністративне правопорушення №33/13-06 від 10.04.2019р. про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 165-1 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя: Ткаченко Н.В.