Справа № 400/296/19
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2019-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2019 р.м.ОдесаСправа № 400/296/19
Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т. О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Коваля М.П.,

суддів - Димерлія О.О.,

- Єщенка О.В.,

за участю: секретар судового засідання - Уштаніт Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Управління Держпраці у Черкаській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року, прийняте у складі суду судді: Гордієнко Т.О. в місті Миколаїв по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон» до Управління Держпраці у Черкаській області про визнання протиправною та скасування постанови від 17.01.2019 №ЧК-1175/1548/АВ/П/ПТ/ІП-ФС-029, -

В С Т А Н О В И В:

04 лютого 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон» (далі - ТОВ СП «Нібулон») з адміністративним позовом до Управління Держпраці у Черкаській області про визнання протиправною та скасування постанови від 17.01.2019 №ЧК-1175/1548/АВ/П/ПТ/ІП-ФС-029.

Одночасно з позовом, ТОВ СП «Нібулон» було подану заяву про його забезпечення, наступним шляхом: зупинити дію спірної постанови, заборонити відповідачу вчиняти дії, направлені на примусове виконання спірної постанови про накладення штрафу.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2019 року клопотання позивача про забезпечення позову задоволено. Зупинено дію постанови Управління Держпраці у Черкаській області (бульвар Шевченка, 205, м. Черкаси, Черкаська область, 18000, ідентифікаційний код 39881228) від 17.01.2019 № ЧК-1175/1548/АВ/П/ПТ/ІП-ФС-029. Заборонено Управлінню Держпраці у Черкаській області (бульвар Шевченка, 205, м. Черкаси, Черкаська область, 18000, ідентифікаційний код 39881228) вчиняти дії, направлені на примусове виконання постанови про накладення штрафу № ЧК-1175/1548/АВ/П/ПТ/ІП-ФС-029 від 29.01.2019.

Постановою П`ятого апеляційний адміністративний суд від 11 квітня 2019 року апеляційну скаргу управління Держпраці у Черкаській області задоволено частково. Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2019 року про забезпечення адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства «Нібулон» до управління Держпраці у Черкаській області про визнання протиправною та скасування постанови змінено, викладено абзац третій її резолютивної частини у наступній редакції:

«Заборонити органам державної виконавчої служби примусове виконання постанови управління Держпраці у Черкаській області про накладення штрафу на товариство з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон» №ЧК-1175/1548/АВ/П/ПТ/ІП-ФС-029 від 17.01.2019 року, - до набрання рішенням суду законної сили».

В іншій частині ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2019 року про забезпечення адміністративного позову залишено без змін.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду, яке прийнято 25 квітня 2019 року адміністративний позов ТОВ СП «Нібулон» був задоволений. Визнано протиправними та скасовано постанову Управління Держпраці у Черкаській області про накладення штрафу від 17.01.2019 №ЧК-1175/1548/АВ/П/ПТ/ІП-ФС-029.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням суду першої інстанції, Управління Держпраці у Черкаській області подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволені позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано всі обставини, що мають значення для вирішення справи, що призвело до неправильного її вирішення.

В доводах апеляційної скарги вказує, що філією «Вітове » порушено вимоги ст. 69 КЗпП: графік роботи працівників філії «Вітове» ТОВ СП «Нібулон за травень 2018 року з підсумованим обліком робочого часу (а також на табель обліку робочого часу за цей період, який за своїм змістом є аналогічним графіку), зокрема щодо працвників ОСОБА_1 та ОСОБА_2.. Працівникам філії «Вітове» ТОВ СП «Нібулон вихідні можуть надаватися в різні дні тижня, але кожному з них дні повинні надаватися щотижнево. Саме з урахуванням цих вимог повинен формуватися графік роботи працівників (графік змінності). Тобто, порушуючи вимоги законодавства про працю щодо часу відпочинку, позивач тим самим порушує конституційні права власних працівників, оскільки мають місце випадки, коли протягом робочого тижня працівникам філії вихідний день не надавався. Апелянт звертає увагу на те, що використання позивачем підсумованого обліку робочого часу не звільняє його від обов`язку надавати кожному працівнику вихідний день щотижня (визначений ст. 69 КЗпП України). Крім того, філією «Вітове» ТОВ СП «Нібулон порушено вимоги ст. 58 КЗпП України, перехід від однієї зміни в іншу не відбувався через кожний робочий тиждень. Отже апелянт вважає, що висновки інспекторів праці про порушення філією «Вітове» ТОВ СП «Нібулон вимог статей ст. 69 КЗпП та ст. 58 КЗпП України, що зафіксовані у Акті інспекційного відвідування від 28.12.2018 №ЧК-1175/1548/АВ, є обґрунтованими та підтверджуються матеріалами інспекційного відвідування.

У відзиві ТОВ СП «Нібулон» на апеляційну скаргу вказується, що судом першої інстанції прийнято рішення з дотримання норм матеріального та процесуального права, доводи апелянта є безпідставними, у зв`язку з чим просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, у період з 18.12.2018 по 28.12.2018 посадовими особами Управління Держпраці у Черкаській області проведено інспекційне відвідування філії «Вітове» ТОВ СП «НІБУЛОН» з питань оформлення трудових відносин, робочого часу, часу відпочинку, оплати праці. За результатами якого складено Акт інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю від 28.12.2018 №ЧК-1175/1548/АВ.

Актом встановлені порушення ст. 58 та ст. 69 КЗпП України, виявлено що у Філії не встановлено рівномірного чергування працівників у змінах, при складанні графіків роботи не дотримано вимог щодо переходу з однієї зміни в іншу через кожний робочий тиждень, працівникам вихідний день протягом тижня не надається (працюють сім днів і більше), вихідні дні надаються хаотично (через 1 день роботи, 2,5,7). Акт підписаний з запереченнями позивача. Заперечення подані 10.01.2019 р..

На підставі вищезазначеного акта прийнято постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 17.01.2019 №ЧК-1175/1548/АВ/П/ПТ/ІП-ФС-029, якою накладено на позивача штраф у розмірі 4 173 грн.

ТОВ СП «НІБУЛОН» вважає зазначену постанову незаконною та такою, що винесена із істотним порушенням вимог діючого законодавства, у зв`язку з чим звернувся до суду з адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ СП «НІБУЛОН», суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова від 17 січня 2019 року є такою, що не ґрунтується на нормах КЗпП України є протиправною, та підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, та надаючи правову оцінку його висновкам і встановленим обставинам справи, виходить з наступного.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 05.03.2019 Філія «Вітове» ТОВ СП «Нібулон» отримала припис про усунення виявлених порушень №ЧК1175/1548/АВ/П від 27.02.2019 управління Держпраці в Черкаській області за підписом головного державного інспектора Яворського В.А.

Не погодившись з зазначеним приписом позивачем подано скаргу до Управління Держпраці у Черкаській області від 14.03.2019 №59/131/2-19.

05.04.2019 Управлінням Держпраці у Черкаській області розглянуто скаргу на припис на усунення виявлених порушень та прийнято рішення про скасування в повному обсязі припису від 27.02.2019 №ЧК - 1175/1548/АВ, виданого головним державним інспектором Яворським Володимиром Анатолійовичем.

Статтею 58 КЗпП України передбачено, що тривалість перерви в роботі між змінами має бути не меншою подвійної тривалості часу роботи в попередній зміні (включаючи і час перерви на обід). Призначення працівника на роботу протягом двох змін підряд забороняється.

Згідно ст. 69 КЗпП України вихідні дні на безперервно діючих підприємствах, в установах, організаціях, зупинення роботи яких неможливе з виробничо-технічних умов або через необхідність безперервного обслуговування населення, а також на вантажно-розвантажувальних роботах, пов`язаних з роботою транспорту, вихідні дні надаються в різні дні тижня почергово кожній групі працівників згідно з графіком змінності, що затверджується власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації.

Крім того, згідно ст. 61 КЗпП України на безперервно діючих підприємствах, в установах, організаціях, а також в окремих виробництвах, цехах, дільницях, відділеннях і на деяких видах робіт, де за умовами виробництва (роботи) не може бути додержана встановлена для даної категорії працівників щоденна або щотижнева тривалість робочого часу, допускається за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації запровадження підсумованого обліку робочого часу з тим, щоб тривалість робочого часу за обліковий період не перевищувала нормального числа робочих годин.

Колегія суддів звертає увагу, що зі змісту ст. 61 КЗпП України, якою допускається використання підсумованого обліку робочого часу, вбачається, що вона є спеціальною нормою по відношенню до положень ст.ст. 50, 51, 58 59, 69, 70 КЗпП України.

Спеціальний характер ст. 61 КЗпП України полягає у тому, що нею встановлено інший (спеціальний) прядок обліку робочого часу та пов`язаного з ним - часу відпочинку робочий час та час відпочинку є взаємопов`язаними. Не можливо змінити (збільшити) робочий час відповідно до ст. 61 КЗпП України без відповідної зміни (у даному випадку - зменшення) часу відпочинку працівника у періоди більшої зайнятості конкретного працівника. Це в свою чергу компенсується іншими періодами (в межах облікового періоду) у яких для відповідних працівників зменшується норма робочого часу та, відповідно, збільшується норма часу відпочинку.

При цьому, зі змісту самого Акту вбачається, що підсумований облік робочого часу у позивача запроваджено належним чином (п. 4.12. Акту).

У разі застосування підсумованого обліку робочого часу відповідно до вимог ст. 61 КЗпП України, зміна тривалості робочого часу у певні дні тижня безумовно впливає на тривалість часу відпочинку.

Слід також зауважити, що у Методичних рекомендаціях, затверджених наказом Міністерства праці та соціальної політики України №138 від 19.04.2006 року «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо застосування підсумованого обліку робочого часу» розроблено на виконання пункту 3.4.52 плану роботи Міністерства праці та соціальної політики України на 2006 рік викладено умови та порядок застосування підсумованого обліку робочого часу з урахуванням чинного законодавства. Методичні рекомендації може бути використано підприємствами, установами, організаціями всіх форм власності та господарювання з метою більш ефективного використання робочого часу та засобів виробництва.

Вище вказаний документ є єдиним документом, який визначає порядок використання підсумованого обліку робочого часу, адже ст.61 КЗпП України лише вказує можливість застосування такого обліку та визначає основне правило: дотримання норми робочого часу за обліковий період.

Даним документом керуються, надаючи роз`яснення з питань організації робочого часу та відпочинку, і Міністерство соціальної політики, і Державна служба України з питань праці, в тому числі її територіальні управління.

Щодо порушення ст. 58 КЗпП України, колегія суддів вважає, що апелянт у своїй апеляційній скарзі не спростував висновків суду першої інстанції.

Колективним договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку філії «Бітове» встановлено, що працівники працюють за змінним режимом роботи, чергуються у змінах відповідно до графіків, розроблених відповідно до виробничої потреби фахівцями та затвердженими директором філії, відповідно до чинного законодавства України. Таким чином, локальними нормативно-правовими актами підприємства встановлено, що порядок чергування встановлюється графіками. Графіки розробляються перед початком облікового періоду та доводяться до відома працівників.

У разі внесення змін до графіку роботи працівники повідомляються про наступні зміни та надають свою письмову згоду на проведення таких змін.

Таким чином, колективним договором визначений документ, згідно якого визначається порядок чергування у змінах.

Крім того, частина 2 ст. 58 КЗпП України допускає можливість винятків із загального правила про перехід з однієї зміни через кожний робочий тиждень.

Щодо акта інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю від 28.12.2018 №ЧК-1175/1548/АВ, колегія суддів зазначає, що він не містить жодних посилань на конкретні документи (докази) на підставі яких відповідачем встановлено наявність порушень вимог ст. 58 та ст. 69 КЗпП України.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що для окремих посад (працівників) застосовує метод підсумованого обліку робочого часу, використання якого дозволяється законом, а саме статтею 61 Кодексу законів про працю України, порядком використання підсумованого обліку робочого часу визначений наказом Міністерства праці та соціальної політики України №138 від 19.04.2006 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо застосування підсумованого обліку робочого часу», положення яких не враховано інспектором під час складання Акта та винесення оскаржуваної Постанови.

Статтею 61 КЗпП України передбачено, що на безперервно діючих підприємствах, в установах, організаціях, а також в окремих виробництвах, цехах, дільницях, відділеннях і на деяких видах робіт, де за умовами виробництва (роботи) не може бути додержана встановлена для даної категорії працівників щоденна або щотижнева тривалість робочого часу, допускається за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації запровадження підсумованого обліку робочого часу з тим, щоб тривалість робочого часу за обліковий період не перевищувала нормального числа робочих годин (статті 50 і 51).

Згідно з ст. 7 Закону України «Про колективні договори і угоди» питання режиму роботи, тривалості робочого часу і відпочинку встановлюються колективним договором.

Відповідно до п. 3.4 Колективного договору філії «Вітове» ТОВ СП «Нібулон», затвердженого на загальних зборах трудового колективу філії «Вітове» (протокол від 18.03.2013 №4) на філії встановлюються наступні режими роботи:

- п`ятиденний робочий тиждень із ненормованим робочим днем (для всіх працівників окрім тих, хто працює у змінному режимі роботи);

- змінний режим роботи, згідно із затвердженим переліком посад та професій (Додаток №2). Перелічені у додатку категорії працівників працюють за графіками, розробленими фахівцями та затвердженими директором філії відповідно до виробничої потреби, у відповідності до трудового законодавства України.

Зазначені положення про змінний режим роботи дублюються у п. 5.2. Правил внутрішнього трудового розпорядку (Додаток №1 до колективного договору).

Також, відповідно до п. 5.6. Правил внутрішнього трудового розпорядку Робочий час, для категорій працівників зі змінним режимом роботи визначається виходячи з прийнятої на підприємстві чисельності та складу змін, з урахуванням виробничої доцільності роботи філії у змінному режимі, при цьому робочий час не може перевищувати граничної його тривалості за рік.

Для категорій працівників зі змінним режимом роботи встановлюється підсумований облік робочого часу:

- з 01.01.2013 по 30.06.2013 року з піврічним обліковим періодом, для того, щоб тривалість робочого часу за обліковий період не перевищувала норми робочого часу за пів року, встановленої чинним, законодавством;

- з 01.07.2013 по 30.06.2014 року з річним обліковим періодом, для того, щоб тривалість робочого часу за обліковий період не перевищувала норми робочого часу на рік (з 01.07.2013 по 30.06.2014 р.), встановленої чинним законодавством.

Надалі для категорій працівників зі змінним режимом роботи встановлюється підсумований облік робочого часу з річним обліковим періодом з 01.07 поточного року до 30.06 наступного з тим, щоб тривалість робочого часу за тиковий період не перевищувала норми робочого часу на рік (з 01.07 поточного до 30.06 наступного), встановленої чинним законодавством.

Отже, на філії «Вітове» ТОВ СП «Нібулон» запроваджено метод підсумованого обліку робочого часу з обліковим періодом - один рік (з 01.07 поточного року до 30.06 наступного).

Крім того, колегія суддів зазначає, що стаття 106 КЗпП України передбачає, що за погодинною системою оплати праці робота в надурочний час оплачується в подвійному розмірі годинної ставки.

За відрядною системою оплати праці за роботу в надурочний час виплачується доплата у розмірі 100 відсотків тарифної ставки працівника відповідної кваліфікації, оплата праці якого здійснюється за погодинною системою, - за всі відпрацьовані надурочні години.

У разі підсумованого обліку робочого часу оплачуються як надурочні всі години, відпрацьовані понад встановлений робочий час в обліковому періоді, у порядку, передбаченому частинами першою і другою цієї статті.

Компенсація надурочних робіт шляхом надання відгулу не допускається.

Згідно статті 12 Закону України «Про оплату праці» норми оплати праці (за роботу в надурочний час; у святкові, неробочі та вихідні дні; у нічний час; за час простою, який мав місце не з вини працівника; при виготовленні продукції, що виявилася браком не з вини працівника; працівників молодше вісімнадцяти років, при скороченій тривалості їх щоденної роботи тощо) і гарантії для працівників (оплата щорічних відпусток; за час виконання державних обов`язків; для тих, які направляються для підвищення кваліфікації, на обстеження в медичний заклад; для переведених за станом здоров`я на легшу нижчеоплачувану роботу; переведених тимчасово на іншу роботу у зв`язку з виробничою необхідністю; для вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років, переведених на легшу роботу; при різних формах виробничого навчання, перекваліфікації або навчання інших спеціальностей; для донорів тощо), а також гарантії та компенсації працівникам в разі переїзду на роботу до іншої місцевості, службових відряджень, роботи у польових умовах тощо встановлюються Кодексом законів про працю України та іншими актами законодавства України.

Колегія суддів враховує, що відомості щодо скарг від працівників - філії «Вітове» ТОВ СП «Нібулон» ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з приводу невиплати в подвійному розмірі заробітної плати за одну відпрацьовану годину в матеріалах справи відсутні, жодних порушень оплати праці Актом перевірки не встановлено.

Щодо доводів апелянта, що у Акті інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю №ЧК-1175/1548/АВ від 28.12.2018 року були відображені порушення законодавства про працю на підставі наданого позивачем графіку роботи працівників філії «Вітове» ТОВ СП «НІБУЛОН» та табелю обліку робочого часу, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення. Зі змісту вищевказаного Акту не вбачається жодного посилання на той факт, що інспектор саме на підставі графіку роботи працівників філії «Бітове» ТОВ СП «НІБУЛОН» та табелю обліку робочого часу дійшов до висновків про наявність порушень вимог діючого законодавства про працю. Отже, Управління Держпраці у Черкаській області не може обґрунтовувати законність оскаржуваної постанові посилаючись на докази, які не були покладені в основу оскаржуваної постанови.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином врахував зазначені обставини.

Відповідач у своїй апеляційній скарзі також посилається на наявність порушень законодавства про працю щодо окремих працівників, порушення щодо яких не відображені у Акті, чим порушує вимоги ч. 2 ст. 77 КАС України.

Так, апелянт вважає, що на його думку порушення вимог ст. 58 і ст. 69 КЗпП України вбачається щодо наступних працівників філії «Бітово» ТОВ СП «НІБУЛОН»: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . Однак, колегія суддів звертає увагу, що зі змісту Акту вбачається, що у ньому не обґрунтовано наявності порушень відносно жодного з працівників.

Таким чином, колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта щодо порушення вимог ст. 61 КЗпП України відносно тих працівників, трудова діяльність яких не була предметом дослідження у Акті, оскільки це є порушенням вимог ч. 2 ст. 77 КАС України.

Що стосується порушення ст. 69 КЗпП України, то Акт взагалі не містить жодних конкретних фактів порушень зазначеної норми, про що зазначалось у позовній заяві та було враховано судом першої інстанції.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з того, що судом першої інстанції було надано належну правову оцінку доводам, викладеним у позовній заяві, а також наведеним сторонами під час судового розгляду справи. Жодних нових доводів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваних судових рішень, в апеляційній скарзі не зазначено.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову ТОВ СП «Нібулон».

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління Держпраці у Черкаській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року - залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон» до Управління Держпраці у Черкаській області про визнання протиправною та скасування постанови від 17.01.2019 №ЧК-1175/1548/АВ/П/ПТ/ІП-ФС-029 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: О.О. Димерлій

Суддя: О.В. Єщенко