Справа № 240/5019/18
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2019-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення апеляційної скарги без руху

Справа № 240/5019/18

04 липня 2019 року

м. Вінниця

Суддя-доповідач Сьомого апеляційного адміністративного суду Совгира Д. І., перевіривши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 27 травня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Пенсійний фонд України про зобов`язання вчинити дії, стягнення невиплачених коштів,

В С Т А Н О В И В :

відповідно до рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 27 травня 2019 року позов задоволено частково.

Не погодившись із судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку.

Перевіривши додержання особою, яка подала апеляційну скаргу, вимог статей 295, 296 КАС України, суд дійшов висновку про залишення поданої апеляційної скарги без руху з таких підстав.

Вимоги до форми та змісту апеляційної скарги закріплені положеннями статті 296 КАС України.

Зокрема, положеннями вказаної статті визначено, що апеляційна скарга подається у письмовій формі та має містити, окрім іншого, обґрунтування вимог особи, яка подала апеляційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає неправильність чи неповнота дослідження доказів і встановлення обставин у справі та (або) застосування норм права.

В даному випадку, перевіряючи відповідність апеляційної скарги вищенаведеним вимогам, судом встановлено, що в апеляційній скарзі відсутнє належне обґрунтування апелянтом власних вимог, із конкретним зазначенням того, у чому полягає неправильність чи неповнота дослідження доказів і встановлення обставин у справі та (або) застосування норм права судом першої інстанції.

Положеннями статті 5 КАС України, яка гарантує право на судовий захист, передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

При цьому, право на доступ до правосуддя не є абсолютним та може бути обмежено.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу скаржника на приписи ч.2 ст.44 КАС України, якою передбачено, що учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Зокрема, зі змісту апеляційної інстанції вбачається, що в даному випадку остання містить виключно власне бачення апелянтом спірної ситуації та дій, які мали б бути вчиненні відповідачем. Проте, твердження апелянта жодними належними та допустимими доказами не підтвердженні. Про наявність таких доказів також не зазначено і в самій апеляційній скарзі.

Стосовно форми апеляційної скарги, то суд звертає увагу на те, що остання написана власноручно заявником досить нерозбірливим почерком, що певною мірою ускладнює її належний розгляд та вирішення питання про її відповідність вимогам ст. 296 КАС України.

Також, суд надаючи оцінку факту дотримання скаржником вимог п. 5 ч.2 ст.296 КАС України щодо зазначення в апеляційній скарзі вимог особи, яка подала апеляційну скаргу, до суду апеляційної інстанції, зазначає наступне.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції визначено статтею 315 КАС України.

Суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін;

2) скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення;

3) скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково;

4) визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у визначених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині;

5) скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю;

6) у визначених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених у пунктах 1 - 5 частини першої цієї статті.

Як встановлено з апеляційної скарги ОСОБА_1 , оскаржуючи рішення суду першої інстанції, останній просить суд апеляційної інстанції скасувати вказане рішення Житомирського окружного адміністративного суду та винести інше у відповідності до норм матеріального та процесуального права. Також апелянт просить не відмовити йому та задовольнити його прохання.

В даному випадку, позивачем, всупереч положенням ст. 296 КАС України, не ідентифіковано рішення Житомирського окружного адміністративного суду, яке потребує скасування (відсутня дата ухвалення та номер справи), та не визначено, яке судове рішення повинен прийняти апеляційний суд по суті позовних вимог з огляду на наведенні у ст. 315 КАС України повноваження апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення.

Окрім того, апелянтом допущено порушення приписів п.2 ч. 5 ст.296 КАС України, якими визначено, що до апеляційної скарги додаються її копії відповідно до кількості учасників справи.

Таким чином, викладені обставини у своїй сукупності є підставою для залишення без руху апеляційної скарги ОСОБА_1 та роз`яснення апелянту, що зазначені недоліки можуть бути усунуті ним, зокрема, шляхом направлення до Сьомого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги, яка б повністю відповідала вимогам встановленим ст. 296 КАС України.

Згідно з ч.2 ст.298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Оскільки вказані судом обставини щодо невідповідності апеляційної скарги вимогам статті 296 КАС України створюють перешкоди для відкриття апеляційного провадження, апеляційну скаргу необхідно залишити без руху з наданням особі, яка подала апеляційну скаргу, строку для усунення виявлених недоліків.

Керуючись ст.ст. 169, 295, 296, 298, 325, 328, 329 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 27 травня 2019 року у справі за адміністративним ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Пенсійний фонд України про зобов`язання вчинити дії, стягнення невиплачених коштів залишити без руху.

2. Запропонувати особі, яка подала апеляційну скаргу, у строк протягом 5 днів з моменту отримання вказаної ухвали виконати вимоги цієї ухвали та усунути виявлені недоліки апеляційної скарги, а саме привести останню у відповідність вимогам встановленим ст. 296 КАС України та надати суду апеляційної інстанції.

3. Роз`яснити особі, яка подала апеляційну скаргу, що у разі неусунення недоліків, зазначених в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху, апеляційна скарга буде повернута особі, яка подала апеляційну скаргу.

4. Копію цієї ухвали надіслати на адресу особі, яка подала апеляційну скаргу, рекомендованим листом.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Совгира Д. І.