Справа № 369/3270/18
Суддя: Ковальчук Л. М.
Дата ухвалення: 2019-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 369/3270/18
Провадження № 2-а/369/81/19
РІШЕННЯ

Іменем України

04.04.2019 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі

головуючої судді Ковальчук Л. М.,

при секретарі Бугайовій М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Мельниченка Андрія Володимировича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Мельниченка А.В. про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 13 березня 2018 року інспектор роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Мельниченко А.В. виніс відносно нього постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 079830, згідно якої постановив застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн..

Позивач зазначив, що в оскаржуваній постанові інспектор зазначив, що він, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом МАЗ, модель 543205-226, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ніби то 13 березня 2018 року о 16 год. 51 хв. на 86 км. Автомобільної дороги Київ-Чоп, перевозив причепом МАЗ, модель , реєстраційний номер НОМЕР_2 великогабаритний вантаж (металоконструкції), який виступав за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 метри, та не був укомплектований обладнанням: 8 конусів, ланцюгом проти ковзання, знаком об`їзду перешкоди з лівого та правого боку, чим порушив п. 22.5 ПДР України та п. 17 Постанови КМУ № 30, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 132-1 КУпАП.

З постановою серії ВР № 079830 від 13.03.2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення позивач категорично не погодився, оскільки вказаного правопорушення він не вчиняв.

В обґрунтування поданого позову позивач посилається на те, що він ПДР не порушував та вважає, що інспектор незаконно виніс постанову відносно нього. Позивач вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП є недоведеним і необґрунтованим, а складання оскаржуваної постанови було вчинене з порушенням норм закону. Вважає постанову такою, що підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1 просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 13.03.2018 року серії ВР № 079830, винесену інспектором роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Мельниченком А.В. про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі в розмірі 510,00 грн.; провадження по справі закрити.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій позов підтримав та просив його задовольнити, розгляд справи просив проводити за його відсутності.

У судове засідання відповідач інспектор роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Мельниченко А.В. не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13 березня 2018 року інспектор роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Мельниченко А.В. виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 079830.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 13 березня 2018 року о 16 год. 51 хв. на 86 км. автомобільної дороги Київ-Чоп, водій ОСОБА_1 перевозив причепом МАЗ, модель , реєстраційний номер НОМЕР_2 великогабаритний вантаж (металоконструкції), який виступав за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 метри, та не був укомплектований обладнанням: 8 конусів, ланцюгом проти ковзання, знаком об`їзду перешкоди з лівого та правого боку, чим порушив п. 22.5 ПДР України та п. 17 Постанови КМУ № 30, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 132-1 КУпАП.

Згідно постанови серії ВР № 079830 від 13.03.2018 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП.

Правила дорожнього руху відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України).

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи Відділом організації дорожнього руху Управління патрульної поліції у м. Києві Національної поліції України 13.02.2018 року було видано дозвіл № 2 НГ строком дії з 13.02.2018 року по 11.04.2018 року. Згідно вказаного дозволу надано право ТОВ «Епіцентр К» здійснювати перевезення транспортним засобом МАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом МАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , металоконструкцій згідно маршруту вказаному в ньому.

Дослідивши оскаржувану постанову серії ВР № 079830 від 13.03.2018 року та матеріали справи, суд вбачає, що жодних пояснень свідків та доказів здійснення фото чи відео фіксації, які б підтвердили порушення позивачем ПДР України, крім викладених інспектором обставин, в постанові не міститься.

Статтею 251 КУпАП України передбачено, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, положення даної статті вказують на те, що ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи та оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення, інспектором роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Мельниченком А.В. при винесені постанови не було наведено доказів, на яких ґрунтується його висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбачене ст. 132-1 КУпАП.

Таким чином, суд вважає, що винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення в даному випадку порушує права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КпАП України.

П. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 33 КпАП України, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Доказів того, що позивачем вчинене адміністративне правопорушення передбачене ст. 132-1 КУпАП, відповідачем до суду надано не було та такі докази в матеріалах справи відсутні.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами:письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, поясненнями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, ту обставину, що відповідачем не було надано до суду доказів в підтвердження вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 1321-1 КУпАП, суд приходить до висновку про те, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності була винесена без достатніх правових підстав.

Згідно зі ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Повноваження адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, визначені ст. 286 КАС України.

З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ВР № 079830 від 13 березня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 132-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 гривень підлягає скасуванню.

Щодо заявленої позивачем вимоги про закриття справи про адміністративне правопорушення слід зазначити, що відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України, яка кореспондується з положеннями п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП, оскарження рішень (постанов) суб`єктів владних повноважень у справах про адміністративні правопорушення здійснюється шляхом подання адміністративного позову до місцевого загального суду як адміністративного суду. Однак адміністративні суди не наділені повноваженнями закриття провадження у справах про адміністративне правопорушення, тому на підставі вищевикладеного суд відмовляє у задоволенні вимоги позивача у закритті провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. ст. 132-1, 222, 245, 251, 254, 280, 283, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 20, 77, 242, 286, 294 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Мельниченка Андрія Володимировича серії ВР № 079830 від 13 березня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП.

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його винесення.

Суддя Ковальчук Л. М.