Справа № 240/3382/19
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2019-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/3382/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Лавренчук Ольга Володимирівна

Суддя-доповідач - Моніч Б.С.

20 червня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Моніча Б.С.

суддів: Капустинського М.М. Охрімчук І.Г. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Довганюк В.В.,

представника позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Лабіс" на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року у справі за адміністративним позовом Заступника прокурора Житомирської області в інтересах держави до Державної комісії України по запасах корисних копалин, Житомирської обласної ради, Державної служби геології та надр України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Лабіс" про визнання дій протиправними,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ

В березні 2019 року до Житомирського окружного адміністративного суду звернувся Заступник прокурора Житомирської області в інтересах держави із позовом до Державної комісії України по запасах корисних копалин, Житомирської обласної ради, Державної служби геології та надр України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Лабіс", в якому просив: визнати протиправним та скасувати протокол № 4613 від 06.12.2018 року засідання колегії Державної комісії України по запасах корисних копалин; визнати протиправним та скасувати рішення двадцятої сесії Житомирської обласної ради VII скликання № 1356 від 18.12.2018 року "Про розгляд звернення Державної служби геології та надр України від 11.12.2018 № 24939/03/12-18 щодо погодження надання спеціального дозволу на користування надрами ТОВ "ЛАБІС"; визнати протиправним та скасувати спеціальний дозвіл на користування надрами № 6320, виданий 20.02.2019 Державною службою геології та надр України товариству з обмеженою відповідальністю "ЛАБІС".

ІІ. ЗМІСТ РІШЕНННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі.

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Як вбачається з матеріалів справи, прокурор звернувся до суду з позовною заявою, посилаючись на те, що відсутній орган, до повноважень якого належить контроль за законністю рішень місцевих, зокрема обласних рад, у сфері надрокористування та який наділений повноваженнями щодо звернення до суду із відповідною категорією позовів про скасування протиправних рішень, що дає право прокурору самостійно звернутись з позовом на захист інтересів держави.

Відповідний позов пред`явлений прокуратурою з метою запобігання отримання юридичною особою протиправним шляхом такої власності (спеціального дозволу) на позааукціонних умовах, із створенням державними органами (Держгеонадра України та ДКЗ України) окремій юридичній особі сприятливих умов такого отримання.

IV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Відкриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що згідно зі статтями 19, 20, 26 Кодексу адміністративного судочинства України, визначений спір належить до юрисдикції адміністративних судів і підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства, Житомирським окружним адміністративним судом.

V. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції про відкриття провадження у справі, вважаючи її такою, що постановлена з порушенням правил підсудності, Товариство з обмеженою відповідальністю "Лабіс" звернулось до суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 25.03.2019 року та направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, скаржник зазначає, що прокурор набуває статусу позивача тільки у разі відсутності органу уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах.

За наявності уповноваженого державою органу на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах (Кабінет Міністрів України, Міністерство екології та природних ресурсів України, Державна служба геології та надр України, Державна регуляторна служба україни), Заступник прокурора Житомирської області безпідставно зазначив себе позивачем, що призвело до порушення територіальної юрисдикції (підсудності).

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року про відкриття провадження у справі 240/3382/19 без змін, обґрунтовуючи його тим, що прокурор, як позивач правомірно звернувся із даним позовом до Житомирського окружного адміністративного суду.

VI. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення скарги без задоволення, ухвали суду без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що оскарженою ухвалою від 25 березня 2019 р. Житомирський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі за адміністративним позовом заступника прокурора в Житомирській області.

Пунктом 5 ч.1 ст.294 КАС України передбачено, що окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо відкриття провадження у справі з порушенням правил підсудності.

Питання "юрисдикції" в межах даної апеляційної скарги судом не розглядається, у зв`язку з відсутністю у апеляційного суду такого процесуального права.

Відповідно до частини другої статті 19 Основного Закону органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною третьою статті 5 КАС передбачено, що до суду можуть звертатися в інтересах інших осіб органи та особи, яким законом надано таке право.

Статтею 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з п.3 ч.1 ст.131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до ч.3 ст.53 КАС України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Як передбачає ч.4 ст.53 КАС України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.

За змістом ч.5 ст.53 КАС України у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Доводи апеляційної скарги в частині порушення правил підсудності при відкритті провадження у справі фактично зводяться до того, що прокурор безпідставно вказав на те, що відсутній орган, який має право звернутися до суду за захистом державних інтересів.

На думку апелянта існує декілька органів, які можуть самостійно захистити державні інтереси, а тому прокурор мав чітко зазначити ці органи у позовній заяві. У такому випадку прокурор не набув би статусу позивача, а це призвело б до зміни територіальної підсудності даної справи.

Відповідно до частини третьої статті 23 Закон № 1697-VII прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 у справі № 1-1/99 (далі - Рішення КСУ) державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.

Також, у цьому рішенні Конституційний Суд України наголосив, що інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.07.2018 у справі № 926/1111/15.

Таким чином, "інтереси держави охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави, особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17.

Подання позовної заяви у цій справі мотивовано відсутністю органу, до повноважень якого належить контроль за законністю рішень місцевих, зокрема обласних рад, у сфері надрокористування та який наділений повноваженнями щодо звернення до суду із відповідною категорією позовів про скасування протиправних рішень, що дає право прокурору самостійно звернутись з позовом на захист інтересів держави.

У даному випадку саме прокурор має виключне право викладати доводи своєї позовної заяви, в тому числі вказувати на наявність чи відсутність спеціально уповноваженого органу, що захищає інтереси держави. Натомість суд під час розгляду справи має надати цим доводам належну юридичну оцінку. На стадії відкриття провадження суд не може вимагати від прокурора зазначити той чи інший орган як позивача.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що позивач в даній справі достатньо обґрунтував підстави для здійснення представництва інтересів держави в адміністративному суді, а з урахуванням наведеного обґрунтування не вбачається порушень правил підсудності при постановленні оскарженої ухали про відкриття провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Прокуратура Житомирської області у цій справі набула статусу позивача.

Прокуратура Житомирської області має місцезнаходження та місце реєстрації на території Житомирської області, предмет спору стосується оскарження рішень (актів індивідуальної дії) суб`єктів владних повноважень, а тому прокурор, як позивач, правомірно звернувся із даним позовом до Житомирського окружного адміністративного суду.

Водночас, одним з відповідачів у справі є орган місцевого самоврядування - Житомирська обласна рада і предмет спору також стосується оскарження її рішення, що також є підставою звернення з даним позовом до Житомирського окружного адміністративного суду.

Щодо інших доводів апеляційної скарги, які, зокрема, стосуються питань юрисдикції, правосуб`єктності тощо, то колегія суддів не надає цим доводам юридичної оцінки, оскільки предметом апеляційного перегляду є виключно питання, чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин, судова колегія вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права, а тому не вбачає підстав для її скасування.

VII. ВИСНОВКИ СУДУ

Відповідно до вимог ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги позивача колегією суддів не встановлено.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права та підстав для його скасування не вбачається, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Лабіс" залишити без задоволення, а ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 01 липня 2019 року.

Головуючий Моніч Б.С.

Судді Капустинський М.М. Охрімчук І.Г.