Справа № 320/1889/19
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2019-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 червня 2019 року м.Київ № 320/1889/19
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Головенко О.Д., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України та просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення про відмову в перетині державного кордону України іноземцю або особі без громадянства від 08.03.2019 громадянину Республіки Індія ОСОБА_1 , прийняте заступником начальника ІІІ відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Жуляни» ОКПП «Київ» старшим лейтенантом ОСОБА_2 ;

скасувати відмітку в паспортному документі громадянина Республіки Індія ОСОБА_1 «Відмовлено у в`їзді в Україну» ППр «Київ» ( ОСОБА_3 ) від 08.03.2019.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що під час проходження прикордонного контролю відповідачем було прийняте рішення про відмову в перетині державного кордону України громадянину Руспубліки Індія ОСОБА_1 , у зв`язку з неможливістю підтвердження позивачем мети запланованого перебування на території країни.

На думку позивача зазначені дії відповідача є протиправними та такими, що порушують його права та законні інтереси, у зв`язку з чим звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що позовні вимоги не визнає та вважає такими, що не підлягають задоволенню, оскільки посадові особи військової частини НОМЕР_1 діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Також від представників позивача та відповідача надійшли клопотання про подальший розгляд справи у порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 17.04.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оглянувши письмові докази, які були надані, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином Республіки Індія, що підтверджується копією паспортного документа серії НОМЕР_2 .

08 березня 2019 року під час проходження прикордонного контролю в аеропортe «Жуляни», заступником начальника 3 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОКПП «Київ» старшим лейтенантом ОСОБА_2 було прийнято рішення про відмову в перетині державного кордону України громадянину Республіки Індія ОСОБА_1 у зв`язку з неможливістю підтвердження позивачем мети запланованого перебування на території країни.

У паспортному документі позивача було проставлено відмітку «Відмовлено у в`їзді в країну» ППР «Київ» (Жуляни) від 08.03.2019.

Позивачем були пред`явлені посадовим особам прикордонної служби всі необхідні докази на підтвердження мети запланованого перебування на території України.

Метою запланованого перебування на території України позивача була участь у діяльності представництва іноземної неурядової організації України.

Для підтвердження мети поїздки позивач надав паспорт серії НОМЕР_2 та візу типу D-07 № (М) Y05143490У, у якій в графі «мета поїздки» зазначено: D-07, що відповідно до п. 5 розділу ІІІ наказу Міністерства закордонних справ України від 30.10.2017 № 469/897/605 «Про затвердження Вимог до організації роботи з оформлення від для в`їзду в Україну і транзитного проїзду через її територію» участь у діяльності філій, відділень, представництв та інших структурних осередків громадських (неурядових) організацій іноземних держав, однак відповідачем було прийняте рішення про відмову в перетинанні державного кордону України іноземцю або особі без громадянства громадянину Республіки Індія ОСОБА_1 .

На думку позивача зазначена відмова є протиправною та такою, що порушує його права та законні інтереси, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок в`їзду іноземців в Україну регулюється Законами України від 22.09.2011 № 3773-VІ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі Закон № 3773), від 05.11.2009 № 1710-VІ «Про прикордонний контроль» (далі Закон № 1710), Інструкцією з організації здійснення перевірки документів громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон, затвердженою наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 05.06.2012 № 407 (далі Інструкція № 407).

Відповідно до ст. 2 Закону № 1710 прикордонний контроль державний контроль, що здійснюється Державною прикордонною службою України, який включає комплекс дій і систему заходів, спрямованих на встановлення законних підстав для перетинання державного кордону особами, транспортними засобами і переміщення через нього вантажів.

Прикордонний контроль здійснюється з метою протидії незаконному переміщенню осіб через державний кордон, незаконній міграції, торгівлі людьми, а також незаконному переміщенню зброї, наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, боєприпасів, вибухових речовин, матеріалів і предметів, заборонених до переміщення через державний кордон.

Прикордонний контроль здійснюється зокрема, щодо осіб, які перетинають державний кордон.

Прикордонний контроль включає: перевірку документів; огляд осіб, транспортних засобів, вантажів; виконання доручень правоохоронних органів України; перевірку виконання іноземцями, особами без громадянства умов перетинання державного кордону у разі в`їзду в Україну, виїзду з України та транзитного проїзду територією України; реєстрацію іноземців, осіб без громадянства та їх паспортних документів у пунктах пропуску через державний кордон та перевірку автомобільних транспортних засобів з метою виявлення викрадених.

Статтею 3 Закону № 1710 передбачено, що під час прикордонного контролю посадові та службові особи Державної прикордонної служби України здійснюють свої повноваження в межах, передбачених Конституцією України, цим Законом, Законом України «Про Державну прикордонну службу України», іншими актами законодавства України, а також міжнародними договорами України.

Якщо міжнародним договором, згоду на обов`язковість якого надано Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що встановлені цим Законом, то застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону № 1710 паспортні та інші документи громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон, перевіряються уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України з метою встановлення їх дійсності та приналежності відповідній особі. При цьому з`ясовується наявність або відсутність підстав для тимчасової відмови особі у перетинанні державного кордону.

Відповідно до ст. 8 Закону № 1710 уповноважені службові особи Державної прикордонної служби України надають іноземцю, особі без громадянства дозвіл на перетинання державного кордону у разі в`їзду в Україну за умови: наявності в нього дійсного паспортного документа; відсутності щодо нього рішення уповноваженого державного органу України про заборону в`їзду в Україну; наявності в нього в`їзної візи, якщо інше не передбачено законодавством України; підтвердження мети запланованого перебування; наявності достатнього фінансового забезпечення на період запланованого перебування і для повернення до держави походження або транзиту до третьої держави або наявності в нього можливості отримати достатнє фінансове забезпечення в законний спосіб на території України - для громадянина держави, включеної до переліку держав, затвердженого Кабінетом Міністрів України, та особи без громадянства, яка постійно проживає у державі, включеній до такого переліку.

Іноземцям, особам без громадянства, які не відповідають одній чи кільком умовам в`їзду в Україну, відмовляється у перетинанні державного кордону в порядку, встановленому ст. 14 цього Закону.

Законом № 3773 встановлено правила в`їзду іноземців в Україну та підстави для заборони в`їзду іноземців та осіб без громадянства в Україну.

Так, ч. 1 ст. 9 Закону № 3772 регламентовано, що іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

Статтею 9 Закону 1710 визначено, що прикордонний контроль іноземців та осіб без громадянства під час в`їзду в Україну здійснюється за процедурами контролю першої лінії, а у передбачених цим Законом випадках - також за процедурою контролю другої лінії.

Процедура здійснення контролю першої лінії передбачає проведення перевірки:

паспортного документа з метою встановлення його дійсності, наявності відповідно до вимог законодавства посвідки на постійне проживання чи візи;

наявності чи відсутності у базах даних Державної прикордонної служби України інформації про заборону в`їзду в Україну та про доручення правоохоронних органів щодо осіб, які перетинають державний кордон;

відміток про перетинання державного кордону в паспортному документі іноземця або особи без громадянства.

Процедура здійснення контролю другої лінії проводиться за результатами аналізу та оцінки ризиків під час виконання процедури контролю першої лінії, якщо в уповноваженої службової особи Державної прикордонної служби України виникли сумніви щодо виконання іноземцем або особою без громадянства умов в`їзду в Україну, та передбачає:

встановлення місць відправлення та призначення, мети та умов запланованого перебування з проведенням у разі необхідності перевірки відповідних підтверджуючих документів і співбесіди;

з`ясування наявності достатнього фінансового забезпечення на період запланованого перебування і для повернення до держави походження або транзиту до третьої держави або наявності можливості отримати достатнє фінансове забезпечення в законний спосіб на території України.

Згідно ч. 1 ст. 15 Закону № 3773 документами для в`їзду в Україну та виїзду з України іноземців та осіб без громадянства є, зокрема, паспортний документ за наявності відповідної візи, якщо інший порядок в`їзду чи виїзду не встановлено законодавством чи міжнародним договором України.

Відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 1 Закону № 3773 приймаюча сторона зареєстровані в установленому законом порядку українські підприємства, установи та організації, представництва (філії) іноземних підприємств, установ, організацій, представництва міжнародних організацій, а також фізичні особи (громадяни України, іноземці та особи без громадянства), які постійно проживають або тимчасово перебувають на території України у зв`язку з навчанням, стажуванням, роботою, або на інших законних підставах, та запрошують чи приймають іноземців та осіб без громадянства.

Пунктом 16 ч. 1 ст. 1 Закону № 1710 регламентовано, що підтверджуючі документи документи, що підтверджують факт туристичного обслуговування, навчання, стажування, працевлаштування, лікування в Україні, бронювання або оплату житла, харчування в Україні та повернення до держави свого громадянства або постійного місця проживання, або до третьої держави (у разі необхідності інші документи, що підтверджують мету та умови перебування в Україні).

Як вбачається з матеріалів справ, приймаючою стороною позивача було представництво громадської установи міжнародний академічний культурний центр «ТЕРРА» в Україні, що підтверджується запрошенням представництва громадської (неурядової) організації іноземної держави в Україні № 2019/01/30-З від 30.01.2019.

З вказаного запрошення вбачається, що представництво «ТЕРРА» підтверджує, що бере на себе зобов`язання щодо покриття витрат, пов`язаних з наданням житла, проживанням та перебуванням на території України та виїздом іноземця.

Крім того, представництво «ТЕРРА» просить видати громадянину Республіки Індія ОСОБА_1 візу типу D, з метою поїздки D-07 участь у діяльності філій, відділень, представництв та інших структурних осередків громадських (неурядових) організацій іноземних держав.

На момент проходження прикордонного контролю позивач мав при собі дійсний паспорт серії НОМЕР_2 та діючу багаторазову візу типу D-07 № (М)Y05143490 для в`їзду у період з 26.02.2019 по 26.05.2019.

З огляду на те, що посадові особи прикордонної служби зазначили підставою для прийняття рішення про відмову позивачеві у перетині кордону України неможливість підтвердження позивачем мети перебування на території України, суд вважає, що така відмова є необґрунтованою, оскільки позивачем при проходженні прикордонного контролю були пред`явлені документи, що свідчили про його право в`їзду та перебування на території України.

Отже, посилання відповідача на неможливість підтвердження позивачем мети перебування на території України є необґрунтованими та не підтверджуються жодними доказами.

Також, при вирішенні правомірності прийняття відповідачем рішення про відмову позивачу в перетині державного кордону України судом враховано, що позивач є громадянином Республіки Індія та не володіє вільно англійською мовою, рідною мовою є хінді.

Згідно з вимогами п. 6 Порядку проведення підрозділами органів охорони державного кордону Державної прикордонної служби України процедури здійснення контролю другої лінії іноземців та осіб без громадянства під час в`їзду в Україну, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 14.05.2018 № 392 (далі Порядок № 392), у разі якщо іноземець не володіє англійською або мовою держави, що межує з Україною, посадові особи на безоплатній основі залучають фахових перекладачів з Довідково-інформаційного реєстру перекладачів Державної міграційної служби України.

Проте, судом встановлено, що під час проведення перевірки, позивачу було надано перекладача з англійської мови, а не фахового перекладача з мови хінді, що призвело до непорозуміння між іноземцем та посадовими особами прикордонної служби.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що рішення про відмову позивачу в перетині державного кордону України є безпідставним, а позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

З огляду на наведене, суд вважає, що порушені права позивача підлягають судовому захисту шляхом визнання протиправним та скасування рішення про відмову в перетині державного кордону України іноземцю або особі без громадянства від 08.03.2019 громадянину Республіки Індія ОСОБА_1 , прийняте заступником начальника 3 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОКПП «Київ» старшим лейтенантом ОСОБА_2 та скасування відмітки в паспортному документі громадянина Республіки Індія ОСОБА_1 «Відмовлено у в?їзді в Україну» ППр «Київ» ( ОСОБА_3 ) від 08.03.2019.

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частинами 1, 4 ст. 73 КАС України регламентовано, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів суду правомірність своїх дій.

За наведених обставин суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Частиною 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивачем при поданні даного адміністративного позову було сплачено судовий збір у розмірі 1 536,80 грн. (квитанція № ps161 від 05.04.2019), суд вважає за необхідне стягнути дану суму на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 9, 14, 73 - 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 КАС України суд

в и р і ш и в:
Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про відмову в перетині державного кордону України іноземцю або особі без громадянства від 08.03.2019 громадянину Республіки Індія ОСОБА_1 , прийняте заступником начальника 3 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОКПП «Київ» старшим лейтенантом ОСОБА_2 .

Скасувати відмітку в паспортному документі громадянина Республіки Індія ОСОБА_1 «Відмовлено у в`їзді в Україну» ППр «Київ» ( ОСОБА_3 ) від 08.03.2019.

Стягнути на користь громадянина Республіки Індія ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспортний документ НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати у розмірі 1 536,80 грн. (одна тисяча п?ятсот тридцять шість грн. 80 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) ().

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.
Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Головенко О.Д.