Справа № 320/176/19
Суддя: Беспалов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2019-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/176/19 Суддя (судді) першої інстанції: Панова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача: Беспалова О. О.

суддів: Ключковича В. Ю., Парінова А. Б.

за участю секретаря: Присяжної Д. В.

представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Огнарьова Є. А., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2019 року (місце ухвалення: місто Київ, час ухвалення: 15 годин 01 хвилина, дата складання повного тексту: 11 лютого 2019 року) у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування наказу та визнання протиправними дій, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування наказу від 03.12.2018 р. № 2643 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи-платника податків ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 )»; визнання протиправними дій з проведення документальної позапланової перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за наказом від 03.12.2018 р. № 2643.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2019 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції у повному обсязі та ухвалити нове, яким позовні вимоги залишити без задоволення, вважаючи, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що належним вважає вручення наказу з моменту його направлення на адресу позивача в розумінні п. 42.2 ст. 42 ПК України, а не у момент фактичного отримання.

В частині скасування наказу на проведення перевірки апелянт зазначає, що прийняття такого наказу є обов`язковим у розумінні п. п. 1.2.3.2 п. 1.2 Р. 1 Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної фіскальної служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків, затвердженого наказом ДФС України від 31.07.2014 р. № 22 (далі - Методичні рекомендації).

До Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив, зареєстрований 10.06.2019 р. за вх. № 20906, у якому позивач зазначає, що прийняття наказу податковим органом нижчого рівня п. п. 78.1.12 п. 78.1 ст. 78 ПК України не передбачено. Перевірку повинен здійснити орган вищого рівня, а не той самий, щодо працівників якого проводиться дисциплінарне провадження.

В частині несвоєчасності вручення оскаржуваного наказу позивач зазначає з посиланням на п. 78.4 ст. 78 та п. 79.2 ст. 79 ПК України, що факт необізнаності позивача з наміром на проведення перевірки є підставою вважати таку перевірку протиправною.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, осіб, що з`явились, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила таке.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, 03 грудня 2018 року начальником ГУ ДФС у Київській області видано наказ № 2643 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи-платника податків ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 )».

Зі змісту цього наказу вбачається, що його прийнято на підставі вимог підпункту 78.1.12 пункту 78.1 статті 78, статті 79 Податкового кодексу України та наказу Державної фіскальної служби України від 30.11.2018 р. № 794.

У цей же день податковим органом винесено повідомлення від 03.12.2019 р. № 931/10-36-13-03 про проведення перевірки.

Як встановлено судом із наданого суду податковим органом фіскального чеку Укрпошти, спірний наказ про проведення перевірки та повідомлення про проведення перевірки направлені відповідачем позивачу засобом поштового зв`язку 03.12.2018 р. та отримані ним 21.12.2018 р., що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення за № 492.

Вказані обставини сторонами по справі не заперечуються та в розумінні ч. 1 ст. 78 КАС України дослідженню не підлягають.

В той же час, предметом дослідження у даній справі є наявність у розумінні п. п. 78.1.12 п. 78.1 ст. 78 ПК України у нижчестоящого податкового органу повноважень ініціювати оскаржуваним наказом проведення перевірки. Також при встановленні протиправності дій з проведення перевірки суд апеляційної інстанції повинен встановити момент, з якого позивач вважається належним чином повідомленим про проведення перевірки.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до підпункту 78.1.12 пункту 78.1 статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється, зокрема, у разі коли контролюючим органом вищого рівня в порядку контролю за діями або бездіяльністю посадових осіб контролюючого органу нижчого рівня здійснено перевірку документів обов`язкової звітності платника податків або матеріалів документальної перевірки, проведеної контролюючим органом нижчого рівня, і виявлено невідповідність висновків акта перевірки вимогам законодавства або неповне з`ясування під час перевірки питань, що повинні бути з`ясовані під час перевірки для винесення об`єктивного висновку щодо дотримання платником податків вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Наказ про проведення документальної позапланової перевірки в цьому випадку приймається контролюючим органом вищого рівня лише у тому разі, коли стосовно посадових осіб контролюючого органу нижчого рівня, які проводили документальну перевірку зазначеного платника податків, розпочато службове розслідування або їм повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Як свідчать матеріали справи, у наказі Державної фіскальної служби України від 30.11.2018 р. № 794 «Про проведення перевірки» зазначено період, за який проводиться перевірка, предмет та вид перевірки, а також доручено до складу групи ревізорів, які будуть проводити документальну позапланову перевірку позивача, включити фахівця від ДФС Пастушенко Юлію Василівну - начальника відділу аналізу та якості перевірок управління планування та контрольно-перевірочної роботи Департаменту податків і зборів з фізичних осіб ДФС (а. с. 82 - 83).

Таким чином, вказаним наказом взагалі не врегульовано період проведення перевірки, а також посадових осіб, яким доручається її проведення, крім одного працівника ДФС, що не взято судом першої інстанції до уваги.

У відповідності до п. 78.4 ст. 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

З огляду на це, колегія суддів вважає хибним висновок суду першої інстанції щодо заборони органу, якому доручено проведення перевірки, власним організаційно-розпорядчим документом врегульовувати питання віднесені саме до компетенції його керівника.

Висловлюючи протилежну позицію, судом першої інстанції не проаналізовано питання, яким чином має бути встановлено строк проведення перевірки та визначено штатні одиниці відповідача для її проведення. Не зазначено, як визначити посадову особу з боку відповідача, на яку покладається контролю по виконанню наказу Державної фіскальної служби України від 30.11.2018 р. № 794.

З огляду на наведене, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в цій частині.

Стосовно доводів позивача щодо неможливості доручення нижчестоящому органу проведення даного виду перевірки, колегія суддів зауважує, що у відповідності до п. п. 28 п. 11 Положення про Державну фіскальну службу України, затвердженого постановою КМ України від 21 травня 2014 р. № 236, голова ДФС дає у межах повноважень обов`язкові для виконання державними службовцями та працівниками апарату ДФС, її територіальних органів доручення.

Застережень щодо доручення проведення перевірки відповідачем колегією суддів не встановлено. Тим більше, колегією суддів встановлено, що до складу групи ревізорів імперативно включено працівника ДФС України.

Зважаючи на викладене, колегія суддів не не знаходить обґрунтованими доводи щодо прийняття оскаржуваного наказу поза межами компетенції відповідача.

Також колегія суддів зазначає, що у відповідності до п. 78.4 ст. 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Порядок та особливості проведення документальної невиїзної перевірки визначені у статті 79 ПК України.

Згідно з пунктом 79.1 ст. 79 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75. 1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Відповідно до пункту 79.2 ст. 79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

При цьому, незважаючи на проголошену пунктом 79.3 статті 79 Податкового кодексу України необов`язковість присутності платника податків під час проведення документальних невиїзних перевірок, останній має право бути присутнім. Зазначений висновок узгоджується з приписами підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 Податкового кодексу України.

В той же час, у відповідності до п. 42.2 ст. 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Крім того, згідно чинного п. 42.4 ст. 42 ПК України, що, на думку колегії суддів, також може бути застосовано до спірних правовідносин, у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Як свідчать матеріали справи, поштове повідомлення з оскаржуваним наказм зі штрихкодовим ідентифікатором 492 передано до відділення поштового зв`язку 06.12.2018 р. (а. с. 62).

Натомість, вказане поштове відправлення не було вручене під час доставки 08.12.2018 р.

До апеляційної скарги відповідачем долучено лист ПАТ «Укрпошта» від 27.03.2019 р. № 33-0-6861, в якому зазначається, що поштове відправлення за вказаним ідентифікатором доставлялось за заначеною адресою 07.12.2018 р., але лист не був вручений, так як під час доставки двері квартири ніхто не відчинив. Тому до абонентської поштової скриньки адресата було вкладено повідомлення про надходження листа. Повторне повідомлення про надходження листа залишено в абонентській поштовій скринці адресата 08.12.2018 р. Дана технологічна операція відображена на сайті Укрпошти 08.12.2018 р. о 11:54:00 як «відправлення не вручене під час доставки: інші причини» (а. с. 167).

Зважаючи на викладене, в розумінні положень п. 42.4 ст. 42 ПК України колегія суддів вважає, що відповідачем вчинено всіх залежних від себе дій щодо вчасного повідомлення позивача про проведення перевірки, надало практичну можливість позивачу бути обізнаним про проведення такої перевірки.

Відсутність бажання особи бути обізнаним з запланованою перевіркою не нівелює права податкового органу на її проведення.

Відтак доводи апеляційної скарги повністю спростовують висновки суду першої інстанції і апеляційним судом приймаються в якості належних.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення не у повній відповідності до норм матеріального та процесуального права, а тому наявні підстави для його часткового скасування.

У відповідності до ст. 139 КАС України питання про розподіл судових витрат вирішенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 139, 229, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування наказу та визнання протиправними дій задовольнити.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2019 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов
Суддя В. Ю. Ключкович
Суддя А. Б. Парінов

(Повний текст постанови складено 01.07.2019 р.)