Справа № 620/1566/19
Суддя: Клопот С.Л.
Дата ухвалення: 2019-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2019 року м. Чернігів Справа № 620/1566/19

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Клопота С.Л.,

за участю секретаря Шевченко А.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Полегешко Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про визнання протиправною та скасування вимоги,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області та просить: визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління Державної фіскальної служби України у Чернігівській області від 07.11.2018 № Ф-10668-17 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску в сумі 15 819,54 гривень.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що в 1996 році позивач був зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності. В 2006 році припинив свою підприємницьку діяльність та був знятий з податкового обліку. За таких підстав нарахування на нього податкового боргу по єдиному внеску є неправомірним та безпідставним.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на заперечення, які викладені у відзиві на позовну заяву, що приєднаний до матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, суд вважає позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

21 грудня 2018 року засобами поштового зв`язку позивачем була отримана вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-10668-17 від 07.11.2018 ГУ ДФС у Чернігівській області.

Зі змісту зазначеної вимоги вбачається, що ГУ ДФС у Чернігівській області, відповідно до ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", на підставі даних інформаційної системи органів доходів і зборів, встановило наявність у позивача заборгованості зі сплати єдиного внеску у розмірі 15 819,54 гривень станом на 31 жовтня 2018 року.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Зі слів позивача вбачається, що 18 листопада 1996 року він був зареєстрований як фізична особа-підприємець.

18 листопада 1996 року він був взятий відповідачем на податковий облік як фізична особа-підприємець.

У 2006 році припинив підприємницьку діяльність.

17 липня 2006 року, у зв`язку із припиненням підприємницької діяльності, був знятий відповідачем з податкового обліку, як платник податків та виключений з державного реєстру.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань станом на 28.12.2018 записи щодо позивача відсутні.

Суду взагалі не представлено жодних матеріальних доказів того, що позивач взагалі коли небудь був зареєстрований як суб`єкт підприємницької діляльності.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на зага льнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (на далі - Закон).

Платниками єдиного внеску є, зокрема, підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені з урахуванням норм законодавства України, незалежно від фор ми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодав ством чи за цивільно-правовими договорами (п. 1 частини першої ст. 4 цього Закону).

Базою нарахування єдиного внеску для зазначених платників є сума нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в на туральній формі, що визначаються положеннями Закону про оплату праці, та сума винаго роди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими дого ворами (абзац перший п. 1 частини першої ст. 7 Закону про ЄСВ).

Також платниками єдиного внеску, як зазначено у п. 4 частини першої ст. 4 цього Закону, є фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподат кування, незалежно від того, чи є такі особи найманими працівниками.

Єдиний внесок для фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему опо даткування, нараховується на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом про ЄСВ. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мініма льного страхового внеску (п. 3 частини першої ст. 7 цього Закону).

Як визначено п. 2 цієї частини, базою нарахування єдиного внеску, зокрема, для фі зичних осіб-підприємців, які перебувають на загальній системі оподаткування, є сума дохо ду (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає оподаткуванню ПДФО. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахуван ня, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом про ЄЄВ. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір міні мального страхового внеску.

Відповідно до ч. 8 статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" фізична особа-підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Згідно з даними Єдиного державного реєстру факт перебування позивача в статусі фізичної особи-підприємця не підтверджено.

Такий факт не підтверджено і жодними іншими доказами.

Відсутні докази того, що він мав цей статус у період 2017 та І, II, III кварталу 2018 року, а відповідно і був платника єдиного внеску.

За таких обставин, оскаржувана вимога відповідача не може вважатися є законною та обґрунтованою.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи міс цевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах пов новажень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При вказаних обставинах суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість своїх дій та рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню сплачений ним при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про визнання протиправною та скасування вимоги - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління Державної фіскальної служби України у Чернігівській області від 07.11.2018 № Ф-10668-17 про сплату боргу (недої мки) зі сплати єдиного соціального внеску в сумі 15 819,54 грн..

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області () на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 768,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст рішення виготовлено 04 липня 2019 року.

Суддя С.Л. Клопот