Справа № 200/1682/19-а
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2019-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2019 року справа №200/1682/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Блохіна А.А.

Сіваченка І.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради на рішення Донецького окружного адміністративного суду (суддя Голуб В.А.) від 10 квітня 2019 року у справі №200/1682/19-а (дата складання повного тексту рішення 19 квітня 2019 року) за позовом Адміністрації Державного навчального закладу "Краматорське вище професійне торгово-кулінарне училище", яка діє в інтересах ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради про визнання протиправною та скасування довідки від 17.01.2019 року та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради про визнання протиправною та скасування довідки від 17.01.2019 року «Про відмову у взятті на облік як особу, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції ОСОБА_1 »; винесення рішення з зобов`язанням вчинити певні дії щодо прийняття на облік як особу, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції з метою захисту законних прав та інтересів як особи, з числа позбавленої батьківського піклування.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2019 року адміністративний позов задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради від 17.01.2019 року про відмову ОСОБА_1 у взятті на облік як особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції; зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради взяти на облік ОСОБА_1 , як внутрішньо переміщену особу.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Відповідач зазначив, що підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є наявність реєстрації місця проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», на момент їх виникнення. На момент звернення позивача з заявою про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи, зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 , не відноситься до переліку населених пунктів, які не підконтрольні українській владі, визначених розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 1085-р.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що згідно з копією паспорта громадянина України № НОМЕР_2 ОСОБА_1 , є уродженцем м. Горлівка Донецької області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 18.01.2019 року (а.с.6-7).

Відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Горлівка Донецької області (а.с.8).

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Горлівки Донецької області по справі № 2-701/05 від 10.03.2015 року Коломбай Рузану Мітівну визнано безвісно відсутньою з 21.03.2001 року (а.с.9).

Рішенням виконавчого комітету Центрально-Міської районної ради від 23.05.2001 року № 54/12 з урахуванням змін, внесених до нього рішенням виконавчого комітету Центрально-Міської районної ради від 08.08.2001 року № 85/3, неповнолітнього ОСОБА_1 влаштовано у дитячий заклад на повне державне забезпечення (а.с.11-12).

Позивач звернувся на адресу відповідача із заявою про взяття його на облік як внутрішньо переміщеної особи та доказами (а.с.21). За результатами розгляду заяви позивача та доданих до неї документів встановлено, у зв`язку із тим, що місце проживання ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 не відноситься до Переліку населених пунктів, на території, яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р, йому було відмовлено у взятті на облік як особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції (а.с.22).

Спірним по справі є правомірність рішення Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради, яким відмовлено позивачу у взятті на облік як особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції.

Частиною 3 статті 52 Конституції України закріплено, що утримання та виховання дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, покладається на державу. Держава заохочує і підтримує благодійницьку діяльність щодо дітей.

Статтею 17 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що дитина, батьки якої позбавлені батьківських прав, не втрачає права на успадкування їх майна. Суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла.

Згідно із Законом України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей сиріт" та дітей, позбавлених батьківського піклування" за дітьми сиротами та дітьми позбавленими батьківського піклування, зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками рідними тощо до влаштування у відповідні заклади.

Відповідно до ст. 39 Житлового кодексу УРСР діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, які досягли 16 років, а також особи з їх числа беруться відповідними органами місцевого самоврядування на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, за місцем їх походження або проживання до влаштування в сім`ї громадян, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.

Згідно ст. 25 Закону України "Про охорону дитинства" діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, які до передачі під опіку чи піклування, влаштування в дитячі будинки сімейного типу, прийомні сім`ї, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, не мали впорядкованого житла або вселення яких у приміщення, що зберігалося за ними, неможливе внаслідок його знищення чи пошкодження або з інших поважних причин, що унеможливлюють проживання там цих дітей, забезпечуються позачергово впорядкованим житлом за місцем їх походження або проживання до влаштування в сім`ї громадян, відповідні заклади або за місцем обліку внутрішньо переміщених осіб, якщо вони зареєстровані як внутрішньо переміщені особи, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Виходячи з приписів наведеної норми, позивач, як дитина, позбавлена батьківського піклування, після закінчення навчання має бути забезпечений соціальним житлом або гуртожитком за місцем походження або попереднім місцем проживання до влаштування його до навчального закладу.

Однак, враховуючи суспільно-політичну та соціально-економічну ситуацію в Донецькій та Луганській областях, повернення ОСОБА_1 до місця постійного проживання на даний час є неможливим.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Частиною 2 статті 4 Закону в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо посилення гарантій дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 24.12.2015 року, що набрав чинності з 13.01.2016 року, встановлено, що підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

В розумінні цього Закону адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій статті 1 Закону.

Факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Підставою для взяття на облік такої особи є наявність реєстрації місця проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення (ст. 4 Закону № 1706).

Пунктом 1 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 509, визначено, що цей порядок регулює механізм видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509 "Про облік внутрішньо переміщених осіб" для отримання довідки переміщена особа звертається особисто із заявою за формою про взяття на облік до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення за фактичним місцем проживання.

Разом із заявою про взяття на облік внутрішньо переміщена особа пред`являє: документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або тимчасове посвідчення, що підтверджує особу громадянина України; за наявності - документ, що підтверджує факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, визначеними в статті 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" (документ, що підтверджує громадянство України, посвідчує особу чи її спеціальний статус, із відміткою про реєстрацію місця проживання, військовий квиток з відомостями щодо проходження військової служби, трудова книжка із записами про здійснення трудової діяльності, документ, що підтверджує право власності на нерухоме майно); у разі необхідності - свідоцтво про народження дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. (п. 4 Порядку, в редакції на момент видачі довідки).

У день подання заяви безоплатно видається довідка за формою, наведеною у додатку, яка роздруковується на папері формату А4 і підписується посадовою особою уповноваженого органу та скріплюється печаткою відповідного уповноваженого органу ( п. 6 Порядку).

Відповідно до абз. 3 ч. 7 ст. 4 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" у разі відсутності в документі, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документу, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, визначеними у статті 1 цього Закону, заявник надає докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, на день виникнення обставин, що спричинили внутрішнє переміщення, визначених статтею 1 цього Закону (військовий квиток з відомостями про проходження військової служби, трудова книжка із записами про здійснення трудової діяльності, документ, що підтверджує право власності на рухоме або нерухоме майно, свідоцтво про базову загальну середню освіту, атестат про повну загальну середню освіту, документи про професійно-технічну освіту, документ про вищу освіту (науковий ступінь), довідку з місця навчання, рішення районної, районної у місті Києві чи Севастополі державної адміністрації, виконавчого органу міської чи районної у місті ради про влаштування дитини до дитячого закладу, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу, встановлення опіки чи піклування, медичні документи, фотографії, відеозаписи тощо).

При цьому, підставами для відмови у видачі довідки (в редакції на момент видачі довідки) є: 1) відсутність обставин, що спричинили переміщення особи з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції; 2) втрата або викрадення документів, що посвідчують особу, яка переміщується, та підтверджують громадянство України, до їх відновлення.

У разі відмови у видачі довідки на вимогу заявника письмово повідомляється про підстави для такої відмови.

Матеріалами справи підтверджено, що не дивлячись на зазначену у відповідних документах адресу реєстрації, яка взагалі є тимчасовою, тобто на період навчання, на підконтрольній Україні території, ОСОБА_1 є особою, що перемістилась з непідконтрольної території.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, про те, що ОСОБА_1 має право на відповідні гарантії з боку держави та на отримання відповідної довідки згідно Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб".

Відповідно ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 №789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а рішення суду без змін.

Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 200/1682/19-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 200/1682/19-а - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 03 липня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 03 липня 2019 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

І.В. Сіваченко