Справа № 182/3921/19
Суддя: Рунчева О. В.
Дата ухвалення: 2019-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 182/3921/19
Провадження № 2-а/0182/70/2019
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02.07.2019 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Рунчевої О.В., секретаря Нагаєвої Н.О., за участю позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора Сектору реагування патрульної поліції № 3 Нікопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області, старшого лейтенанта поліції Воловик Сергія Віталійовича про визнання дій протиправними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

07 червня 2019 ОСОБА_1 року звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з вищевказаним адміністративним позовом, посилаючись на наступні обставини.

30 травня 2019 року приблизно о 13-16 год. керуючи автомобілем Renault Espace, д/н НОМЕР_1 він виїжджав з прилеглої автостоянки біля магазину Центральний універмаг у м. Нікополь та не побачивши жодних дорожніх знаків, які б регламентували рух на даній ділянці дороги, повернув праворуч на вул. Трубників в бік автобусної зупинки центрального універмагу та зробив розворот ліворуч на вул. Трубників в протилежному напрямку. Через 300 м він був зупинений відповідачем, який пояснив йому, що він не виконав вимоги дорожнього знаку 4.1. «рух прямо», здійснив поворот ліворуч, чим порушив правила дорожнього руху. На його зауваження відповідач не відреагував, з правами та обов`язками його не ознайомив.

Відповідачем було складено оскаржувану постанову, з якою він категорично не згоден з огляду на наступне.

Він уважно оглянув розворот по вул. Трубників та дорожній знак «рух прямо», який знаходиться на вказаній ділянці дороги та зробив фотографії дорожнього знаку та місця, де він розташований. З фотографій та запису на відео реєстраторі, який працював у його автомобілі під час руху, вбачається, що вказаний дорожній знак встановлений на перехресті, дуже високо, лицьовою стороною розташований у напрямку початку вулиці Трубників зі сторони виїзду з автостоянки закритий гілками дерев, не дублюється для виїжджаючих з даної прилеглої території стоянки. Вказані обставини призвели до неможливості візуалізувати вказаний дорожній знак.

Таке місцезнаходження дорожнього знаку суперечить вимогам п. 8.2-1 Правил дорожнього руху, технічним умовам, закріплених ГОСТ ДСТУ 4100-2002.

Так згідно з ДСТУ 4100-2002 Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування п. 10.1.1 Дорожні знаки повинні розташовуватись так, щоб їх добре бачили учасники дорожнього руху як у світлий, так і в темний час доби, була забезпечена зручність експлуатації і обслуговування, а також було неможливе їх ненавмисне пошкодження. При цьому вони не повинні бути затулені від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами (зеленими насадженнями, щоглами зовнішнього освітлення тощо).

Виходячи з викладеного, вважає, що у його діях відсутній склад правопорушення, передбачений ст. 122 ч. 1 КУпАП, немає підтвердження порушення ним правил дорожнього руху, тому просить суд:

- визнати дії інспектора Сектору реагування патрульної поліції № 3 Нікопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області, старшого лейтенанта поліції Воловик Сергія Віталійовича протиправними;

- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 267569 від 30 травня 2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 1 КУпАП, провадження по справі закрити.

Ухвалою судді від 14 червня 2019 року вказаний адміністративний позов прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, відкрито провадження по справі (а.с.14-15).

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні свої вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, наполягав, що мало місце порушення позивачем правил дорожнього руху, постанова про накладення адміністративного стягнення обґрунтована та винесена з додержанням усіх вимог. Крім того, до матеріалів справи долучив фото розташованого на перехресті вул. Трубників та автостоянки магазину «Універмаг» дорожнього знака 4.1 «Рух прямо», диск з відеозаписом з нагрудної камери № 136.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, оглянувши відеозапис на CD-R диску долучений відповідачем до матеріалів справи, відеозапис на CD-R диску з реєстратора автомобіля позивача, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 30 травня 2019 року інспектором Сектору реагування патрульної поліції № 3 Нікопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області, старшим лейтенантом поліції Воловик С.В. була складена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 267569 від 30 травня 2019 року, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та до останнього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 30 травня 2019 року ОСОБА_1 . 13-16 год. у м. Нікополі по пр. Трубників керував автомобілем Renault Espace н/з НОМЕР_1 не виконав вимоги дорожнього знаку 4.1. «рух прямо», здійснив поворот ліворуч, чим порушив п. 8.4 Ґ ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП (а.с. 8).

До постанови додано пояснення позивача, з яких вбачається, що він заперечує порушення ним правил дорожнього руху та додає, що його не ознайомлено з його правами та обов`язками, згідно вимог КУпАП (а.с. 11).

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 2.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 року передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний зокрема: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом.

Згідно п. 8.1 Правил, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Пунктом 8.2.1 Правил дорожнього руху передбачено, що дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту. Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами. Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини. Якщо дорога має більше ніж одну смугу для руху в одному напрямку, установлений обабіч дороги відповідного напрямку дорожній знак дублюється на розділювальній смузі, над проїзною частиною або на протилежному боці дороги (у разі, коли для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги).

Відповідно до п. 8.4. Правил дорожнього руху дорожні знаки поділяються на групи: попереджувальні знаки. Інформують водіїв про наближення до небезпечної ділянки дороги і характер небезпеки. Під час руху по цій ділянці необхідно вжити заходів для безпечного проїзду; знаки пріоритету. Встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги; заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі; наказові знаки. Показують обов`язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження; інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила; знаки сервісу. Інформують учасників дорожнього руху про розташування об`єктів обслуговування; таблички до дорожніх знаків. Уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені.

Відповідно до п. 10.1.1 ДСТУ 4100-2002 дорожні знаки повинні розташовуватись так, щоб їх добре бачили учасники дорожнього руху як у світлий, так і в темний час доби, була забезпечена зручність експлуатації і обслуговування, а також було неможливе їх ненавмисне пошкодження. При цьому вони не повинні бути затулені від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами (зеленими насадженнями, щоглами зовнішнього освітлення тощо).

Пунктом 10.7.17 ДСТУ 4100-2002 передбачено, що знаки 5.16 «Напрямки руху по смугах», 5.18 «Напрямок руху по смузі» повинні застосовуватись для зазначення кількості смуг і дозволених напрямків руху кожною з них на перехресті, де потрібно забезпечити використання смуг відповідно до інтенсивності руху транспортних засобів за різними напрямками. Зображені стрілками на знаках 5.16, 5.18 напрямки руху повинні чітко відображати дозволені напрямки руху по смугам відповідно до конкретної схеми організації дорожнього руху. Знаки повинні установлюватись над проїзною частиною дороги так, щоб водії мали змогу своєчасно здійснити необхідні перестроювання.

Разом з тим, як встановлено судом, на підставі відео-доказів наданих позивачем, дорожній знак, вимоги якого не дотримані позивачем за твердженнями відповідача, встановлений всупереч зазначених вимог п. 8.2.1. Правил дорожнього руху та норм ДСТУ 4100:2002, розташований дуже високо, лицьовою стороною у напрямку початку вулиці Трубників, зі сторони виїзду з автостоянки щільно закритий гілками дерев, не дублюється для виїжджаючих з даної прилеглої території стоянки, що виключало об`єктивну можливість позивача його побачити та прослідувати за рекомендованим ним напрямком руху, що залишено поза увагою відповідача при розгляді справи про адміністративне правопорушення (а.с. 12).

Наданий відповідачем диск з відеозаписом з нагрудної камери інспектора не можна вважати належним та допустимим доказом наявності вини позивача, оскільки містить події, які сталися після зупинки позивача та не містить основних, ключових подій чи встановлений дорожній знак у відповідності до вимог Правил дорожнього руху та вимог ДСТУ 4100-2002, чи є об`єктивна можливість чітко його побачити зі сторони виїзду автостоянки. Крім того, з даного запису неможливо встановити, чи представлявся відповідач у момент зупинки транспортного засобу позивача, чи роз`яснював позивачу його права, чи надавав ОСОБА_1 якісь пояснення з цього приводу.

Виходячи з наданого відеозапису, суд не може встановити яким чином і в який спосіб діяла посадова особа, відповідач по справі, під час зупинення позивача, і чи відповідали її дії вимогам статті 280 КУпАП.

Окрім того, даний відеозапис суд не може вважати належним доказом у зв`язку з наступним.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У відповідності до ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім визначених частиною другою цієї статті, зокрема повинна містити відомості щодо технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис.

Така інформація у постанові, а саме, в графі 8 постанови «До постанови додається» - відсутня. У цій графі лише зазначається про наявність пояснень позивача щодо складеної постанови.

Додані відповідачем фото до матеріалів справи суд не бере до уваги та не може їх вважати належним доказом, оскільки вони зроблені не зі сторони виїзду з автостоянки, звідкіля виїжджав позивач, а по напрямку вулиці Трубників, на яку дорожній знак повернутий лицьовою стороною, тому не спростовує та не підтверджує посилання позивача, щодо поганої видимості дорожнього знаку саме з виїзду з автостоянки.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що позивач, як учасник дорожнього руху, безумовно зобов`язаний дотримуватись Правил дорожнього руху і нести відповідальність у випадку їх порушення. Проте, жоден нормативно-правовий акт не зобов`язує учасників дорожнього руху виконувати приписи дорожніх знаків, які розміщені з порушенням Національного стандарту України ДСТУ 4100:2002. Крім того, органи державної влади та місцевого самоврядування зобов`язані забезпечити безпеку дорожнього руху у місті та здійснювати контроль за правильністю розташування дорожніх знаків.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ст. 222 КпАП України визначено компетенцію Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення, а саме зазначено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, за частинами першою, другою і третьою статті 122.

Ч. 4 ст. 258 КпАП України передбачає, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125,126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Постанова виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП та п.10 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 р., поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст. 31 Закону України Про Національну поліцію полiцiя може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, перевiрка документiв особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технiчних приладiв i технiчних засобiв, що мають функцiї фото- i кiнозйомки, вiдеозапису, засобiв фото- i кiнозйомки, вiдеозапису.

Враховуючи викладене та встановлені судом обставини справи, суд приходить до висновку, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, які би підтвердили факт вчинення правопорушення, спростовував би обставини, покладені в обґрунтування заперечень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності

В порушення вимог ч.2 ст.77 КАС України, відповідачем не надано доказів, які б спростовували твердження позивача про відсутність факту вчинення останнім адміністративного правопорушення через наявність перешкод для об`єктивного сприйняття та візуального спостереження знаку 4.1 «Рух прямо» та вказували на правомірність винесеної постанови, що є підставою для її скасування.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вину позивача у скоєнні адміністративного правопорушення не доведено.

З огляду на наведене вище, суд вважає, що постанова інспектора Сектору реагування патрульної поліції № 3 Нікопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області, старшого лейтенанта поліції Воловик Сергія Віталійовича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 267569 від 30 травня 2019 року є незаконною та необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню.

Щодо вимог позивача в частині визнання протиправними дій інспектора Сектору реагування патрульної поліції № 3 Нікопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області, старшого лейтенанта поліції Воловик ОСОБА_3 Віталійовича, суд зазначає наступне.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності встановлені статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Разом з цим, визнання дій суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності протиправними, виходить за межі повноважень суду в розрізі вимог ст. 286 КАС України.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог адміністративного позову частково лише в частині скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення від 30 травня 2019 року, про накладення штрафу на позивача, за правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. ст. 6, 12, 19, 46, 77, 90, 243, 251,252, 257, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до інспектора Сектору реагування патрульної поліції № 3 Нікопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області, старшого лейтенанта поліції Воловик Сергія Віталійовича про визнання дій протиправними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Скасувати постанову інспектора Сектору реагування патрульної поліції № 3 Нікопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області, старшого лейтенанта поліції Воловик Сергія Віталійовича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 267569 від 30.05.2019 року на ОСОБА_1 у вигляді штрафу у сумі 255 грн., провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.

В іншому відмовити.

Судовий збір компенсувати за рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його складення.

Повний текст судового рішення складено 04.07.2019 року.

Суддя: О. В. Рунчева