Справа № 826/17581/18
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Губська Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Епель О.В., Карпушової О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Національного агентства з питань запобігання корупції на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 квітня 2019 року у справі за адміністративним позовом Громадської організації «Всеукраїнське об`єднання «Автомайдан» до Національного агентства з питань запобігання корупції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - суддя Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду ОСОБА_1, про визнання протиправною бездіяльності,-

В С Т А Н О В И В:

Громадська організація «Всеукраїнське об`єднання «Автомайдан» звернулася до суду з даним позовом, в якому просила визнати протиправною бездіяльність Національного агентства з питань запобігання корупції, яка виявилася у тому, що дуже тривалий час ініційована за їх заявою повна перевірка декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2015 та 2016 роки, поданих суддею Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_1 , не завершена і остаточне рішення не прийняте.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 квітня 2019 року адміністративний позов задоволено повністю, при цьому, суд першої інстанції виходив з того, що Національним агентством з питань запобігання корупції не дотримано строків проведення повної перевірки декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та не прийнято рішення про результати здійснення такої перевірки.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове про відмову у задоволенні позовних вимог. Апелянт зазначає, що до прийняття оскаржуваного рішення судом першої інстанції, відповідачем прийнято рішення № 1052 від 12.04.2019 «Про результати здійснення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2015 рік, поданої ОСОБА_1 , суддею Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» та рішення № 1053 від 12.04.2019 «Про результати здійснення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік, поданої ОСОБА_1 , суддею Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ». Таким чином, на день постановлення судом рішення Національне агентство закінчило повну перевірку декларації та прийняло рішення про її результати, що виключає можливість визнання бездіяльності відповідача протиправною.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто у письмовому провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як установлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 28.08.2017 Громадська організація «Всеукраїнське об`єднання «Автомайдан» звернулася до Національного агентства з питань запобігання корупції з повідомленням про ознаки невідповідності рівня життя судді задекларованим доходам, відповідно до якого просила провести повну перевірку декларації судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_1 ; здійснити моніторинг способу життя судді; у випадку виявлення неналежного декларування майна та/або невідповідності рівня життя судді задекларованим доходам - вжити всіх необхідних заходів, передбачених антикорупційним законодавством України.

28.09.2017 Національним агентством з питань запобігання корупції прийнято рішення № 822 про проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2016 рік, поданої ОСОБА_1 ., суддею Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, на підставі інформації, отриманої від суб`єкта звернення.

Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 24.11.2017 №1289 продовжено строк проведення повної перевірки з 28.11.2017 на 30 календарних днів.

13.11.2017 Громадська організація «Всеукраїнське об`єднання «Автомайдан» звернулася до відповідача із повідомленням, відповідно до якого просила здійснити моніторинг способу життя судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_1; провести повну перевірку електронної декларації судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_1 за 2015 рік; у випадку виявлення невідповідності рівня життя судді задекларованим доходам - вжити всіх необхідних заходів, передбачених антикорупційним законодавством України.

15.12.2017 Національним агентством з питань запобігання корупції прийнято рішення № 1456 про проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2015 рік, поданої ОСОБА_1 ., суддею Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 09.02.2018 №196 продовжено строк проведення повної перевірки з 14.02.2018 на 30 календарних днів.

Оскільки, рішення за вищенаведеними зверненнями відповідачем тривалий час не приймаються, позивач у жовтні 2018 року звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у випадку, коли законодавством передбачена певна процедура (порядок) прийняття рішень, розгляду питань і вчинення дій суб`єктом владних повноважень, така процедура повинна бути дотримана цим суб`єктом будь-що.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень визначає Закон України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 № 1700-VII (далі - Закон № 1700-VII).

Відповідно до частини першої статті 4 цього Закону Національне агентство з питань запобігання корупції (далі - Національне агенство) є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 11 Закону № 1700-VIІ до повноважень Національного агентства належать здійснення в порядку, визначеному цим Законом, контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до частини першої статті 50 Закону № 1700-VIІ повна перевірка декларації полягає у з`ясуванні достовірності задекларованих відомостей, точності оцінки задекларованих активів, перевірці на наявність конфлікту інтересів та ознак незаконного збагачення і може здійснюватися у період здійснення суб`єктом декларування діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, а також протягом трьох років після припинення такої діяльності.

Обов`язковій повній перевірці підлягають декларації службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, суб`єктів декларування, які займають посади, пов`язані з високим рівнем корупційних ризиків, перелік яких затверджується Національним агентством.

Обов`язковій повній перевірці також підлягають декларації, подані іншими суб`єктами декларування, у разі виявлення у них невідповідностей за результатами логічного та арифметичного контролю.

Національне агентство проводить повну перевірку декларації, а також самостійно проводить повну перевірку інформації, яка підлягає відображенню в декларації, щодо членів сім`ї суб`єкта декларування у випадках, передбачених частиною сьомою статті 46 цього Закону.

Національне агентство проводить перевірку декларації на підставі інформації, отриманої від фізичних та юридичних осіб, із засобів масової інформації та інших джерел, про можливе відображення у декларації недостовірних відомостей.

Механізм проведення Національним агентством з питань запобігання корупції контролю та повної перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статей 48 та 50 Закону України «Про запобігання корупції» визначає Порядок проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затверджений рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10 лютого 2017 року № 56 (далі - Порядок № 56).

Порядок проведення повної перевірки декларацій визначений розділом ІІІ Порядку № 56.

Згідно з підпунктом 4 пункту 3 розділу ІІІ Порядку № 56 рішення про проведення перевірки приймається на визначених Законом підставах у випадку, якщо Національне агентство отримало від фізичних чи юридичних осіб, із засобів масової інформації та інших джерел інформацію про можливе відображення у декларації недостовірних відомостей. Така інформація повинна стосуватися конкретного суб`єкта декларування та містити фактичні дані, що можуть бути перевірені.

Пунктом 4 розділу ІІІ Порядку № 56 визначено, що у разі отримання Національним агентством відповідно до підпункту 4 пункту 3 цього розділу інформації про можливе відображення у декларації недостовірних відомостей Національне агентство упродовж 15 робочих днів з дня отримання такої інформації вирішує питання щодо проведення повної перевірки декларації.

Пунктом 6 розділу ІІІ визначено, що повна перевірка декларації передбачає такі дії:

1) прийняття Рішення про проведення перевірки;

2) аналіз відомостей про об`єкти декларування (об`єкти нерухомості; об`єкти незавершеного будівництва (в тому числі інформація щодо власника або користувача земельної ділянки); цінне рухоме майно (крім транспортних засобів); цінне рухоме майно - транспортні засоби; цінні папери; інші корпоративні права; юридичні особи, кінцевим бенефіціарним власником (контролером) яких є суб`єкт декларування або члени його сім`ї; нематеріальні активи; доходи, у тому числі подарунки; грошові активи; фінансові зобов`язання; видатки та правочини суб`єкта декларування; посади чи роботи за сумісництвом суб`єкта декларування; членство суб`єкта декларування в об`єднаннях (організаціях) та входження до їх органів), зазначені в деклараціях суб`єкта декларування, та їх порівняння з відомостями з реєстрів, баз даних, інших інформаційно-телекомунікаційних систем державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, що можуть містити інформацію про об`єкти декларування, які мають відображатися в декларації;

3) створення, збирання, одержання, використання інформації, яка є необхідною для повної перевірки декларації, з використанням джерел інформації, визначених пунктами 8 - 11 цього розділу;

4) направлення Національним агентством відповідному суб`єкту декларування листа з пропозиціями надати письмові пояснення та/або копії підтвердних документів та розгляд і врахування наданих ним пояснень та/або копій підтвердних документів під час проведення повної перевірки декларації у порядку та на умовах, визначених пунктом 12 цього розділу;

5) прийняття Національним агентством Рішення про результати здійснення повної перевірки декларації.

Пунктом 8 розділу ІІІ Порядку № 56 визначено, що під час повної перевірки декларацій Національне агентство використовує такі джерела інформації:

1) відомості, отримані з реєстрів, баз даних, інших інформаційно-телекомунікаційних систем державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, а також відомості з реєстрів, баз даних іноземних держав, що можуть містити інформацію, яка має відображатись у декларації;

2) відомості, надані суб`єктом декларування, стосовно якого проводиться перевірка, з власної ініціативи чи за запитом Національного агентства щодо документального підтвердження або пояснення зазначених у декларації відомостей;

3) відомості, що надходять (отримані) від державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, суб`єктів господарювання незалежно від форми власності та їх посадових осіб, громадян та їх об`єднань, а також від державних та інших компетентних органів влади іноземних держав;

4) відомості із засобів масової інформації, мережі Інтернет, які стосуються конкретного суб`єкта декларування та містять фактичні дані, що можуть бути перевірені.

При проведенні повної перевірки декларації Національне агентство зобов`язане забезпечити використання лише достовірної інформації, одержаної від суб`єктів господарювання незалежно від форми власності та їх посадових осіб, громадян та їх об`єднань, із засобів масової інформації, мережі Інтернет.

Національне агентство зобов`язане забезпечити охорону та захист інформації, яка була ним створена, зібрана, одержана, використана під час повної перевірки декларації.

У разі неможливості одержання відомостей, необхідних для проведення повної перевірки декларації, протягом граничних строків проведення такої перевірки, в тому числі у разі надмірної тривалості розгляду судом чи компетентним органом іноземної держави питання про надання Національному агентству відповідної інформації, неможливості внесення Національним агентством плати за отримання відповідної інформації відповідно до законодавства, якщо така плата вимагається для доступу до інформації, тощо Національне агентство зобов`язане провести повну перевірку декларації за наявними у нього відомостями, про що зазначається у Рішенні про результати здійснення повної перевірки декларації.

Відповідно до пункту 9 розділу ІІІ Порядку № 56 у разі необхідності з метою здійснення повної перевірки декларації Національне агентство має право направляти запити про надання документів чи інформації до державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, суб`єктів господарювання незалежно від форми власності та їх посадових осіб, громадян та їх об`єднань. Зазначені суб`єкти зобов`язані надавати запитувані Національним агентством документи чи інформацію упродовж десяти робочих днів з дня одержання запиту.

Під час здійснення повної перевірки Національне агентство має право вимагати та одержувати лише документи (копії документів) та інформацію щодо відомостей, які відображені суб`єктом декларування у відповідних розділах декларації відповідно до Закону та необхідні для проведення повної перевірки декларації.

Для отримання інформації стосовно наявності та стану рахунків, операцій за рахунками конкретної юридичної особи або фізичної особи, фізичної особи - підприємця, що необхідна для проведення повної перевірки декларації, Національне агентство звертається до суду в порядку, визначеному главою 12 розділу IV Цивільного процесуального кодексу України (пункт 10).

Відповідно до пункту 11 розділу ІІІ Порядку № 56 Національне агентство має право направляти запити на отримання від державних та інших органів влади іноземних держав інформації, що необхідна для проведення повної перевірки декларації.

Для перевірки інформації про об`єкти декларування, що зазначені у декларації, Національне агентство має право отримувати інформацію з відкритих баз даних, реєстрів іноземних держав, у тому числі після внесення плати за отримання відповідної інформації відповідно до законодавства, якщо така плата вимагається для доступу до інформації.

Згідно з пунктом 12 розділу ІІІ Порядку № 56 у разі виявлення Національним агентством протягом повної перевірки декларації ознак недостовірності задекларованих відомостей, неточності оцінки задекларованих активів, конфлікту інтересів, незаконного збагачення Національне агентство направляє відповідному суб`єкту декларування відповідний лист з пропозиціями надати письмові пояснення та/або копії підтвердних документів.

Надані суб`єктом декларування письмові пояснення та/або копії підтвердних документів є обов`язковими до розгляду та врахування Національним агентством під час проведення повної перевірки декларації та вирішення питання щодо дотримання суб`єктом декларування вимог Закону при складанні та поданні декларації.

Відповідно до пункту 14 розділу ІІІ Порядку № 56 повна перевірка декларації за цим Порядком здійснюється упродовж 60 календарних днів з дня прийняття Рішення про проведення перевірки.

У разі необхідності, строки проведення повної перевірки декларації можуть бути продовжені, але не більше ніж на сукупний строк у 30 календарних днів. Рішення про продовження повної перевірки декларації приймається Національним агентством у випадку неотримання відповідей та/або інформації по суті, необхідних для проведення повної перевірки декларації, у відповідь на запити (листи) Національного агентства до:

1) державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, суб`єктів господарювання незалежно від форми власності та їх посадових осіб, громадян та їх об`єднань;

2) суб`єкта декларування з проханням надати пояснення щодо відомостей, зазначених у декларації.

Згідно з пунктом 15 розділу ІІІ Порядку № 56 перебіг строку повної перевірки декларації зупиняється у таких випадках:

1) звернення до суду з метою отримання інформації стосовно наявності та стану рахунків, операцій за рахунками конкретної юридичної особи або фізичної особи, фізичної особи - підприємця;

2) направлення запиту на отримання від державних та інших органів влади іноземних держав інформації, що необхідна для проведення повної перевірки декларації.

У зазначених випадках перебіг строку повної перевірки декларації зупиняється з дня відкриття судом провадження у справі (направлення відповідного запиту) до дня набрання законної сили рішенням суду (отримання відповіді на зазначений запит).

Зупинення перебігу строку повної перевірки декларації можливе в межах строків, визначених абзацами першим та другим пункту 14 цього розділу.

Пунктом 1 розділу IV Порядку № 56 встановлено, що за результатами проведення повної перевірки декларації Національним агентством приймається рішення про результати здійснення повної перевірки декларації.

Як вірно вказує суд першої інстанції, системний аналіз наведених норм права свідчить про те, що повна перевірка декларації розпочинається з наступного дня після прийняття рішення про проведення перевірки та закінчується прийняттям Національним агентством рішення про результати здійснення повної перевірки декларації, термін проведення перевірки - 60 календарних днів з дня прийняття рішення про проведення перевірки з можливістю його продовжити не більше ніж на сукупний строк у 30 календарних днів. Перебіг строку може бути зупинений.

З урахуванням наведеного та враховуючи встановлені судом обставини справи щодо продовження терміну проведення повної перевірки декларації, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про те, що повна перевірка декларації, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, поданої суддею Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_1, за 2016 рік підлягала закінченню 27 грудня 2017 року, за 2015 рік - 16 березня 2018 року.

При цьому, на запити позивача щодо прийняття рішення про результати здійснення повної перевірки декларації Національне агентство з питань запобігання корупції листами від 09.02.2018 № 75-03/6048/18, від 23.03.2018 № 75-03/11537/18, від 11.06.2018 № 94-06/25753/18, 17.08.2018 № 94-06/35794/18 повідомило про здійснення заходів щодо підготовки проекту рішення про результати здійснення повної перевірки декларації, яке буде розглянуто на засіданні Національного агентства в установленому порядку.

Отже, вказані обставини дають підстави вважати, що Національним агентством з питань запобігання корупції за станом на лютий 2018 року закінчено збирання необхідної інформації для повної перевірки декларацій, що, в свою чергу, свідчить про відсутність обставин, які б перешкоджали закінченню повної перевірки та прийняттю рішення.

Відносно доводів апелянта про те, що Законом № 1700-VIІ та Порядком № 56 не передбачено термінів для затвердження рішення про результати здійснення повної перевірки декларації, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 6 розділу ІІІ Порядку № 56 визначені дії під час здійснення повної перевірки декларації, підпунктом 5 якого передбачено прийняття Національним агентством Рішення про результати здійснення повної перевірки декларації.

Таким чином, як вірно зазначає суд першої інстанції з посиланням на практику Європейського суду з прав людини відносно відповідальності держави щодо виконання власних повноважень, прийняття Національним агентством рішення про результати здійснення повної перевірки декларації є завершальною стадією проведеної перевірки та відповідно підлягає прийняттю в межах строку, визначеного пунктом 14 розділу ІІІ Порядку № 56, при цьому, факт відсутності в розділі ІV Порядку № 56 строків для прийняття рішення не впливає на необхідність прийняття рішення в межах строку, визначеного для проведення повної перевірки, також, на переконання судової колегії, перевірка має бути проведена в «розумні строки».

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що законодавством визначено процедуру проведення перевірок відомостей, вказаних у декларації, та прийняття рішень за наслідками проведення таких перевірок, що є завершальною стадією останніх, при цьому, його прийняття не нівелює порушення процедури (в даному випадку недотримання строку) при проведенні такої перевірки.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції не приймає посилання апелянта на те, що до постановлення судом першої інстанції оскаржуваного рішення відповідачем вже були прийняті рішення за результатами перевірки, оскільки бездіяльність відповідача є триваючою та полягала у порушенні граничних строків на проведення перевірок. До того ж, апелянт на підтвердження своїх доводів будь-яких доказів не надає.

Крім того, посилання апелянта на відсутність порушеного права позивача, внаслідок бездіяльності Національного агентства, суд залишає поза увагою з урахуванням правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 522/3665/17, відповідно до якого охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним. Розмежовуючи суб`єктивне право, і пов`язаний з ним інтерес, Конституційний Суд України зазначає, що перше є особливим дозволом, тобто дозволом, що відображається у відомій формулі: "Дозволено все, що передбачено у законі", а друге - простим дозволом, тобто дозволом, до якого можна застосовувати не менш відоме правило: "Дозволено все, що не забороняється законом".

Інтерес, навіть перебуваючи під охороною закону чи права, на відміну від суб`єктивного права, не має такої правової можливості, як останнє, оскільки не забезпечується юридичним обов`язком іншої сторони. Законний інтерес відбиває лише легітимне прагнення свого носія до того, що не заборонено законом, тобто тільки його бажання, мрію, потяг до нього, а отже - й не юридичну, а фактичну (соціальну) можливість.

Це прагнення у межах сфери правового регулювання до користування якимось конкретним матеріальним або нематеріальним благом. Відмінність такого блага від блага, яке охоплюється змістом суб`єктивного права, полягає в тому, що користування благом, на яке особа має право, визначається можливістю в рамках закону, а до якого має законний інтерес - без вимог певних дій від інших осіб або чітко встановлених меж поведінки.

З огляду на вимоги статтей 2, 5 КАС України, об`єктом судового захисту в адміністративному судочинстві є не будь-який законний інтерес, а порушений суб`єктом владних повноважень.

Для визначення інтересу як об`єкту судового захисту в порядку адміністративного судочинства, окрім загальних ознак інтересу, він повинен містити спеціальні, визначені КАС України. Якщо перша група ознак необхідна для віднесення тієї чи іншої категорії до інтересу, то друга - дозволяє кваліфікувати такий інтерес як об`єкт судового захисту в адміністративному судочинстві.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист. Аналогічну норму було передбачено у ч. 1 ст. 6 КАС України у редакції, що діяла до 15.12.2017.

Зі змісту наведених правових норм випливає, що судовому захисту в адміністративному судочинстві підлягає законний інтерес, який має такі ознаки:

(а) має правовий характер, тобто перебуває у сфері правового регулювання;

(б) пов`язанний з конкретним матеріальним або нематеріальним благом;

(в) є визначеним. Благо, на яке спрямоване прагнення, не може бути абстрактним або загальним. У позовній заяві особа повинна зазначити, який саме її інтерес порушено та в чому він полягає;

(г) є персоналізованим (суб`єктивним). Тобто належить конкретній особі - позивачу (на це вказує слово «її»);

(д) суб`єктом порушення позивач вважає суб`єкта владних повноважень.

Отже, як вірно зазначив суд першої інстанції, виходячи зі статутної діяльності, метою Громадської організації «Всеукраїнське об`єднання «Автомайдан» є, зокрема, сприяння правоохоронним органам України в протидії та боротьбі з корупцією, відповідно, громадська організація наділена правом на належний розгляд її повідомлення про ознаки невідповідності рівня життя суб`єкта декларування задекларованим доходам.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду не спростовують.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Національного агентства з питань запобігання корупції залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 квітня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: Л.В. Губська

Судді: О.В. Епель

О.В. Карпушова