Справа № 826/7041/17
Суддя: Літвіна Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/7041/17 Суддя першої інстанції: Кузьменко В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Літвіної Н.М.

суддів Коротких А.Ю.

Федотова І.В.

при секретарі Білоус А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 лютого 2019 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО» до Києво-Святошинської об`єднаної державної податкової інспекції у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ :

ТОВ «ЕКО» звернулось до суду з позовом до Києво-Святошинської об`єднаної державної податкової інспекції у Київській області, у якому просило: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 20 грудня 2016 року № .

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 лютого 2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач - ТОВ «ЕКО», подало апеляційну скаргу, у якій посилаючись на неповне дослідження судом першої інстанції матеріалів справи, невірне застосування норм матеріального права і здійснені порушення процесуальних вимог, просить оскаржуване судове рішення скасувати та прийняти нове рішення про задоволення адміністративного позову. У апеляційній скарзі позивач зазначає, що акт перевірки не повинен розцінюватися як єдиний або виключних доказ наявності порушень позивачем норм законодавства, основними доказами повинні бути первинні документи, що складені за результатами відповідних господарських операцій. Позивач стверджує, що податковим органом визначено суму фінансових санкцій на суму залишків усіх тютюнових виробів, що знаходились в момент перевірки в магазині, без з`ясування обставин стосовно того, що в наданих залишках продукції на суму 162380 грн 38 коп. містяться товарні позиції такі як тютюн для кальяну та тютюн трубочний, на які не розповсюджується дія пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України та абз. 14 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу сприту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів». Відповідно, відповідачем застосовано фінансові санкції у завищеному розмірі без будь-яких обґрунтувань таких дій. Крім того, позивач зазначає, що наданий до суду доказ у вигляді фотографії пачки сигар, не може бути прийнятий судом в якості належного доказу по справі, оскільки він не відображений у тексті акту, як додаток до нього.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на законність та обґрунтованість прийнятого судом рішення.

У відповідності до ст. 308 КАС України, справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та поданого письмового відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням ДФС У Київській області проведено перевірку магазину «Еко-маркет», розташованого за адресою: Київська область, м. Фастів, вул. Соборна, 51, що належить суб`єкту господарювання ТОВ «Еко» та складено акт про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України у сфері виробництва і обігу підакцизної продукції від 30 листопада 2016 року № 1230/10-36-40/32104254 (далі - акт перевірки).

Актом перевірки виявлено порушення позивачем вимог ст. 11-1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР. Зокрема, зазначено, що перевіркою магазину ТОВ «ЕКО» за адресою: Київська обл., м. Фастів, вул. Соборна, 51, встановлено факт реалізації пачки сигар в кількості 5 шт. «Handelsgold Vanilla Cigarillos» (Ханделсголд Ванілла Сігаріллос), виробник «Арнольд Андре Гмбх&Ко.КГ», Німеччина, яка маркована маркою акцизного податку 014724ТІ БФ 13/4, по ціні 68,25 грн., що підтверджується фіскальним чеком 18 (201373) від 30 листопада 2016 року, в той час коли виробником даних сигар 25 серпня 2014 року встановлена максимальна роздрібна ціна в розмірі 60 грн 00 коп. (з урахуванням 5% акцизного податку ціна на даний тютюновий виріб повинна становити 63 грн 00 коп. і не більше). Сума залишків тютюнових виробів на момент перевірки в магазині складає 162380 грн 38 коп.

За результатами вказаної вище перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 20 грудня 2016 року № та згідно з пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України та абз. 14 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу сприту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» до ТОВ «ЕКО» застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 162 380 грн 38 коп.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач 06 січня 2017 року подав скаргу до Головного управління ДФС У Київській області.

Однак, рішенням Головного управління ДФС у Київській області від 09 березня 2017 року № 1123/10-10-36-10-01-04 залишено скаргу позивача без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Також позивачем 20 березня 2017 року було подано скаргу до ДФС України.

Проте, рішенням ДФС України скаргу позивача залишено без задоволення.

Вказані обставини обумовили звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що під час прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначений чинним законодавством.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно.

Відповідно до пп. 19-1.1.16 п.19-1.1 ст. 19-1 Податкового кодексу України контролюючі органи здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів.

Нормами п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до п.п. 14.1.106 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України максимальні роздрібні ціни - ціни, встановлені на підакцизні товари (продукцію з урахуванням усіх видів податків (зборів). Акцизний податок з реалізованих суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів не включається до максимальної роздрібної ціни. Максимальні роздрібні ціни на підакцизні товари (продукцію) встановлюються виробниками або імпортерами товарів (продукції) шляхом декларування таких цін у порядку, встановленому цим Кодексом. Продаж суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, на які встановлюються максимальні роздрібні ціни, не може здійснюватися за цінами, вищими за максимальні роздрібні ціни, збільшені на суму акцизного податку з роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Згідно з пп. 14.1.152 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, тютюнові вироби - сигарети з фільтром або без фільтру, цигарки, сигари, сигарили, а також люльковий, нюхальний, смоктальний, жувальний тютюн, махорка та інші вироби з тютюну чи його замінників для куріння, нюхання, смоктання чи жування.

Відповідно до п. 215.1 ст.215 Податкового кодексу України, тютюнові вироби відносяться до підакцизних товарів. Перелік підакцизних товарів, які описано та класифіковано згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (далі - УКТ ЗЕД), та ставки акцизного податку, за якими обчислюється акцизний податок з таких товарів, встановлено п. 215.3 ст. 215 Податкового кодексу України.

Відповідно до пп. 215.3.2 п. 215.3 ст. 215 Податкового кодексу України, сигарети без фільтру, цигарки та сигарети з фільтром класифікуються за кодами 2402 20 90 10 та 2402 20 90 20 УКТ ЗЕД відповідно, сигари, сигарили - за кодом 2402 10 00 00 УКТ ЗЕД, люльковий, нюхальний, смоктальний, жувальний тютюн, махорка та інші вироби з тютюну чи його замінників для куріння, нюхання, смоктання чи жування - в товарній позиції 2403 УКТ ЗЕД.

Згідно з п. 221.1 ст. 221 Податкового кодексу України обчислення сум акцизного податку з тютюнових виробів здійснюється одночасно за адвалорними та специфічними ставками, а базою оподаткування таких товарів відповідно до п.214.5 ст.214 ПКУ є база, визначена відповідно до п. 214.1 та п. 214.4 ст.214 Податкового кодексу України.

Пунктом 214.1 ст.214 Податкового кодексу України визначено, що у разі обчислення акцизного податку із застосуванням адвалорних ставок базою оподаткування є вартість реалізованого товару, виробленого на митній території України/ввезеного на митну територію України товару, за встановленими виробником/імпортером максимальними роздрібними цінами на товари (продукцію), з урахуванням податку на додану вартість та акцизного податку.

Підпунктом 215.3.10 п. 215.3 ст. 215 Податкового кодексу України встановлено, зокрема, що для тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну, реалізованих відповідно до пп. 213.1.9 п. 213.1 ст. 213 Податкового кодексу України, ставка податку становить 5 відсотків. Базою оподаткування акцизним податком є вартість (з податком на додану вартість та без урахування акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів) підакцизних товарів, що реалізовані відповідно до пп. 213.1.9 п. 213.1 ст.213 Податкового кодексу України (пп. 214.1.4 п.214.1 ст. 214 Податкового кодексу України).

Згідно з пп. 213.1.9 п.213.1 ст.213 Податкового кодексу України об`єктами оподаткування є операції з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Також, відповідно до п. 1 розділу 3 та пп. 1 п. 3 розділу 3 Порядку складання та подання Декларації про максимальні роздрібні ціни на підакцизні товари (продукцію), затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 25 березня 2015 року № 359, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 квітня 2015 року за № 413/26858, декларація складається із вступної частини, основної частини та заключної частини. Основна частина: у графі 2 «Код товару (продукції) за УКТ ЗЕД» вказується код підакцизних товарів (продукції), на які статтею 215 розділу VI Кодексу встановлено адвалорні ставки податку (до коду 2402 20 90 10 УКТ ЗЕД відносяться сигарети без фільтра, цигарки; до коду 2402 20 90 20 УКТ ЗЕД - сигарети з фільтром).

Отже, у роздрібній мережі продаж сигарет (з фільтром, без фільтру) здійснюється за цінами, не вищими за МРЦ, збільшеними на суму акцизного податку з роздрібної торгівлі підакцизних товарів. Тобто до вартості пачки сигарет (з урахуванням податку на додану вартість та акцизного податку (крім акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів), не вищої за МРЦ (100 відсотків), додається акцизний податок з роздрібної торгівлі підакцизними товарами - 5 відсотків вказаної вартості. Вартість пачки сигарет, вище якої не дозволено її реалізацію, можна отримати помноживши МРЦ (вказану на пачці) на 1,05.

Продаж інших тютюнових виробів у роздрібній мережі здійснюється за цінами, рівень яких визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням податку на додану вартість та акцизного податку (крім акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів) та акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, що становить 5 відсотків вказаної вартості.

Отже відповідальність за продаж тютюнових виробів (крім сигарет з фільтром або без фільтру) за ціною, вищою, ніж вказана на пачці не може застосовуватися, оскільки така ціна не є максимальною роздрібною ціною в розумінні Податкового кодексу України.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 10 травня 2018 року по справі № 826/12133/16.

Як вбачається з акту перевірки під час перевірки встановлено факт реалізації пачки сигар в кількості 5 шт. «Handelsgold Vanilla Cigarillos» (Ханделсголд Ванілла Сігаріллос), виробник «Арнольд Андре Гмбх&Ко.КГ», Німеччина, яка маркована маркою акцизного податку 014724ТІ БФ 13/4, по ціні 68 грн 25 коп., що підтверджується фіскальним чеком 18 (201373) від 30 листопада 2016 року, в той час коли виробником даних сигар 25 серпня 2014 року встановлена максимальна роздрібна ціна в розмірі 60 грн 00 коп. (з урахуванням 5% акцизного податку ціна на даний тютюновий виріб повинна становити 63 грн 00 коп. і не більше).

Разом з тим, акт перевірки та фіскальний чек, яким підтверджено продаж товару містить розбіжності. Зокрема, у акті вказано про реалізацію сигар, а у фіскальному чеку від 30 листопада 2016 року про продаж сигарет.

Приймаючи рішення про застосування до позивача суму штрафних санкцій відповідачем не виправлено даних неточностей.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи до позивача застосовано суму штрафу пропорційно всій наявній у товариства станом на день перевірки продукції без з`ясування обставин стосовно того, що в наданих залишках продукції на суму 162380 грн 38 коп. містяться товарні позиції такі як тютюн для кальяну та тютюн трубочний, на які не розповсюджується дія пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України та абз. 14 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу сприту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Відповідно до абз. 14 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу сприту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» за порушення норм цього Закону стосовно роздрібної торгівлі тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів, збільшеними на суми акцизного податку з реалізації через роздрібну торговельну мережу тютюнових виробів, - 100 відсотків вартості наявних у суб`єкта господарювання тютюнових виробів, але не менше 10000 гривень.

Водночас, на переконання колегії суддів, під терміном «тютюнові вироби» в даному випадку слід розуміти тютюнові вироби, відносно яких у відповідності до вимог чинного законодавства підлягають застосуванню максимальні роздрібні ціни визначені п.п. 14.1.106 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України.

З вказаних вище обставин вбачається, що відповідачем не обґрунтовано правомірність та співмірність застосованих до позивача штрафних санкцій та факту виявленого під час перевірки правопорушення.

Натомість під час вирішення спорів щодо застосування штрафних санкцій колегія суддів вважає, що суд позбавлений можливості втручатись в дискреційні повноваження податкового органу та обраховувати суму таких санкцій застосованих з дотриманням норм законодавства.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Під час розгляду даної справи колегією суддів також враховано здійснені податковим органом неточності у оформленні результатів перевірки, зокрема, відсутність в тексті акту перевірки посилань на здійснення фотографування реалізованого позивачем товару та не зазначення вказаної фотографії у додатках до тексту акту перевірки.

У зв`язку з чим, при вирішенні спору колегія суддів виходить із загальних засад недопустимості притягнення особи до відповідальності на припущеннях та усі сумніви щодо доведеності провини особи тлумачить на її користь (ч. 2 ст. 62 Конституції України).

За приписами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Колегія суддів вважає, що відповідачем не надано достатньо доказів правомірності дій щодо прийняття оскаржуваного рішення про застосування фінансових санкцій, що підтверджується наведеними законодавчими нормами та наявними матеріалами справи.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ЕКО» про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 20 грудня 2016 року № , прийнятого Києво-Святошинською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, яким застосовано штраф у розмірі 162380 грн 38 коп. є правомірними і обґрунтованими.

Враховуючи, що доводи апеляційної скарги повністю спростовують висновки суду першої інстанції, які містяться у рішенні Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 лютого 2019 року колегія суддів вважає за необхідне скасувати зазначене судове рішення, як таке, що прийняте при неповному з`ясуванні обставин, які мають значення для вирішення справи та здійснені з неправильним застосуванням норм матеріального права та прийняти нове рішення про задоволення адміністративного позову.

У відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з п. 1 п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО» - задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 лютого 2019 року скасувати та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО» до Києво-Святошинської об`єднаної державної податкової інспекції у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 20 грудня 2016 року № , прийняте Києво-Святошинською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, яким застосовано штраф у розмірі 162380 грн 38 коп.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Н.М. Літвіна

Судді А.Ю. Коротких

І.В. Федотов

Повний текст постанови виготовлено 01 липня 2019 року.