Справа № 212/9179/18
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2019-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 липня 2019 року м. Дніпросправа № 212/9179/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року (суддя Турлакова Н.В.) по справі №212/9179/18 за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Покровської районної в місті Кривому Розі ради, треті особи: Служба у справах дітей виконавчого комітету Покровської районної в місті Кривому Розі ради, ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення, -

в с т а н о в и В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення № 484 Виконавчого комітету Покровського районної у місті Кривому Розі ради Про затвердження висновку служби у справах дітей про підтвердження місця проживання малолітнього ОСОБА_3 для його тимчасового виїзду за межі України від 21.11.2018р.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що оскаржуване рішення відповідача, яке фактично надає можливість отримання матір`ю неповнолітньої дитини дозволу на виїзд дитини за межі України без згоди батька дитини, прийнято без достатніх для цього правових підстав та без урахування заперечень позивача, як батька неповнолітньої дитини.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року провадження у справі закрито з тих підстав, що справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, оскільки переданий на вирішення суду спір стосується особистих немайнових прав батьків неповнолітньої дитини. Позивачу роз`яснено, що вказаний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції про закриття провадження у справі, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Апеляційна скарга фактично обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції про те, що переданий на вирішення суду спір не є справою адміністративної юрисдикції. Позивач вказує на те, що у спірному випадку, затверджуючи висновок Служби у справах дітей, відповідач діяв як суб`єкт владних повноважень. При цьому, реалізовуючи владні управлінські функції, відповідач прийняв рішення, яке не узгоджується з законодавчо визначеними підставами для прийняття рішення про підтвердження місця проживання дитини під час вирішення питання її тимчасового виїзду за межі України.

Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивач є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1

Службою у справах дітей складено висновок про підтвердження місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 для її тимчасового виїзду за межі України. Згідно вказаного висновку дитини проживає разом із своєю матір`ю.

Виконавчим комітетом Покровської районної в місті Кривому Розі ради прийнято рішення №484 від 21.11.2018р. «Про затвердження висновку служби у справах дітей про підтвердження місця проживання малолітнього ОСОБА_3 для його тимчасового виїзду за межі України».

Вказане рішення оскаржене позивачем у судовому порядку.

За наслідками перегляду справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що переданий на вирішення суду спір не є справою адміністративної юрисдикції з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із п.1 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Пунктом 2 частини 1 статті 4 КАС України визначено поняття публічно-правового спору це спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до юрисдикції адміністративних судів належать, зокрема, спори, які виникли між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень.

Спір, що розглядається у межах цієї справи, не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки відповідач, приймаючи оскаржуване рішення, не мав публічно-правових відносин саме з позивачем.

Крім цього, ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

У свою чергу, приватно-правові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватно-правових відносин.

Як свідчать встановлені обставини у цій справі, спірні правовідносини між сторонами не мають ознак публічно-правового спору, навпаки, характер цих правовідносин вказує про наявність приватноправового спору, який стосується особистих немайнових прав батьків неповнолітнього ОСОБА_3 щодо участі у його виховані.

Оскільки спір стосується батьківських прав, що регулюються нормами сімейного законодавства, суд першої інстанції правильно вказав на те, що у спірному випадку рішення відповідача не є рішенням суб`єкта владних повноважень у сфері управлінської діяльності.

Частиною першою статті 19 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

При цьому, згідно із п.10 ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу місцевого самоврядування.

Отже, позивач не позбавлений можливості порушити питання про визнання протиправним рішення відповідача під час вирішення справи у порядку цивільного судочинства.

Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вказаний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, у зв`язку з чим судом першої інстанції законно постановлено ухвалу про закриття провадження в адміністративній справі.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року по справі №212/9179/18 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у строки, визначені ст. 329 КАС України.

Вступну та резолютивну частину постанови проголошено 02.07.2019р.

Повний текст постанови складено 03.07.2019р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк