Справа № 160/2534/19
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2019-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 травня 2019 року Справа № 160/2534/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОлійника В. М.
за участі секретаря судового засіданняМаксімова А.С.
представника позивача представника відповідача Іпатова А.В. Каціонової О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом приватного підприємства «Мегахім Опт» до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення, -
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що ним 26.12.2018р укладено контракт №752/00203335/200695 з ПАТ «Казаньоргсинтез» резидентом Російської Федерації (як продавцем), на поставку в Україну протягом 2019 року товарів (в тому числі «смола фенольна») виробництва ПАТ «Казаньоргсинтез». На підставі вказаного контракту у лютому 2019 року позивачем імпортовано товар - смолу фенольну, за ціною 9000 руб РФ /мт. у зв`язку із чим 19 лютого 2019 року подано до Дніпропетровської митниці ДФС ЕМД № UА110150/2019/210285.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року відкрито провадження у справі № 160/2534/19, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження. Судове засідання призначено на 23 квітня 2019 року.
Останнє судове засідання відбулось 23 травня 2019 року.
19 квітня 2019 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечив проти заявлених позовних вимог та зазначив, що позивач 19 лютого 2019 року звернувся до Дніпропетровської митниці ДФС з ЕМД № UА110150/2019/210285 для здійснення митного оформлення товару „продукт (торгова назва «смола фенольна»), країна виробництва: RU, країна походження RU. Виробник: ПАТ «Казаньоргсинтез", який надійшов на адресу позивача на підставі зовнішньоекономічного контракту від 26.12.18 року № 752/00203335/200695. Митна вартість товару заявлена позивачем за ціною договору на рівні 9 рубл/кг..
В проведеного митного контролю встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності. Так, відповідно до п. 2.1 контракту від 26.12.2018 № 752/00203335/200695, оплата за товар здійснюється у вигляді 100% передплати протягом 5 днів з дати виставлення рахунку. Декларантом позивача до документів митного оформлення надано проформу-інвойс від 29.01.2019 № 200695/1 на суму 2970000 рос. рублів. Також, надано інвойс від 07.02.2019 № 70090285 на суму 567000 рос рублів. Відповідно до наданого банківського платіжного доручення від 05.02.2019 № 1 позивачем здійснено оплату у сумі 1500000,00 рос. Рубл.. При цьому, у графі 70 «призначення платежу» зазначеного платіжного доручення вказано реквізити контракту № 752/00203335/200695 та проформи-інвойсу № 200695/1 на суму 2970000 рос рублів.
Надані декларантом до митного оформлення документи не містять відміток митних органів країни відправлення (Російська Федерація), як передбачено Положенням про уніфікований порядок проставлення митними органами держав - учасниць СНД на транспортних і комерційних документах печаток і штампів (затверджено на 32-му засіданні Ради керівників митних служб держав - учасниць Співдружності рішенням від 13.09.2001 №5/32). Таким чином, наявна вірогідність, щодо митного оформлення декларантом надано інші документи, ніж ті, що стали підставою для митного оформлення товару на експорт в країні відправлення (Росія).
З урахуванням наведеного оскаржене рішення про коригування митної вартості товару та картка відмови в митному оформленні прийняті митним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, які передбачені Конституцією та законами України.
23 квітня 2019 року представником позивача надана відповідь на відзив, в якій він вказав, що відзив фактично повторює доводи оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів №UA110150/2019/200047/1 та не містить заперечень проти доводів та доказів, які приведені позивачем в позовній заяві в обґрунтування протиправності винесення відповідачем оскаржуваного рішення.
17 травня 2019 року представником відповідача надані заперечення, в яких він вказав, що надані декларантом на підтвердження вартості товару документи містять розбіжності щодо ціни товару. Заявлений рівень вартості не обчислюється як ціна, що фактично сплачена. Саме платіжні доручення є підтвердженням фактурної вартості товару. В даному випадку платіжне доручення від 05.02.2019 № 1 не ідентифікується із спірною партією товару, отже фактурну вартість товару, яка є складовою митної вартості, позивачем не підтверджено.
Позивачем до матеріалів справи долучено платіжне доручення від 11.02.2019 № 2 на суму 1 376 000,00 руб., яке декларантом під час митного оформлення не надавалось
До того ж, платіжні доручення від 05.02.2019 № 1 та від 11.02.2019 № 2 у своїй сукупності підтверджують сплату 2876000,00 руб., в той час, як інвойс № 200695/1 складений на суму 2970000 руб.
В судовому засіданні 23 травня 2019 року представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити адміністративний позов повністю.
Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з урахуванням такого.
Як встановлено судом та підтверджується наявними матеріалами справи, 26 грудня 2018 року між ПП «Мегахім Опт» (покупець) та ПАТ «Казаньоргсинтез» (продавець), резидент Російської Федерації, укладено зовнішньоекономічний контракт №752/00203335/200695 (рамочний) на поставку в Україну протягом 2019 року товарів, в тому числі «смоли фенольної» виробництва ПАТ «Казаньоргсинтез».
Відповідно до п. 1.6 Контракту, ціна, кількість, асортимент і умови поставки на кожний календарний місяць мають бути узгоджені сторонами до 25 числа місяця, попереднього місяця відвантаження товару шляхом укладення сторонами доповнення (додаткової угоди) до контракту.
29 січня 2019 року сторонами укладено Доповнення №1 до Контракту (яке є його невід`ємною частиною), відповідно до якого сторонами узгоджено відвантаження протягом лютого 2019 року товару - смоли фенольної у кількості 300 т +/- 10% за ціною 9000,00 руб.РФ/мт на умовах поставки DAP кордон РФ/України (відповідно до Інкотермс-2010).
У зв`язку із чим 19 лютого 2019 року ПП «Мегахім Опт» до Дніпропетровської митниці ДФС (м/п «Слобожанський») подано ЕМД №UA110150/2019/210285, в якій заявлено до розмитнення отриманий від ПАТ «Казаньоргсинтез» товар, загальна митна вартість партії 236373,12 грн. (576000,00 руб. РФ, 9,00 руб.РФ/кг), тобто митна вартість визначена за ціною контракту (перший метод визначення митної вартості).
19 лютого 2019 року декларантом позивача - ФОП Старостіною К.С. отримано від Дніпропетровської митниці ДФС повідомлення №90а3516f-6349-4079-8fde-fa1de97ad86c (повідомлення №1 до ЕМД №UA110150/2019/210285 від 19 лютого 2019 року) згідно з яким, за результатами здійсненої посадовими особами відповідача контролю правильності визначення митної вартості товару встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості товару, мстять розбіжності та не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості та на підставі ч.3 ст.53, ч.4 ст.54 декларанта зобов`язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 2) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 3) виписку з бухгалтерської документації; 4) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 5) інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
19 лютого 2019 року декларант листом №19/02 повідомив Дніпропетровську митницю ДФС про неможливість надання додаткових (витребуваних митницею) документів в 10-денний термін.
Надаючи оцінку правомірності винесення оскарженого рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови, суд виходить з наступного.
Митним органом встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності та не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості (п. 3 ст. 53 МК України).
Сканована копія інвойсу 70090285 від 07.02.2019 року та надані декларантом до митного оформлення документи не містять відмітки митних органів країни відправлення (Російська Федерація), як передбачено Положенням про уніфікований порядок проставлення митними органами держав - учасниць СНД на транспортних і комерційних документах печаток і штампів (затверджено на 32-му засіданні Ради керівників митних служб держав - учасниць Співдружності рішенням від 13.09.2001 №5/32). Що може означати, що зазначений документ митним органам зарубіжної країни не надавалися, вантаж на шляху його слідування в Україну не супроводжував, і був вкладений в пакет документів лише на українському кордоні.
Відповідно до положень частини другої ст.53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, інші платіжні або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару. Згідно пункту 2.1 контракту 752/00203335/200695, оплата здійснюється у вигляді 100% передплати протягом 5 днів з дати виставлення рахунку. До митного оформлення надано проформу інвойс 200695/1 від 29.01.2019 року на суму 2970000 рос.рублів. До митного оформлення надано інвойс 70090285 від 07.02.2019 року на суму 567000 рос. рублів. До митного оформлення надано банківське платіжне доручення №1 від 05.02.2019 року на суму 1500000,00 рос.рубл.. У графі призначення платежу зазначені реквізити контракту 752/00203335/200695 та рахунок-інвойс 200695/1 на суму 2970000 рос.рублів. Таким чином, умови оплати, узгоджені сторонами у пункті 2.1 контракту, не дотримані.
За визначенням, наведеним у статті 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно ч.2 ст.58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
У відповідності до частини 4 вказаної статті митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
За правилами ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, міститься в частині 2 статті 53 Митного кодексу України.
При цьому документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч. 2 ст. 53 МК України).
Оцінюючи доводи митного органу про те, що сума в рахунку-проформі №200695/1 та в інвойсі від 07.02.2019 року №70090285 не співпадає із сумою, сплаченою позивачем на користь постачальника згідно платіжного доручення від 05.02.2019 року №1 , суд зазначає, що відповідно до п. 1.6 Контракту №752/00203335/200695 від 26.12.2018 року, ціна, кількість, асортимент і умови поставки на кожний календарний місяць мають бути узгоджені сторонами до 25 числа місяця, попереднього місяцю відвантаження товару шляхом укладення сторонами доповнення (додаткової угоди) до контракту.
29.01.2019 року між сторонами укладено доповнення №1 до контракту, відповідно до якого сторонами узгоджено відвантаження протягом лютого 2019 року товару «смола фенольна» кількістю 300 т +/- 10% за ціною 9000,00 руб.РФ/мт на умовах поставки DAP кордон РФ/України (відповідно до Інкотермс-2010). Доповнення №1 є невід`ємною частиною контракту №752/00203335/200695 від 26.12.2018 року.
Відповідно до п.2.1, п. 2.2 контракту №752/00203335/200695, оплата здійснюється у вигляді 100% передплати протягом 5 днів з дати виставлення рахунку, в банківських документах на платіж має міститись посилання на номер контракту.
29.01.2019 року ПАТ «Казаньоргсинтез» на підставі укладеного сторонами доповнення №1 до контракту було виставлено рахунок-проформу №200695/1 (на передплату) на суму 2970 000,00 руб.РФ, що, як вказав позивач, відповідає верхній межі обумовленої сторонами в доповненні №1 до контракту можливої похибки в кількості товару +10% (тобто 330 т х 9 000,00 руб.РФ/т = 2970000,00 руб.РФ).
До ЕМД №UА110150/2019/210285 декларантом додано платіжне доручення №1 від 05.02.2019 року на суму 1500000,00 руб.РФ із зазначенням в призначенні платежу реквізитів контракту №752/00203335/200695 та рахунку-проформи №200695/1, що відповідає умовам укладеного контракту.
Судом встановлено, що всього за доповненням №1 до контракту №752/00203335/200695 та по рахунку-проформі №200695/1 ПП «Мегахім Опт» здійснено два платежі: на суму 1500000,00 руб.РФ - платіжним дорученням №1 від 05.02.2019 року та на суму 1376 000,00 руб.РФ платіжним дорученням №2 від 11.02.2019 року, всього на загальну суму 2876 000,00 руб.РФ, що є меншим за суму передплати, зазначену в рахунку-проформі №200695/1, однак в межах обумовленої сторонами в Доповненні №1 до Контракту можливої похибки в кількості товару (300 т + 10%, тобто від 270 т до 330 т, ціною 9 000,00 руб.РФ/т, відповідно загальною вартістю від 2 430 000,00 руб.РФ до 2 970 000,00 руб.РФ).
Суд погоджується з доводами представника позивача про те, що умови контракту №752/00203335/200695 не містять штрафних санкцій за порушення строку внесення передплати за товар, тому порушення строків оплати передплати за товар є виключно порушенням вимог п.2.1 контракту, однак жодним чином не впливає на сплачену за товар ціну та обчислення митної вартості товару.
Позивач вказав, що заявлена до митного оформлення в ЕМД №UА110150/2019/210285 поставка товару кількістю 64 т (64 000 кг) за інвойсом №70090285 від 07.02.2019 року на суму 576000,00 руб.РФ є лише першою поставкою товару в межах узгодженої сторонами на лютий 2019 року кількості товару за доповненням №1 до контракту №752/00203335/200695 і повністю покривається здійсненою передплатою на суму 1500000,00 руб.РФ платіжним дорученням №1 від 05.02.2019 року за рахунком-проформою №200695/1.
Стосовно доводів відповідача про те, що сканована копія інвойсу 70090285 від 07.02.2019 року не містять відміток митних органів країни відправлення (Російська Федерація), як передбачено Положенням про уніфікований порядок проставлення митними органами держав - учасниць СНД на транспортних і комерційних документах печаток і штампів (затверджено на 32-му засіданні Ради керівників митних служб держав учасниць Співдружності рішенням від 13.09.2001 №5/32), суд зазначає, що в матеріалах справи наявна належним чином засвідчена копія зазначеного інвойсу №70090285 від 07.02.2019 року, яка містить відповідний штамп Татарстанської митниці, такі ж відмітки містить і залізнична накладна СМГС №26713523.
Доводи відповідача про те, що замовлення, реквізити якого містяться у комерційному рахунку №70090285 від 07.02.2019 року, не надано до митного оформлення, суд відхиляє, оскільки, як пояснив представник позивача, номер замовлення, зазначений в інвойсі №70090285 від 07.02.2019 року, є виключно внутрішньозаводським номером замовлення в ПАТ «Казаньоргсинтез». Ані умови Контракту №752/00203335/200695, ані положення чинного законодавства не містять вимог щодо зазначення в інвойсі додаткової інформації. До того ж, суд зазначає, що у відповідності до положень ст. 53 МК України замовлення не є документом, що підтверджує митну вартість товару.
Надаючи оцінку доводам митного органу про те, що попередні митні оформлення ідентичного товару позивачем здійснені за другорядними методами визначення митної вартості на рівні 0,23-0,24 дол/кг., в той час як за ЕМД UА110150/2019/210285 від 19 лютого 2019 року декларантом заявлено вартість товару згідно інвойсу на рівні 9000 рубл/тону - 0,135 дол/кг., суд виходить з наступного.
Наведене також підтверджується листом №05/01цвт/4315 від 11.02.2019 року ПАТ «Казаньоргсинтез», в якому виробник зазначив, що підвищення ціни мало тимчасовий характер і було пов`язане із завчасно не прогнозованим стрибком попиту на товар, внаслідок чого завод був вимушений терміново здійснити закупівлю додаткової сировини за цінами вище звичайних, поніс додаткові витрати на оплату праці і інші витрати, що потягло за собою стрімке підвищення ціни на товар. На початок 2019 року заводом ситуація була стабілізована, що мало наслідком зворотне зниження ціни на товар.
Представник позивача в судовому засіданні вказав, що так як кількість товару, що залишились до постачання за контрактом з ПАТ «Казаньоргсинтез» №752/00203335/200476 від 10.06.2017 року (попереднім до нині діючого контракту) після зворотного зниження ціни на товар на початку 2019 року була незначною, то підприємством було вирішено самостійно обрати другий метод визначення митної вартості для уникнення затягування процедури митного оформлення.
Відповідно до частини першої статті 54 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Згідно з положеннями статті 57 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Щодо витребовуваних митним органом документів, то позивач вказав, що вимога про надання банківських платіжних документів, які стосуються оцінюваного товару та вимога про надання виписки з бухгалтерської документації є безпідставними, оскільки до ЕМД №UА110150/2019/210285 декларантом було додано платіжне доручення №1 від 05.02.2019 року. Щодо надання страхових документів, то поставка здійснена на умовах DAP правил Інкотермс-2010, та не передбачає страхування вантажу, до того ж декларантом не заявлялось про страхування вантажу. Надання каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару також було неможливим, так як до ЕМД №UA110150/2019/210285 декларантом додано комерційну пропозицію ПАТ «Казаньоргсинтез» №64/3271 від 29.01.2019 року та лист ПАТ «Казаньоргсинтез» по поставкам продукції №64/3273 від 29.01.2019 року. Каталогів та/або прейскурантів (прайс-листів) із зазначенням ціни товарів офіційний сайт ПАТ «Казаньоргсинтез» в мережі Інтернет не містить.
Відповідно до частини 6 статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Суд зазначає, що підстави для незастосування основного методу визначення митної вартості товару передбачені частиною другою статті 58 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Так, відповідно до вищевказаної норми метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
У даному випадку, судом встановлено, що позивач надав усі наявні та достатні документи, передбачені Митним кодексом України, необхідні для визначення митної вартості, та які містять повну інформацію про митну вартість та її складові. Натомість контролюючий орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню другорядного методу (за ціною договору щодо ідентичних товарів).
Спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.
Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 19 лютого 2019 року у справі №805/2713/16-а.
До того ж, формально нижчий рівень митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також слід урахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень із питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.
З урахуваннями викладеного, суд доходить висновку, що позивачем подано до митниці повний пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, відповідачем не підтверджено належними доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.
Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, всупереч вимогам ч.2 ст.77 КАС України, не доведено, що при декларуванні позивачем товару за першим методом (вартістю Контракту) були наявними обставини, які б свідчили про існування достатніх підстав для виникнення обґрунтованого сумніву у митного органу щодо вартості імпортованого товару.
У відповідності до ч.1, ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст. ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити повністю.
Присудити на користь приватного підприємства «Мегахім Опт» за рахунок бюджетних асигнувань Дніпропетровської митниці ДФС судові витрати у розмірі 1921,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 06 червня 2019 року.

Суддя (підпис) Рішення не набрало законної сили 06 червня 2019 року. Суддя З оригіналом згідно. Суддя В.М. Олійник В.М. Олійник В.М. Олійник