Справа № 420/419/19
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2019-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/419/19

Категорія: 10500000

Головуючий в 1 інстанції: Завальнюк І. В.

Час і місце ухвалення: 12:20 год., м. Одеса

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Лук`янчук О.В.

суддів - Бітова А. І.

- Ступакової І. Г.

при секретарі - Черкасовій Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Одеської митниці ДФС на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 березня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці ДФС про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила:

визнати протиправною бездіяльність Одеської митниці ДФС щодо невиконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 17.11.2017 № 815/3908/17;

стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки виконання вказаної постанови з 18.11.2017 по день ухвалення рішення у справі.

В обґрунтування позову зазнається, що постановою Одеського окружного адміністративного суду від 17.11.2017 по справі № 815/3908/17, серед іншого, наказ про її звільнення визнано протиправним та скасовано, і позивача поновлено посаді державного інспектора митного поста "Одеса-аеропорт" Одеської митниці ДФС з 27.06.2017. При цьому судове рішення в частині поновлення на посаді допущено до негайного виконання. Однак лише наказом Одеської митниці ДФС від 05.02.2018 ОСОБА_1 поновлено на посаді державного інспектора митного поста "Одеса-аеропорт" Одеської митниці ДФС з 27.06.2017 із умовою "до набрання рішення суду у справі № 815/3908/17". З моменту винесення рішення про поновлення позивача на посаді ОСОБА_1 ніде не працювала та не ставала на облік до центру зайнятості, сподіваючись, що відповідачем судове рішення буле виконано згідно чинного законодавства. Отже в результаті неправомірної бездіяльності відповідача щодо виконання судового рішення про поновлення позивача на роботі, допущеного до негайного виконання, позивачем не отримувалася належна їй заробітна плата, що зумовило її звернутись за судовим захистом із даним адміністративним позовом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 березня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Одеської митниці ДФС про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено частково.

Стягнуто з Одеської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду за період з 18.11.2017 по 04.02.2018 в розмірі 6443,32грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , Одеська митниця ДФС подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог, та в цій частині прийняти нове, яким позов задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначається, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 05.02.2018 року по 30.01.2019 року, судом першої інстанції не взято до уваги що позивача фактично не поновлено на посаді, оскільки позивачка до роботи не приступила.

В апеляційній скарзі Одеська митниця ДФС, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення в частині задоволення позовних вимог, та в цій частині прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначається, що оскільки у затверджених штатних розписах на 2017 рік та 2018 рік були відсутні посади державного інспектора митного поста « Одеса - аеропорт» Одеської митниці, то виконання посадових обов`язків та здійснення повноважень за неіснуючою посадою не передбачалось положеннями законодавства України. Також апелянтом зазначено, що позивач фактично не поновлено на посаді, оскільки вона до роботи не приступила, а тому відсутні підстави для виплати позивачу грошового забезпечення за час затримки виконання судового рішення При цьому при проведенні розрахунку суми, що підлягає стягненню за час затримки виконання рішення, судом першої інстанції не зазначено розрахунку суми та не вказано чи визначена дана сума з урахуванням податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходила службу у митних органах з 25.10.2004 року і на час звільнення перебувала на посаді державного інспектора митного поста "Одеса-аеропорт" Одеської митниці ДФС, на яку позивач переведена наказом від 24.02.2015 р. №209-о.

Наказом Одеської митниці ДФС від 26.06.2017 № 630-о ОСОБА_1 звільнено з займаної посади відповідно до п.1 ч.1 ст.87 Закону України "Про державну службу", п.1 ст.40 КЗпП України, у зв`язку зі скороченням чисельності Одеської митниці ДФС, відповідно до затверджених Головою ДФС України організаційної структури та штатного розпису на 2017 рік Одеської митниці ДФС, введених в дію наказом Одеської митниці ДФС від 28.02.2017 №100, враховуючи неможливість переведення на іншу рівнозначну посаду відповідно до кваліфікаційних вимог.

Не погодившись із вищезазначеним наказом про звільнення, ОСОБА_1 оскаржила останній до Одеського окружного адміністративного суду.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 17.11.2017 по справі № 815/3908/17 за позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці ДФС, треті особи на стороні відповідача ГУ Державної казначейської служби України в Одеській області, державний інспектор Лиманська С.С., державний інспектор Бахчиванжи О.Є., державний інспектор Гасюченко Л.П., державний інспектор Поль О.Ю., державний інспектор Саркісян С.Л., державний інспектор Євстратов В.М., державний інспектор Мудрий О.Ю., державний інспектор Назаренко О.В., державний інспектор Яценко І.О., державний інспектор Чухненко В.В., державний інспектор Шаталова Т.М., державний інспектор Матвієнко С.М., державний інспектор Сідорчук Л.Л., державний інспектор Макаров В.А., державний інспектор Крохмаль О.В., державний інспектор Савватеєєв Д.В. про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди в розмірі 10000 грн. позовні вимоги задоволені частково:

визнано протиправним та скасовано наказ Одеської митниці ДФС від 26.06.2017 р. № 630-о, яким ОСОБА_1 звільнено із займаної посади з 27.06.2017 р. відповідно до п.1 ч.1 ст.87 Закону України "Про державну службу", ст40 КЗпП України.

поновлено ОСОБА_1 на посаді державного інспектора митного поста "Одеса-аеропорт" Одеської митниці ДФС з 27.06.2017 р.;

зобов`язано Одеську митницю ДФС вирішити питання щодо прийняття ОСОБА_1 на роботу за новими організаційною структурою та штатним розписом на 2017 р. Одеської митниці ДФС, затверджених наказом Одеської митниці ДФС від 28.02.2017 р. №100.;

стягнуто з Одеської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 27.06.2017 р. по 17.11.2017 року у розмірі 12762,73 грн.;

стягнуто з Одеської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 1000 грн.;

допущено негайне виконання постанови суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді державного інспектора митного поста "Одеса-аеропорт" Одеської митниці ДФС та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць в сумі 2416,19 грн.;

стягнуто з Одеської митниці ДФС за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640грн.;

у решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 17.04.2018 апеляційну скаргу Одеської митниці ДФС залишено без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17.11.2017 у справі 815/3908/17 - без змін.

Таким чином, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17.11.2017 у справі 815/3908/17 набрало законної сили 17.04.2018 і за заявами позивача 19.06.2018 Одеським окружним адміністративним судом видані виконавчі листи № 815/3908/17.

01.12.2017 Відділом примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ в Одеській області відкрито виконавче провадження № 55280962 щодо примусового виконання зазначеного судового рішення в частині поновлення позивача на посаді державного інспектора митного поста "Одеса-аеропорт" Одеської митниці ДФС.

Також 03.07.2018 Відділом примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ в Одеській області відкрито виконавче провадження № 56681089 щодо примусового виконання судового рішення в частині прийняття ОСОБА_1 на роботу за новими організаційною структурою та штатним розписом Одеської митниці ДФС на 2017 р.

Постановою державного виконавця від 17.10.2018 виконавче провадження № 56681089 закрито у зв`язку зі невиконанням божником та надіслано до ГУ НП в Одеській області повідомлення про вчинення злочину посадовими особами Одеської митниці ДФС.

Наказом Одеської митниці ДФС від 05.02.2018 № 86-о ОСОБА_1 поновлено на посаді державного інспектора митного поста "Одеса-аеропорт" Одеської митниці ДФС з 27.06.2017 із ремаркою "до набрання рішення суду у справі № 815/3908/17".

Наказом Одеської митниці від 30.01.2019 № 77-о ОСОБА_1 призначено на посаду державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного поста "Спеціалізований" Одеської митниці ДФС.

Вважаючи порушеним право позивача в частині негайного виконання рішення суду, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір суд першої інстанції виходив з того, що відповідач допустив затримку виконання судового рішення, яке підлягало негайному виконанню, відтак порушив охоронювані законом трудові права ОСОБА_1 , у зв`язку з цим, права поновленого судом на роботі позивача необхідно відновити у передбачений статтею 236 КЗпП України спосіб, - шляхом стягнення на її користь середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення, за період з 18.11.2017 року по 04.02.2018 року в розмірі 6443,32 грн. При цьому відмовив в задоволенні позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку, спричиненого затримкою виконання судового рішення за період з 05.02.2018 по день ухвалення судового рішення, зазначивши що такі вимоги є спором щодо проходження публічної служби та становлять окремий предмет спору.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову частково. При цьому, апеляційний суд виходить з наступного.

Статтею 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Частиною 2 ст.14 КАС України встановлено, що постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно ч.2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частиною 1 ст. 255 КАС України (в редакції чинній до 15.12.2017) передбачено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 256 КАС України (в редакції чинній до 15.12.2017), негайно виконуються постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Відповідно до ч. 2 ст. 257 КАС України (в редакції чинній до 15.12.2017) , судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Відповідно до статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів громадян і держави.

При цьому, як слідує із роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у пункті 34 постанови від 6 листопада 1992 року №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Відповідно до ст. 236 КЗпП України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що підставою для виплати незаконно звільненому працівнику середнього заробітку є встановлений судом факт затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення про поновлення на роботі. Видання роботодавцем наказу чи розпорядження про поновлення працівника лише завершує період часу, за який можливе стягнення середньомісячного заробітку.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 01.07.2015 року у справі №6-435цс15, законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі і цей обов`язок полягає у тому, що у роботодавця обов`язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватися. Виходячи з лексичного значення (тлумачення) поняття "затримка", як "зволікання", "проволока", за змістом норм статті 236 КЗпП України затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі слід вважати не видання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин, негайно, після проголошення судового рішення.

Також, у п. 34 роз`яснення Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" зазначається, що рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу (далі - роз`яснення Пленум ВСУ від 06.11.1992 року № 9).

Як вбачається з матеріалів справи, постанова Одеського окружного адміністративного суду від 17.11.2017 по справі № 815/3908/17, допущена до негайного виконання зокрема в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді державного інспектора митного поста "Одеса-аеропорт" Одеської митниці ДФС та фактично виконана Одеською митницею ДФС шляхом видання наказу 05.02.2018 № 86-о., а отже позивач має право відповідно до статті 236 Кодексу законів про працю України на виплату їй середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення

Водночас, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції вірно встановлено період за який підлягає стягненню середній заробіток за час затримки виконання судового рішення з 18.11.2017 по 04.02.2018 включно.

Також колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції правильно визначено суму середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі та яка підлягає стягненню на користь позивача в розмірі 6443,32 грн. з розрахунку середньоденного заробітку: 123,91 грн. х 52 робочих дня, яка обрахована відповідно до приписів постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 "Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати".

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта стосовно того, що виплата середнього заробітку повинна здійснюватися з відрахуванням податку на доходи фізичних осіб та військового збору, оскільки приписами абз.3 п.3 Порядку № 100 передбачено, що усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі. Крім того, колегія суддів зазначає, що справляння та сплата прибуткового податку з громадян є обов`язком роботодавця та працівника, а тому в рішенні суд зазначає суму без утримання податків та інших обов`язкових платежів.

Одеська митниця в апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги, що позивачку фактично не поновлено на посаді, оскільки вона до роботи не приступила, а тому відсутні підстави для виплати позивачу грошового забезпечення за час затримки виконання судового рішення.

Колегія суддів не приймає до уваги такі доводи апелянта, оскільки вони не засновані на наведеному вище законодавстві, а позивач не міг виконувати свої посадові обов`язки та відповідно не отримував грошове забезпечення з вини роботодавця.

Апелянтом на підтримання своїх доводів вказано, що оскільки у затверджених штатних розписах на 2017 рік та 2018 рік були відсутні посади державного інспектора митного поста «Одеса - аеропорт» Одеської митниці, то виконання посадових обов`язків та здійснення повноважень за неіснуючою посадою не передбачалось положеннями законодавства України.

Колегія суддів вважає дані доводи безпідставними з огляду на те, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про вчинення з боку відповідача дій, спрямованих на забезпечення позивача штатною посадою, переведення його на іншу відповідну посаду або пропонування йому посади у органах митної служби тощо.

Колегія суддів також не приймає до уваги доводи Одеської митниці стосовно того, що їм про рішення Одеського окружного адміністративного суду стало відомо лише 29.11.2017 року, а тому початок затримки виконання рішення є дата, коли відповідачу стало відомо про рішення суду першої інстанції про поновлення на роботі ОСОБА_1 , оскільки вищезазначеними нормами закону встановлено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі.

При цьому, колегія суддів зазначає, що нормами КЗпП та інших законодавчих актів не передбачено підстав, за яких власник або уповноважений ним орган може пропустити строк виконання судового рішення, яке підлягає негайному виконанню.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач допустив затримку виконання судового рішення, яке підлягало негайному виконанню, відтак порушив охоронювані законом трудові права ОСОБА_1 , у зв`язку з цим, права поновленого судом на роботі позивача необхідно відновити у передбачений статтею 236 КЗпП України спосіб, - шляхом стягнення на її користь середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення, за період з 18.11.2017 року по 04.02.2018 року в розмірі 6443,32 грн.

Водночас, судом першої інстанції, вірно встановлено що позовні вимоги про стягнення середнього заробітку, спричиненого затримкою виконання судового рішення за період з 18.11.2017 по день ухвалення судового рішення задоволенню не підлягають, так як з 05.02.2018 ОСОБА_1 наказом від 05.02.2018 № 86-о поновлена на посаді і з цього часу повинна була отримувати заробітну плату на загальних підставах, отже такі вимоги є спором щодо проходження публічної служби та становлять окремий предмет спору, який не може обґрунтовуватись контекстом затримки виконання рішення суду, а відтак доводи ОСОБА_1 в цій частині є помилковими.

Разом із тим, колегія суддів зазначає про відсутність бездіяльності відповідача щодо невиконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 17.11.2017 № 815/3908/17 в частині непоновлення на посаді; оскільки матеріалами справи підтверджено прийняття відповідачем наказу про поновлення на посаді від 05.02.2018 р.

За таких обставин, доводи апеляційних скарг не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, а отже висновків суду не спростовують.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 29 січня 2019 року, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст.328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 329, 331 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Одеської митниці ДФС залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 березня 2019 року залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 04 липня 2019 року .

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова