Справа № 540/1106/19
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2019-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/1106/19

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гомельчука С.В.,

при секретарі Воронцовій К.С.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Черниш Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправною та скасування вимоги від 21.02.2019 року № Ф-19639-51,

встановив:

31 травня 2019 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (далі - відповідач), у якому просить визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 21.02.2019 року № Ф- 19639-51, винесену відповідачем.

Позовні вимоги обґрунтовані наступними обставинами. Так, у квітні 2019 року позивач поштою отримав податкову вимогу від 21.02.2019 року № Ф-19639-51, винесену Головним управлінням ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, якою позивача зобов`язано сплатити штрафні санкції в розмірі 13684,80 грн. За текстом зазначеної вимоги вбачається, що нарахована відповідачем заборгованість (недоїмка) виникла зі сплати єдиного соціального внеску (ЄСВ). Позивач зазначив, що з 14.05.2005 року перебуває на обліку в органах податкової служби - ДПІ у м. Херсоні, як фізична особа-підприємець за № 24338, що підтверджується копією довідки про взяття на облік платника податків від 07.08.2013 року №849. За наказом Мінюсту України від 18.03.2013 року № 457/5, позивач 01.04.2013 року отримала свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 708 і внесена до Єдиного реєстру арбітражних керуючих. Позивач зазначила, що обліковується відповідачем як ФОП, арбітражний керуючий, ця обставина підтверджується довідкою про взяття на облік платника податків від 07.08.2013 року №849. Посилаючись на відомості звітів про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017, 2018 р.р., позивач дійшов висновку про те, що йому нараховано ЄСВ як фізичній особі-підприємцю та як самозайнятій особі, що провадить незалежну професійну діяльність. Таким чином, наведене на думку позивача, свідчить про незаконне застосування до нього, як одного суб`єкта обов`язок щодо подвійної сплати ЄСВ за один й той же період. Відтак, прийняте відповідачем рішення за вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 21.02.2019 року № Ф-19639-51 в сумі 13684,80 грн. є протиправним, таким що підлягає скасуванню.

Ухвалою від 03.06.2019 року у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання на 02.07.2019 року.

20.06.2019 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначив, що ОСОБА_1 перебуває на податковому обліку в Херсонській ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області як платник податків за основним місцем обліку. Позивач є фізичною особою-підприємцем, який перебуває на загальній системі оподаткування. Крім того, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону №2464 платниками єдиного внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності. Згідно положень п. п. 14.1.226. п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності. Нормами цієї статті визначено, що незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб. Позивач з 06.05.2005 року є фізичною особою-підприємцем та з 25.04.2013 року є особою, яка провадить незалежну професійну діяльність арбітражного керуючого. З огляду на це, позивач є платником єдиного внеску на підставі зазначених норм права. Законом України від 06.12.2016 року № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (далі - Закон № 1774-VIII) було внесено низку змін до Закону №2464, які набули чинності з 01.01.2017 року, зокрема щодо нарахування та сплати єдиного внеску фізичними особами - підприємцями та особами, які провадять незалежну професійну діяльність. Так, базою нарахування єдиного внеску для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 Закону № 2464, є сума доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. Ставка єдиного внеску становить 22%. З 2017 року у разі, якщо такими платниками не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такі платники зобов`язані визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску (абз. 2 п. 2 ч. 1 ст.7 Закону №2464 в редакції Закону № 1774). Отже, Законом чітко передбачено, що навіть у випадку не отримання доходу платником єдиного внеску, він зобов`язаний визначити базу нарахування, при цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску. Враховуючи зазначені норми законодавства, особа, яка провадить незалежну професійну діяльність та одночасно є фізичною особою-підприємцем, зобов`язана сплачувати та подавати звітність з єдиного внеску окремо за кожним видом діяльності. За таких обставин, позивачу було нараховано єдиний внесок в інтегрованій картці платника в автоматичному режимі, а саме: за 2017 рік як фізичній особі-підприємцю в сумі 8448,00 грн., як особі, яка здійснює незалежну професійну діяльність - 8448,00 грн.; за 2018 рік як фізичній особі-підприємцю в сумі 9828,72 грн., як особі, яка здійснює незалежну професійну діяльність - 9828,72 грн. Станом на 31.01.2019 року в інтегрованій картці з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування АІС «Податковий блок» за позивачем рахувалася заборгованість (недоїмка) з єдиного внеску на загальну суму 13684,80 грн. За таких обставин, за наявності боргу в інтегрованій картці платника ЄСВ, позивачу на підставі частини четвертої статті 25 Закону № 2464 було сформовано та направлено вимогу про сплату боргу форми «Ф» від 21.02.2019 року № Ф-19639-51. На підставі викладеного, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У судове засідання, призначене на 02.07.2019 року, сторони з`явились.

Представник позивача позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача проти позову заперечив і просив відмовити в його задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи представників сторін, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заяви по суті, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є фізичною особою - підприємцем, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрована в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців 28.04.2005 року за № 0004239.

ОСОБА_1 займається діяльністю арбітражного керуючого (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) на підставі Свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), виданого згідно наказу Міністерства юстиції України від 18.03.2013 року № 457/5.

Свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) № 708 видано ОСОБА_1 01.04.2013 року без обмеження строку дії.

Позивач зареєстрована як платник єдиного податку з 06.05.2005 року, що підтверджується випискою з ЄДРПОУ від 28.11.2013 року, з обранням загальної системи оподаткування.

Фізична особа - підприємець, арбітражний керуючий - ОСОБА_1 взята на облік як платник податків в органах державної податкової служби 14.05.2005 року за № 24338. 07.08.2013 року отримала довідку про взяття на облік платника податків № 849.

Відповідно до вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 21.02.2019 року № Ф-19639-51 відповідачем позивачу визначено заборгованість зі сплати єдиного внеску у загальному розмірі 13684,80 грн.

Як вбачається із наданого до суду витягу з інтегрованої картки платника податків, за 2017 рік позивачу як фізичній особі-підприємцю нараховано ЄСВ у сумі 8448,00 грн., та як особі яка здійснює незалежну професійну діяльність - 8448,00 грн. За 2018 рік позивачу як фізичній особі-підприємцю нараховано ЄСВ у сумі 9828,72 грн., та як особі яка здійснює незалежну професійну діяльність - 9828,72 грн. Станом на 31.12.2017 року в інтегрованій картці платника обліковувалась переплата в сумі 13039,92 грн., в подальшому позивачем сплачувались поточні платежі: 21.03.2018 року - 4914,36 грн., 12.06.2018 року - 3000,00 грн., 20.12.2018 року - 1914,36 грн. Таким чином позивачу нараховано за 2017 - 2018 роки як фізичній особі - підприємцю та особі, яка здійснює незалежну професійну діяльність єдиного соціального внеску на суму 36553,44 грн. З урахуванням переплати та сплати на загальну суму 22868,64 грн., станом на 31.01.2019 року сума заборгованості зі сплати ЄСВ за позивачем склала 13684,80 грн.

Підставою для нарахування заборгованості стало зокрема те, що позивач, як особа, що проводить незалежну професійну діяльність та одночасно є фізичною особою-підприємцем, зобов`язана сплачувати та подавати звітність з єдиного внеску окремо за кожним видом діяльності.

Не погодившись із вказаною вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 21.02.2019 року № Ф-19639-51 в сумі 13684,80 грн., позивач оскаржила її до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Спірні правовідносини регулюються нормами Податкового кодексу України (далі - ПК України), Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 2464-VІ від 08.07.2010 року (далі - Закон № 2464) та іншими нормативно-правовими актами стосовно спірних правовідносин.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

За визначенням підпункту 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 ПК України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Відповідно до пункту 65.1 статті 65 ПК України, взяття на облік фізичних осіб - підприємців у контролюючих органах здійснюється за податковою адресою на підставі відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, наданих державним реєстратором згідно із Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".

Разом з тим, відповідно до пункту 65.2 статті 65 ПК України, облік самозайнятих осіб здійснюється шляхом внесення до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків записів про державну реєстрацію або припинення підприємницької діяльності, незалежної професійної діяльності, перереєстрацію, постановку на облік, зняття з обліку, внесення змін стосовно самозайнятої особи, а також вчинення інших дій, які передбачені Порядком обліку платників податків, зборів.

При цьому згідно підпункту 65.4.4 пункту 65.4 статті 65 ПК України, контролюючий орган відмовляє в розгляді документів, поданих для взяття на облік особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, у разі коли фізична особа вже взята на облік як самозайнята особа.

Таким чином, податковим законодавством виключена можливість подвійного взяття на облік особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, у разі коли фізична особа вже взята на облік як самозайнята особа.

Відповідно до положень пунктів 178.1, 178.2 статті 178 ПК України, особи, які мають намір здійснювати незалежну професійну діяльність, зобов`язані стати на облік у контролюючих органах за місцем свого постійного проживання як самозайняті особи та отримати довідку про взяття на облік згідно із статтею 65 цього Кодексу. Доходи громадян, отримані протягом календарного року від провадження незалежної професійної діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Згідно частин 1 та 3 статті 4 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14 травня 1992 року № 2343-XII з відповідними змінами, арбітражні керуючі є суб`єктами незалежної професійної діяльності. Право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) надається особі, яка отримала відповідне свідоцтво у порядку, встановленому цим Законом, та внесена до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України.

З аналізу зазначених положень законодавства вбачається, що діяльність арбітражних керуючих підпадає під визначення незалежної професійної діяльності, оподаткування доходів від отримання якої регулюється статтею 178 ПК України, лише у випадку, якщо така особа не зареєстрована як фізична особа-підприємець відповідно до вимог законодавства.

Разом з тим, відповідно до положень частини 4 пункту 6.7 Розділу VI Порядку обліків платників податків та зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 1588 від 09.12.2011 року, якщо фізична особа зареєстрована як підприємець та при цьому така особа провадить незалежну професійну діяльність, така фізична особа обліковується у контролюючих органах як фізична особа - підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності. У такому разі фізична особа зобов`язана подати особисто (надіслати рекомендованим листом з описом вкладення) або через уповноважену особу до контролюючого органу за місцем свого постійного проживання заяву за формою № 5-ОПП з позначкою «Зміни» та копію документа, що підтверджує право фізичної особи на провадження незалежної професійної діяльності. Відповідна заява позивачем подавалася, що підтверджується фактом видання контролюючим органом на ім`я позивача довідки про взяття на облік платника податків від 07.08.2013 року № 849.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач займається діяльністю арбітражного керуючого (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) та перебуває на обліку в податковому органі як фізична особа-підприємець, арбітражний керуючий. Згідно виписки з ЄДРПОУ від 28.11.2013 року, основний вид економічної діяльності позивача визначено, як клас 70.22 - консультування з питань комерційної діяльності й керування, який включає також діяльність арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464 єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п. 4, п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України № 2464 платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та особи, які провадять незалежну професійну діяльність а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності. З аналізу вищевказаних норм права вбачається, що законодавець чітко розмежовує фізичних осіб-підприємців, та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, при цьому порядок обліку та сплати єдиного внеску фізичними особами-підприємцями з ознакою провадження незалежної професійної діяльності Законом України № 2464 не передбачений.

Облік платників єдиного внеску здійснюється відповідно до ст. 5 Закону України №2464, зокрема відповідно до частини 3 статті 5 Закону України № 2464 взяття на облік платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», контролюючим органом здійснюється за місцезнаходженням чи місцем проживання у день отримання від них заяви про взяття на облік платника єдиного внеску за формою № 1-ЄСВ згідно з додатком 1 до Порядку обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та Положення про реєстр страхувальників затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 116 від 24.11.2014 року.

Відтак, до позивача, якого зареєстровано як фізичну особу-підприємець згідно Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», не можуть застосовуватись положення ч. 3 ст. 5 Закону України №2464, що нівелює висновок податкового органу щодо можливості «подвійного» оподаткування до позивача.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що позивач, перебуваючи на податковому обліку, як фізична особа-підприємець на виконання норм діючого законодавства повинна перебувати на податковому обліку як фізична особа - підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності, та вести єдиний податковий облік та сплату податків саме як фізична особа-підприємець із зареєстрованими видами діяльності, що і зроблено позивачем, відтак, суд не вбачає порушень законодавства в порядку обліку позивача.

Таким чином, суд вважає що позивачу протиправно нараховується подвійна ставка єдиного соціального внеску, у зв`язку із чим сума боргу, визначена у спірній вимозі, невірно обрахована в частині включення до заборгованості з ЄСВ сум, нарахованих позивачу як особі, яка провадить незалежну професійну діяльність.

Суд також вважає за необхідне зауважити на тому, що позивачем виконано його зобов`язання щодо сплати єдиного внеску як фізичною особою-підприємцем за спірний період (2017-2018р.р.), що підтверджується платіжними дорученнями: від 30.03.2017 року №4 в розмірі 2816,00 грн. (за січень - квітень 2017р.); від 10.07.2017 року № 6 в розмірі 3520,00 грн. (за травень - вересень 2017р.); від 25.10.2017 року № 10 в розмірі 2112,00 грн. (за жовтень - грудень 2017р.); від 21.03.2018 року № 1 в розмірі 4914,36 грн. (за січень - червень 2018р.); від 12.06.2018 року № 4 в розмірі 3000,00 грн. (за липень - вересень 2018р.); від 20.12.2018 року № 9 в розмірі 1914,36 грн. (за жовтень - грудень 2018р.).

Оцінюючи наявні докази, суд дотримується позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Так, наведені відповідачем аргументи не є достатньо вагомими, чіткими та узгодженими доказами, що підтверджують несвоєчасність сплати позивачем єдиного соціального внеску, своєчасність якої підтверджується належними та допустимими доказами в розумінні КАС України, натомість позиція відповідача була спростована в ході судового розгляду справи.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч. 2 ст.77 КАС України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст.74 КАС України)

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч. 1 ст. 90 КАС України).

За таких обставин, з урахуванням викладеного, протиправності спірної вимоги щодо включення до заборгованості з ЄСВ сум, нарахованих позивачу як самозайнятій особі, яка провадить незалежну професійну діяльність, сплати позивачем податкового зобов`язання в якості фізичної особи - підприємця з ознакою провадження незалежної професійної діяльності, суд дійшов висновку про те, що адміністративний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

В судовому засіданні 02.07. 2019 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Керуючись статтями 2, 77, 139, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (, 73000, м. Херсон, проспект Ушакова, 75) від 21 лютого 2019 року № Ф-19639- 51 про сплату боргу зі страхових внесків на загальнообов`язкове соціальне страхування у сумі 13684,80 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (, 73000, м. Херсон, проспект Ушакова, 75) на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 768,40 грн., шляхом безспірного списання.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 05 липня 2019 р.

Суддя Гомельчук С.В.

кат. 111060000