Справа № 460/2782/18
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2019-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/3332/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

Ільчишин Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Дідик Н.С.,

представника відповідача Кириченко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 21 січня 2019 року (прийняте у м. Рівне суддею Борискіним С.А.; рішення у повному обсязі складене 21 січня 2019 року) в адміністративній справі № 460/2782/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області про зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просив зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області (далі - ГУ Держгеокадастру у Рівненській області) надати йому дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 1,42 га на території Каноницької сільської ради Володимирецького району Рівненської області.

Позовні вимоги обґрунтовув тим, що відповідач відмовив йому у наданні такого дозволу з посиланням на постанову Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 № 413 «Деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними», що не узгоджується з підставами відмови, визначеними статтею 118 Земельного кодексу України (далі - ЗК України). Наголошує на тому, що постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 09.07.2018 у справі № 817/2267/17 було встановлено, що ГУ Держгеокадастру у Рівненській області листом від 28.07.2017 відмовлено у наданні позивачу такого дозволу на розроблення проекту землеустрою на підставі того, що бажана земельна ділянка не входить до переліку земель, сформованого відповідачем відповідно до Стратегії, що не є підставою для відмови, передбаченою вимогами статті 118 ЗК України.

Крім того, позивач вважає безпідставним посилання відповідача на неможливість видачі дозволу на розроблення проекту землеустрою через знаходження на бажаній земельній ділянці покладів корисних копалин загальнодержавного значення, оскільки з наданих відповідачем на адвокатський запит документів не видно, що була проведена інвентаризація такої земельної ділянки та наявність будь-яких покладів корисних копалин на ній.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 21 січня 2019 року позов задоволено частково.

Зобов`язано ГУ Держгеокадастру у Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.07.2018 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 1,42 га на території Каноницької сільської ради Володимирецького району Рівненської області.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржило ГУ Держгеокадастру у Рівненській області, яке вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте за неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; за неправильного застосування норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Тому просило скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними» № 413 від 07.06.2017 ГУ Держгеокадастру у Рівненській області прийнято наказ від 20.06.2018 № 116, яким затверджено Перелік земельних ділянок, які можуть бути передані громадянам у власність у ІІІ кварталі 2018 року. Цей перелік опубліковано на офіційному веб-сайті відповідача. Оскільки земельна ділянка, щодо якої позивач подав клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою на відведення у власність для ведення особистого селянського господарства відсутня у відповідному переліку, то відмова ГУ Держгеокадастру у Рівненській області є правомірною та обґрунтованою. Крім того, вказує на те, що згідно матеріалів інвентаризації земель на цій земельній ділянці знаходяться поклади корисних копалин, а тому надання земельної ділянки для користування надрами можливе лише після отримання позивачем відповідного спеціального дозволу.

У судовому засіданні представник апелянта підтримала вимоги апеляційної скарги із аналогічних підстав; просить апеляційну скаргу задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасника судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що 10.07.2017 ОСОБА_1 звернувся до ГУ Держгеокадастру у Рівненській області з клопотаннями про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 1,42 га для ведення особистого селянського господарства на території Каноницької сільської ради Володимирецького району Рівненської області.

Листом від 28.07.2017 за № В-3385/0-6197/0/6-17 ГУ Держгеокадастру у Рівненській області відмовило йому у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Не погодившись із висновками ГУ Держгеокадастру у Рівненській області, позивач звернувся за захистом порушених прав до суду.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 26.03.2018 у справі № 817/2267/18 відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ГУ Держгеокадастру у Рівненській області про визнання протиправним рішення відповідача щодо відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,42 га у власність, що розташована на території Каноницької сільської ради Володимирецького району Рівненської області, для ведення особистого селянського господарства; зобов`язання відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,42 га у власність, що розташована на території Каноницької сільської ради Володимирецького району Рівненської області, для ведення особистого селянського господарства.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 09.07.2018 у справі № 817/2267/17 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково; рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 26 березня 2018 р. скасовано.

Прийнято нову постанову, якою позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправними дії ГУ Держгеокадастру у Рівненській області щодо відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,42 га, яка розташована на території Каноницької сільської ради Володимирецького району Рівненської області.

Зобов`язано ГУ Держгеокадастру у Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

20.07.2018 позивач звернувся до відповідача з заявою (вх. № В-2896/0/17-18 від 23.07.2018) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 1,42 га, яка розташована на території Каноницької сільської ради Володимирецького району Рівненської області для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності.

До вказаної заяви він, зокрема, долучив викопіювання з планово-картографічного матеріалу по встановленню адміністративних границь Каноницької сільської ради Володимирецького району та копію постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 09.07.2018 у справі № 817/2267/17.

За результатами розгляду цієї заяви ГУ Держгеокадастру у Рівненській області, листом від 16.08.2018 № В-2896/0-3777/0/94-18 відмовило у її задоволенні.

Повідомило позивача про те, що на виконання доручення Кабінету Міністрів України ГУ Держгеокадастру у Рівненській області прийнято наказ від 20.06.2018 № 116, яким затверджено Перелік земельних ділянок, які можуть бути передані громадянам у власність у ІІІ кварталі 2018 року. Цей перелік опубліковано на офіційному веб-сайті відповідача.

Також вказало, що згідно матеріалів інвентаризації земель на цій земельній ділянці знаходяться поклади корисних копалин загальнодержавного значення, а також те, що частиною другою статті 134 ЗК України передбачено, що не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них, у разі використання земельних ділянок для потреб, пов`язаних з користуванням надрами, та спеціального водокористування відповідно до отриманих дозволів. Статтею 18 Кодексу України про надра визначено, що земельні ділянки для користування надрами, надаються користувачам надр після одержання ним спеціальних дозволів на користування надрами чи гірничих відводів. Таким чином, відповідачем зроблено висновок про те, що земельна ділянка може бути надана користувачеві надр лише після держання ним спеціального дозволу на користування надрами (а.с. 15, 52).

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції мотивував його тим, що відмова ГУ Держгеокадастру у Рівненській області у наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки не грунтується на нормах законодавства, а тому є протиправною.

Разом з тим, суд відмовив у задоволенні вимог позивача про покладення на ГУ Держгеокадастру у Рівненській області обов`язку надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, оскільки вирішення цього питання відноситься до виключних і дискреційних повноважень відповідача.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із цими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Повноваження відповідних органів виконавчої влади щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені статтями 118, 122, 123 ЗК України.

Відповідно до частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з положеннями частини сьомої наведеної статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави колегії суддів дійти до висновку, що ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 ЗК України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27 лютого 2018 року в справі № 545/808/17.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, ГУ Держгеокадастру у Рівненській області листом від 16.08.2018 № В-2896/0-3777/0/94-18 відмовило позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність на підставі того, що земельна ділянка, яку він бажає отримати у власність для ведення особистого селянського господарства, не входить до переліку земель, сформованого відповідачем відповідно до Стратегії удосконалення механізму управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними.

Таким чином, наведена підстава відмови не передбачена статтею 118 ЗК України.

До того ж у зв`язку із затвердженням постановою Кабінету Міністрів України від 07 червня 2017 року № 413 Стратегії удосконалення механізму управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними зміни до ЗК України не вносились, перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою не змінювався.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла до висновку про те, що відмова ГУ Держгеокадастру у Рівненській області у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на підставі того, що така ділянка не входить до переліку земель, який сформований відповідно до Стратегії удосконалення механізму управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними, є неправомірною та такою, що не відповідає статті 118 ЗК України.

Отже, відповідно до вимог статті 118 ЗК України ГУ Держгеокадастру у Рівненській області має прийняти рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або прийняти мотивоване рішення про відмову із чітким визначенням однієї з підстав, передбачених статтею 118 ЗК України.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 13 грудня 2016 року в справі № 815/5987/14 та Верховного Суду від 27 лютого 2018 року в справі № 545/808/17, від 24 квітня 2018 року у справі № 814/1961/17.

Щодо доводів відповідача про неможливість надання відповідного дозволу позивачу, з огляду на знаходження на території земельної ділянки покладів корисних копалин загальнодержавного значення, суд зазначає таке.

З матеріалів справи видно, що 19.09.2018 представник позивача звернувся до відповідача з адвокатським запитом № 19/09/18, в якому, зокрема, просив письмово повідомити які саме корисні копалини відповідно до Переліку корисних копалин загальнодержавного значення виявлені на земельній ділянці площею 1,42 га, що розташована на території Каноницької сільської ради Володимирецького району Рівненської області, стосовно якої звертався в управління позивач, просив надати належним чином засвідчені копії матеріалів інвентаризації земельної ділянки із зображенням покладів корисних копалин загальнодержавного значення стосовно якої звертався позивач, а також надати інші документи на підтвердження наявності корисних копалин на відповідній земельній ділянці (а.с. 20).

Листом від 01.10.2018 за № 29-17-0.6-4804/2-18 відповідач, розглянувши вказаний адвокатський запит, повідомив, що відповідно до листа Володимирецької райдержадміністрації від 28.12.2017 № 5789/01-37/17, який він долучив до відповіді, встановлено, що робочою групою райдержадміністрації було обстежено землі Володимирецького району, в тому числі на території Каноницької сільської ради та виявлено факти несанкціонованого видобутку бурштину на території земель (68,6925 га). Також відповідач повідомив про те, що інші запитувані документи у Головному управлінні відсутні (а.с. 21 - 25).

З наведеного видно, що надані відповідачем документи не свідчать про проведення інвентаризації земельної ділянки площею 1,42 га, що розташована на території Каноницької сільської ради Володимирецького району Рівненської області, стосовно якої звертався в управління позивач, а також про безпосереднє розміщення на ній покладів корисних копалин загальнодержавного значення.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що зазначені у листі ГУ Держгеокадастру у Рівненській області № В-2896/0-3777/0/94-18 від 16.08.2018 підстави для відмови позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою не відноситься ні до однієї з підстав, визначених частиною сьомою статті 118 ЗК України.

Суд апеляційної інстанції також погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що питання щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою віднесено до дискреційних повноважень ГУ Держгеокадастру у Рівненській області, у які суд не може втручатися.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність часткового задоволення позовних вимог.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 21 січня 2019 року в адміністративній справі № 460/2782/18 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин
Постанова складена у повному обсязі 05 липня 2019 року.