Справа № 160/2904/19
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2019-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 липня 2019 року Справа № 160/2904/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Прудника С.В.
за участі секретаря судового засіданняСтогній К.В.
за участі: позивача: представника відповідачів: Попова Ю.О. Сависько В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та зобов`язання виплатити грошове забезпечення за час вимушеного прогулу, -
У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якій просив суд:
зобов`язати ДФС України (а в разі закінчення реорганізації - правонаступника у відповідній сфері діяльності) самостійно або через територіальний підрозділ ГУ ДФС у Дніпропетровській області (а в разі закінчення реорганізації - правонаступника у відповідній сфері діяльності) виплатити позивачу грошове забезпечення за час вимушеного прогулу (з часу звільнення 04.03.2019 року по час фактичного поновлення на службі в податковій міліції) та запропонувати рівнозначні посади, що були наявними на день незаконного звільнення.
Означені позовні вимоги вмотивовані тим, що наказом ДФС від 04.03.2019 року № 56-ос ОСОБА_1 звільнений з посади старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ другого відділу управління внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Дніпропетровській області Головного управління ДФС у Дніпропетровській області з посади та податкової міліції Державної фіскальної служби України у запас (з постановкою на військовий облік) за підпунктом "г" (через скорочення штатів) при відсутності можливості подальшого використання на службі пункту 64 Положення. Наказ ДФС від 04.03.2019 року № 56-ос ОСОБА_1 вважає незаконним, оскільки грубо порушено процедуру звільнення з посади та податкової міліції за наявності вакантних посад за відповідним освітньо-кваліфікаційним рівнем. До то ж, відповідачами проігноровано ряд обставин при звільненні позивача, а саме, не враховано проходження курсів останнім «Підвищення кваліфікації», 11-річна служба в податковій міліції, відсутність дисциплінарних стягнень. Відповідно до попередження про наступне вивільнення старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ другого відділу управління внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Дніпропетровській області позивача, адміністрацією ГУ ДФС у Дніпропетровській області попереджено про звільнення із займаної посади та податкової міліції з 28.10.2018 року згідно п. 64 «г» (через скорочення штатів), з яким останній був ознайомлений 28.08.2018 року. Оригінал попередження про звільнення перебуває у володінні ГУ ДФС у Дніпропетровській області. В період дії попередження та після закінчення його строку , тобто до 04.03.2019 року, жодних вакантних посад позивачу не пропонувалося, проте до відповіді на публічний запит останнього від 06.03.2019 року існувало ряд вакантних рівнозначних посад, що відповідають освітньо-кваліфікаційному рівню та спеціалізації позивача.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.04.2019 року відкрито провадження у справі № 160/2904/19, та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.
У судове засідання 03.07.2019 року прибули позивач та представник відповідачів.
Позивач позов підтримав та просив задовольнити його з підстав, викладених у позовній заяві.
Заслухавши пояснення позивача та представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовну заяву слід задовольнити у повному обсязі з огляду на наступне.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач, ОСОБА_1 службу у податковій міліції розпочав у серпні 2007 року курсантом Національного університету державної податкової служби України. Після закінчення навчального закладу, у серпні 2011 року був призначений на посаду оперуповноваженого оперативно-розшукового відділення податкової міліції ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська.
З березня 2012 року проходив службу на посаді оперуповноваженого відділу організації викриття податкових злочинів головного відділу податкової міліції ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська.
У серпні 2013 року призначений оперуповноваженим сектору протидії несплаті податків суб`єктами ЗЕД оперативного управління Нікопольської ОДПІ Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області.
З листопада 2013 року проходив службу на посаді оперуповноваженого сектору протидії несплаті податків суб`єктами ЗЕД головного оперативного відділу Нікопольської ОПІ Головного управління Міндоходів у дніпропетровській області.
У квітні 2014 року призначений на посаду оперуповноваженим сектору протидії несплаті податків суб`єктами ЗЕД оперативного управління Нікопольської ОДПІ Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, а у липні 2014 року старшим оперуповноваженим з особливо важливих справ відділу протидії несплаті податків об`єктами ЗЕД оперативного управління Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області.
З жовтня 2014 року працював старшим оперуповноваженим з особливо важливих справ відділу викриття кримінальних правопорушень у митній сфері оперативного управління Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.
В подальшому, з березня 2015 року проходив службу на посаді старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ оперативного управління внутрішньої безпеки Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, а з квітня 2016 року старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ відділу оперативних заходів управління внутрішньої безпеки Головного управління ДФС у Дніпропетровській області. Доручену ділянку роботи забезпечував.
У листопаді 2017 року призначений старшим оперуповноваженим з особливо важливих справ першого відділу внутрішньої безпеки підрозділів Офісу великих платників податків ДФС.
Як убачається із послужного списку та характеристик, які містяться в матеріалах справи, ОСОБА_1 до виконання службових обов`язків ставиться сумлінно, за час служби в податковій міліції зарекомендував себе з позитивного боку. Доручену ділянку роботи забезпечує у повному обсязі. Знає і вірно використовує на практиці нормативні акти та документи, що регламентують діяльність підрозділів податкової міліції. Добре розуміє завдання, що стоять перед податковою міліцією на сучасному етапі. Вміє сконцентруватись на виконані поставлених завдань. Службову та державну таємниці зберігати вміє. Порушень дисципліни та законності не допускає. На критичні зауваження реагує вірно, недоліки усуває своєчасно. Фізично розвинутий добре. У стройовому відношенні підтягнутий.
Наказом Державної фіскальної служби України від 06.06.2018 року № 356 «Про внесення змін до окремих наказів ДФС» підрозділи внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС були ліквідовані у складі Головних управлінь ДФС в областях, м. Києві, Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби. В подальшому наказом Державної фіскальної служби України від 09.07.2018 року № 436 «Про здійснення заходів» начальникам Головних управлінь в областях були надані повноваження щодо персонального попередження осіб начальницького складу підрозділів внутрішньої безпеки про наступне вивільнення у зв`язку з скороченням штатної чисельності. Згідно з п. 2 розпорядження Державної фіскальної служби України від 03.08.2018 року №79-р «Про організацію вжиття заходів» з 06 серпня 2018 року були припинені повноваження та функціональні обов`язки покладені на підрозділи внутрішньої безпеки.
З матеріалів справи убачається, що Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області 28.08.2018 року було складено повідомлення про наступне вивільнення, яке обґрунтовано забезпеченням реалізації наказу ДФС від 06.06.2018 року № 356 Про внесення змін до окремих наказів ДФС, наказу ДФС від 09.07.2018 року № 436 Про здійснення заходів, наказу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 10.08.2018 року № 164 Про введення в дію Переліку змін №2 до організаційної структури ГУ ДФС та відповідно до наказу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 10.08.2018 року № 165 Про введення в дію переліку змін №3 до штатного розпису на 2018 рік ГУ ДФС у Дніпропетровській області.
30.10.2018 року за № 8218/8/04-36-04-02-17 ГУ ДФС у Дніпропетровській області звернулося із листом на адресу виконуючого обов`язки голови Державної фіскальної служби України О. Власова, в якому клопотало щодо звільнення із займаної посади та податкової міліції старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ другого відділу управління внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Дніпропетровській області Головного управління ДФС у Дніпропетровській області майора податкової міліції Попова Ю.О.
Наказом фіскальної служби України від 04.03.2019 року № 56-ос майора податкової міліції ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ другого відділу управління внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Дніпропетровській області Головного управління ДФС у Дніпропетровській області звільнено з посади та податкової міліції Державної фіскальної служби України у запас (з постановкою на військовий облік) за підпунктом "г" (через скорочення штатів при відсутності можливості подальшого використання на службі), пункту 64 Положення.
Не погоджуючись з вищевказаним наказом про звільнення, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши надані позивачем та відповідачем докази, суд приходить до наступних висновків.
Частина 1 статті 19 Конституції України: правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Частина 6 статті 43 Конституції України: громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
Відповідно до пункту 353.1 статті 353 Податкового кодексу України, особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.
Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.
У відповідності до ст. 4 КЗпП України законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.
Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов`язки регулюється Законом України від 20 грудня 1990 року № 565-XII «Про міліцію», в редакції чинній на момент виникнення правовідносин.
Так, відповідно до статті 18 вказаного Закону, порядок та умови проходження служби в міліції регламентується Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 (далі - Положення № 114), згідно з пунктом 8 якого дострокове звільнення зі служби осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу, які не досягли граничного віку перебування на службі в органах внутрішніх справ, провадиться, зокрема у зв`язку зі скороченням штатів - у разі відсутності можливості використання на службі.
За приписами пункту 64 «г» Положення № 114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.
Відтак, за змістом пункту 64 «г» Положення № 114 звільнення у зв`язку із скороченням штатів допускається лише при відсутності можливості подальшого використання на службі.
Положення №114 про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ не розкриває значення терміну "скорочення штатів" та «порядку повідомлення осіб про наступне вивільнення у зв`язку скорочення штатів».
З правової позиції Конституційного Суду України, викладеної у рішенні від 07.05.2002 року № 8-рп/202 у справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень частин другої, третьої статті 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) правове регулювання Конституцією України (254к/96-ВР) та спеціальними законами України статусу, посадових осіб (частина перша статті 9 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII) (3723-12) слідує, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.
За наведених обставин, до правовідносини пов`язаних порядком повідомлення осіб про наступне вивільнення у зв`язку скорочення штатів органів внутрішніх справ відповідно підлягають застосуванню відповідні норми КЗпП України.
Частиною другою статті 40 цього Кодексу встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.
Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 статті 40 Кодексу законів про працю України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення.
За приписами частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Так, наказом ДФС від 06.06.2018 року № 356 Про внесення змін до окремих наказів ДФС, зокрема ліквідовано в головних управліннях ДФС в областях та м.Києві, Офісі великих платників податків Державної фіскальної служби підрозділи внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у відповідних областях, м. Києві та управлінь внутрішньої безпеки підрозділів Офісу великих платників податків ДФС.
Наказом ДФС від 09.07.2018 року № 436 Про здійснення заходів, з метою забезпечення виконання вимог Кодексу законів про працю України, положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української PCP від 29 липня 1991 року № 114 (зі змінами) та пункту 2 наказу ДФС від 06.06.2018 року № 356 Про внесення змін до окремих наказів ДФС щодо ліквідації в головних управліннях ДФС в областях, м. Києві, Офісі великих платників податків Державної фіскальної служби підрозділів внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у відповідних областях, м. Києві та управління внутрішньої безпеки підрозділів Офісу великих платників податків ДФС, уповноважено начальників головних управлінь ДФС в областях, м. Києві, Офісу великих платників податків ДФС (або осіб, які виконують їх обов`язки) здійснити заходи щодо персонального попередження осіб начальницького складу підрозділів ВБ не пізніше ніж за два місяці про наступні для них вивільнення у зв`язку зі змінами в організаційних структурах, скороченням чисельності та штату працівників згідно з пунктом 1 статті 40 Кодексу; начальникам головних управлінь ДФС в областях, м. Києві, Офісу великих платників податків ДФС (або особам, які виконують їх обов`язки): із врахуванням переважного права на залишення на роботі запропонувати одночасно з попередженнями про наступні вивільнення особам начальницького складу підрозділів ВБ іншу роботу відповідно до абзацу третього статті 49-2 Кодексу, а також за наявності вакантних посад відповідного рівня кваліфікації - протягом усього двомісячного строку попередження; у разі відмови від призначення на запропоновані посади або відсутності наявних вакантних посад після спливу двомісячного терміну попередження про наступні вивільнення (або за бажанням особи скоротити термін попередження) підготувати документи відповідно до підпункту 2.1.2 пункту 2 Інструкції про порядок призначення на посади та звільнення з посад осіб начальницького складу податкової міліції Державної фіскальної служби України, затвердженої наказом ДФС від 15.06.2017 року № 421, на їх звільнення за підпунктом г (через скорочення штатів) - при відсутності можливості подальшого використання на службі, пункту 64 Положення.
Судом встановлено, що відповідно до попередження про наступне вивільнення старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ другого відділу управління внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Дніпропетровській області позивача, адміністрацією ГУ ДФС у Дніпропетровській області попереджено про звільнення із займаної посади та податкової міліції з 28.10.2018 року згідно п. 64 «г» (через скорочення штатів), з яким останній був ознайомлений 28.08.2018 року. Оригінал попередження про звільнення перебуває у володінні ГУ ДФС у Дніпропетровській області. В період дії попередження та після закінчення його строку , тобто до 04.03.2019 року, жодних вакантних посад позивачу не пропонувалося, проте відповідно до відповіді на публічний запит ОСОБА_1 від 06.03.2019 року існувало ряд вакантних рівнозначних посад (39 в оперативному управлінні), що відповідають освітньо-кваліфікаційному рівню та спеціалізації позивача. Так, означене підтверджується листом від 12.03.2019 року за №75/70/ЗПІ/04-36-04-02 ГУ ДФС в Дніпропетровській області, який разом із відомостями щодо наявності постійних вакантних посад оперативного управління та слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС в Дніпропетровській області станом на 12.03.2019 року, було скеровано позивачу.
Окрім цього, суд також вважає за необхідне зазначити про те, що в провадженні судді Юркова Е.О. перебувала справа № 160/2904/19 з аналогічними правовідносинами. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.05.2019 року позов ОСОБА_3 до ДФС України, ГУ ДФС у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, в.о. Державної фіскальної служби України ОСОБА_2 про визнати протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ в.о. голови ДФС України ОСОБА_2 від 04.03.2019 року № 55-о про звільнення з 04.03.2019 року полковника податкової міліції ОСОБА_3 , заступника начальника управління - начальника першого відділу управління внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Дніпропетровській області Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (М-110084) з посади та податкової міліції Державної фіскальної служби України у запас (з постановкою на військовий облік) за підпунктом "г" (через скорочення штатів) при відсутності можливості подальшого використання на службі пункту 64 Положення. Поновлено полковника податкової міліції ОСОБА_3 на посаді заступника начальника управління - начальника першого відділу управління внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Дніпропетровській області Головного управління ДФС у Дніпропетровській області. Стягнуто з ГУ ДФС у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05.03.2019 року по 21.05.2019 року включно у розмірі 33 274,80 грн. Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на посаді та стягнення з ГУ ДФС у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_3 суми заробітної плати за місяць.
Тим паче, під час розгляду справи № 160/2904/19, судом було встановлено, що в структурі Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, після внесення змін у червні 2018 року, була передбачена наявність 67 штатних одиниць (вакантних посад) оперативного управління та слідчого управління фінансових розслідувань за період з 28.08.2018 р. по 28.10.2018 р.: відділ оперативного реагування (3 посади), відділ організації викриття економічних злочинів (5 посад), відділ оперативного супроводження адміністрування ПДВ (4 посади), оперативно-аналітичний відділ (2 посади), оперативно-технічний відділ (1 посада), відділ активних заходів (12 посад), перший оперативний відділ (8 посад), другий оперативний відділ (7 посад), третій оперативний відділ (2 посади), четвертий оперативний відділ (7 посад), п`ятий оперативний відділ (6 посад), відділ організації досудового розслідування (1 посада), перший відділ розслідування кримінальних проваджень (1 посада), другий відділ розслідування кримінальних проваджень (2 посади), третій відділ розслідування кримінальних проваджень (1 посада), четвертий відділ розслідування кримінальних проваджень (4 посади), п`ятий відділ розслідування кримінальних проваджень (1 посада). Станом на 04.03.2019 року в структурі Головного управління ДФС у Дніпропетровській області була передбачена наявність 48 штатних одиниць (вакантних посад) оперативного управління та слідчого управління фінансових розслідувань.
Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що фактично скорочення штату за посадою старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ другого відділу управління внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Дніпропетровській області Головного управління ДФС у Дніпропетровській області відбулось, проте зважаючи на наявність, зокрема в оперативному управлінні та слідчому управлінні фінансових розслідувань вакантних посад, як станом на час попередження про наступне вивільнення, так і на час прийняття спірного наказу, у зв`язку з чим правові підстави для звільнення ОСОБА_1 згідно з підпунктом "г" пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ через скорочення штатів при відсутності можливості подальшого використання на службі - відсутні.
Позивач стверджує, що відповідачі не пропонували позивачу жодну з цих посад, з на наявних у нього вакантних посадах. ДФС України зазначене твердження в ході судового розгляду справи не спростовано.
Таким чином, позивач не може бути звільнений за підпунктом г (через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі) пункту 64 Положення №114, оскільки відповідачами жодним чином не вживалися заходи для використання позивача на службі але на іншій посаді.
У відповідності до ч. 1 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.
Відтак, виходячи з нормативного тлумачення частини першої статті 40, частин першої та третьої статті 49 КЗпП України суд дійшов до висновку, що власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов`язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації.
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду від 25 липня 2018 року по справі № 823/5389/15.
Підсумовуючи викладене суд зазначає, що при вирішенні питання щодо звільнення працівника за скороченням штату, відповідач зобов`язаний одночасно з попередженням про звільнення:
1)запропонувати працівнику всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації
2) розглянути можливість подальшого використання працівника на службі особи, що звільняється.
При цьому, звільнення зі служби в порядку передбаченому пп. "г" п. 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом №114 (за скороченням штату) допускається виключно за наявності обставин, які вказують на відсутність можливості подальшого використання на службі працівника.
Досліджуючи зазначені обставини судом враховано, що відповідно до пункту 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» містяться роз`яснення, згідно з якими при розгляді спорів про звільнення за пунктом 1 статті 40 КЗпП України суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.
На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, позовна вимога щодо скасування наказу про звільнення підлягає задоволенню. Виходячи з цього, позивач підлягає поновленню на посаді, яку обіймав на момент звільнення та має право на виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Так, на момент попередження про звільнення та звільнення позивача останній обіймав посаду старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ другого відділу управління внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Дніпропетровській області Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.
Вказаний факт підтверджується окрім документів, доданих до позовної заяви, документами, доданими відповідачами до відзивів на позовну заяву.
Так, згідно подання до звільнення з посади та служби майора податкової міліції Попова Ю.О. від 04.03.2019 року за № 7094/7/99-99-22-01-03-17, посада вказана - «старший оперуповноважений з особливо важливих справ другого відділу управління внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Дніпропетровській області Головного управління ДФС у Дніпропетровській області. Тобто це саме та посада, яку позивач обіймав на момент звільнення і з якого його фактично було звільнено.
Відповідно до статті 3 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.
При цьому, за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.
Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу (ч. 2 ст. 235 КЗпП України).
Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок №100).
Згідно п.1 Порядку №100 цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати (п.п. л).
Відповідно до абз.3 п.2 Порядку №100 у випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.
Пунктом 8 Порядку №100 визначено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Тривалість вимушеного прогулу позивача, який утворився внаслідок винесення протиправного наказу, суд вважає необхідним обраховувати з 05.03.2019 року по 03.07.2019 рік.
Отже, середній заробіток у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні становить 36 035,20 грн. (середньоденний заробіток 450,44 грн. х 80 днів) та підлягає стягненню на користь позивача.
Відповідно до п. 2 та 3 ч. 1 ст. 371 КАС України, рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.
Тобто, сума середньомісячного доходу позивача у розмірі 9234 грн. підлягає негайному стягненню за один місяць.
Згідно із ст. ст. 2, 5, 6, 9 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.
Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ст. ст. 242, 245 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.
У разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів;
У разі скасування індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Враховуючи викладене, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення у повному обсязі.
У зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, розподіл судових витрат не здійснюється.
На підставі частини 3 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України, в судовому засіданні 03 липня 2019 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду. Виготовлення рішення у повному обсязі здійснено 04 липня 2019 року.
Керуючись ст. ст. 139, 242-243, 245-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та зобов`язання виплатити грошове забезпечення за час вимушеного прогулу задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати наказ в.о. голови Державної фіскальної служби України Власова О.С. від 04.03.2019 року № 56-ос про звільнення з 04.03.2019 року майора податкової міліції ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ), старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ другого відділу управління внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Дніпропетровській області Головного управління ДФС у Дніпропетровській області з посади та податкової міліції Державної фіскальної служби України у запас (з постановкою на військовий облік) за підпунктом "г" (через скорочення штатів) при відсутності можливості подальшого використання на службі пункту 64 Положення.
Поновити майора податкової міліції ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на посаді старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ другого відділу управління внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Дніпропетровській області Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області з 05.03.2019 року.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на посаді та стягнення з Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 суми заробітної плати за місяць в розмірі 9234 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 04 липня 2019 року.

Суддя С. В. Прудник