Справа № 826/12589/18
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2019-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 червня 2019 року № 826/12589/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю секретаря судового засідання Легейди Я.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
доІрпінської міської ради Київської області
про представники сторін:визнання незаконними дій та зобов`язання вчинити певні дії позивача - Татунець В.В. ; відповідача - не прибув,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач або ОСОБА_1 ) подав на розгляд Окружному адміністративному суду міста Києва позов до Ірпінської міської ради Київської області (далі - відповідач або міська рада), в якому просить суд:

- визнати бездіяльність Ірпінської міської ради Київської області щодо порушення строку розгляду клопотання ОСОБА_1 від 05 червня 2018 року про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) орієнтовним розміром 0,0800 га, яка розташована на території Ірпінської міської ради Київської області - протиправною;

- скасувати рішення №3948-53-VII від 03 липня 2018 року 53 сесії 7 скликання Ірпінської міської ради Київської області в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) орієнтовним розміром 0,0800 га, яка розташована на території Ірпінської міської ради Київської області;

- зобов`язати Ірпінську міську раду Київської області невідкладно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 05 червня 2018 року про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) орієнтовним розміром 0,0800 га, яка розташована на території Ірпінської міської ради Київської області;

- зобов`язати Ірпінську міську раду Київської області подати звіт щодо клопотання ОСОБА_1 від 05 червня 2018 року про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) орієнтовним розміром 0,0800 га, яка розташована на території Ірпінської міської ради Київської області.

Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначає про протиправність прийнятого відповідачем рішення, оскільки ніяких інших підстав для відмови у наданні дозволу розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства окрім "зазначена земельна ділянка знаходиться за межами міста Ірпінь" міською радою зазначено не було.

У відзиві на позову заяву, відповідач вказує на правомірність прийнятого рішення, оскільки позивачу відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою відповідно до частини 7 статті 118 Земельного кодексу України, через невідповідність розташування земельної ділянки, а саме: бажана земельна ділянка знаходиться за межами міста Ірпінь, що підтверджується викопіюванням з формування територій м. Ірпінь та викопіювань з публічної кадастрової карти України, тому у позові слід відмовити.

У відповіді на відзив, позивач заперечує проти доводів відповідача та наголошує, що бажана земельна ділянка знаходиться в межах м. Ірпінь.

Також, відповідачем надано додаткові пояснення, в яких останній зазначає, що на теперішній час межі міста Ірпінь не затверджені, не затверджений і генеральний план м. Ірпінь, а міська рада та Управління держгеокадастру у Київській області керуються схемою формування і встановлення меж м. Ірпінь.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.08.2018 (суддя Пащенко К.С.) відкрито провадження у адміністративній справі № 826/1258/18 та призначено справу у підготовче засідання на 09.10.2018.

09.10.2018, 08.11.2018 судом оголошувались перерви, розгляд справи призначено на 13.12.2018.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 08.11.2018 судом витребувано у Ірпінської міської ради Київської області належним чином завірені копії рішення № 2639-39-VI від 20 грудня 2012 року про затвердження генерального плану міста Ірпеня на площу 3705,1 га, рішення № 3260-45- VI від 27 червня 2013 року про затвердження плану зонування міста Ірпеня на площу 3705,1 га.

23.11.2018 до суду надійшли витребувані у відповідача документи.

Ухвалою від 13.12.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 21.02.2019.

21.02.2019, 28.03.2019, у зв`язку з неявкою сторін у судове засідання, розгляд справи не здійснювався, розгляд справи призначено на 02.05.2019.

В судовому засіданні 02.05.2019 представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, представник відповідача в судове засідання не прибув, відповідно до листа від 30.01.2019 № 01-20/402 просив розгляд справи проводити за його відсутності.

Окрім того, представник позивача звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Зважаючи на викладене, адміністративна справа, відповідно до ч. 3 ст. 194 Кодексу адміністративного судочинства України (по тексту - КАС України), розглядається у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Позивач звернувся з клопотанням від 05.06.2018 (зареєстроване у Виконавчому комітеті Ірпінської міської ради 13.06.2018 за № Є-6136.2), відповідно до ст. 118 та 121 Земельного кодексу України, про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку розміром 0,08 гектара на території Ірпінської міської ради Київської області. До заяви було додано графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

26.06.2018 міською радою було направлено відповідь на клопотання позивача за № Є-6136.2 на адресу позивача, що підтверджується записом у журналі реєстрації на відправлену кореспонденцію. Проте, як наголошує позивач, вказаний лист ОСОБА_1 отримано не було.

19.07.2018 адвокатом Татунець В.В. було направлено на адресу відповідача адвокатський запит № 11/07-2018 з проханням надати інформацію.

07.08.2018 на адресу адвоката Татунець В.В. надійшов лист від міської ради з витягом з додатку № 1 до рішення Ірпінської міської ради Київської області № 3948-53-VII від 03.07.2018.

Згідно з витягу з рішення Ірпінської міської ради Київської області 53 сесії сьомого скликання від 03.07.2018 № 3948-53-VII відмовлено позивачу в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку розміром 0,08 гектара на території Ірпінської міської ради Київської області, оскільки зазначена земельна ділянка знаходиться за межами міста Ірпінь.

Позивач також зазначає, що станом на момент подання позову, на адресу позивача від відповідача жодних листів чи повідомлень не надходило.

Вважаючи рішення відповідача від 03.07.2018 про відмову у наданні дозволу на замовлення проекту із землеустрою щодо відведення земельної протиправним та таким, що винесено з порушенням терміну розгляду звернень громадян і підлягає скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги таке.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ЗК України, завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

За змістом ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі їх із земель державної і комунальної власності.

Відповідно до ч.ч. 6, 7 ст. 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача з клопотанням від 05.06.2018 (зареєстрованим у Виконавчому комітеті Ірпінської міської ради 13.06.2018 за № Є-6136.2), відповідно до ст. 118 та 121 ЗК України, про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку розміром 0,08 гектара на території Ірпінської міської ради Київської області.

Проте, рішенням Ірпінської міської ради Київської області 53 сесії сьомого скликання від 03.07.2018 № 3948-53-VII відмовлено позивачу в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку розміром 0,08 гектара на території Ірпінської міської ради Київської області, оскільки зазначена земельна ділянка знаходиться за межами міста Ірпінь.

На підтвердження свого висновку міська рада надала суду викопіювання з формування території міста Ірпінь та викопіювання з публічної кадастрової карти України.

Також, судом встановлено, що рішенням Ірпінської міської ради Київської області від 20.12.2012 № 2639-39-VI затверджено генеральний план міста Ірпінь, розроблений Державним науково-дослідним інститутом проектування міст "Діпромісто"; рішенням Ірпінської міської ради Київської області від 27.06.2013 № 3260-45-ІI затверджено план зонування територій (зонінг) міста Ірпінь, розроблений Державним підприємством "Український державний науково-дослідний інститут проектування міст "Діпромісто " на площу 3705, 1 га.

Відповідно до частин 7 та 8 статті 46 Закону України "Про землеустрій" проект землеустрою щодо встановлення (зміни) меж адміністративно-територіальної одиниці підлягає погодженню сільськими, селищними, міськими, районними радами, районними державними адміністраціями, за рахунок території яких планується здійснити розширення її меж. У разі розширення меж населеного пункту за рахунок території, яка не входить до складу відповідного району, або якщо районна рада не утворена, проект погоджується з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласною державною адміністрацією. У разі встановлення меж міст проект також погоджується з Верховною Радою Автономної Республіки Крим, обласною радою.

Відповідна норма міститься і у частині 2 статті 186 ЗК України, проекти землеустрою щодо встановлення (зміни) меж адміністративно-територіальних одиниць погоджуються сільськими, селищними, міськими, районними радами, районними державними адміністраціями, за рахунок території яких планується здійснити розширення таких меж. У разі розширення меж адміністративно-територіальної одиниці за рахунок території, що не входить до складу відповідного району, або якщо районна рада не утворена, проект погоджується Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласною державною адміністрацією. У разі встановлення меж міст проект також погоджується Верховною Радою Автономної Республіки Крим, обласною радою. Рішення Верховної Ради України, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування про встановлення (зміну) меж адміністративно-територіальної одиниці одночасно є рішенням про затвердження проектів землеустрою щодо встановлення (зміни) меж адміністративно-територіальної одиниці. Проекти землеустрою щодо встановлення (зміни) меж районів у містах погоджуються з відповідною районною у місті радою, районною у місті державною адміністрацією (у разі їх утворення).

Водночас, судом встановлено, що межі міста Ірпінь не погоджені, а міська рада та Управління держгеокадастру в Київській області керуються схемою формування і встановлення меж міста Ірпінь.

Згідно з частиною 1 статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно, у відповідності до частини 7 статті 118 ЗК України, відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку розміром 0,08 гектара на території Ірпінської міської ради Київської області, оскільки мало місце невідповідність місця розташування бажаної земельної ділянки, а саме: земельна ділянка знаходиться за межами міста Ірпінь.

Щодо вимоги позивача про визнання бездіяльності Ірпінської міської ради Київської області щодо порушення строку розгляду клопотання ОСОБА_1 від 05 червня 2018 року про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність протиправною суд зазначає таке.

Як зазначалося вище, частиною 7 статті 118 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Клопотання позивача про надання дозволу від 05.06.2018 зареєстроване у Виконавчому комітеті Ірпінської міської ради 13.06.2018 за № Є-6136.2.

З матеріалів справи вбачається, що 26.06.2018 міською радою було направлено відповідь на клопотання позивача за № Є-6136.2 на адресу позивача, що підтверджується записом у журналі реєстрації на відправлену кореспонденцію.

Доказів, які б спростовували наведене, позивачем не надано (довідка з поштового відділення про відсутність вказаного листа у поштовому відділенні тощо.)

Отже, відповідач надав відповідь на клопотання позивача у встановлені Земельним кодексом України строки, тому вказана вимога позивача задоволенню не підлягає.

Водночас не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача щодо зобов`язання Ірпінської міської ради Київської області повторно розглянути його клопотання про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою від 05.06.2018, оскільки зазначене клопотання було розглянуто відповідачем і за результатами її розгляду було прийнято рішення від 03.07.2018 № 3948-53-VII про відмову позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

Згідно з частиною другою статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, в даному випадку Ірпінською міською радою Київської області доведено правомірності своїх дій відповідно до норм чинного законодавства.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 28 серпня 2018 року (справа № 802/2236/17-а).

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, проаналізувавши всі обставини справи, з урахуванням нормативного регулювання спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 9, 72-78, 241-246, 250 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити повністю.

Рішення, відповідно до ст. 255 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного ухвали.

Відповідно до пп. 15.5 п. 1 Розділу VII Перехідні положення КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Окружний адміністративний суд міста Києва.

Суддя К.С. Пащенко