Справа № 340/411/19
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2019-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 липня 2019 року м. Дніпросправа № 340/411/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Ясенової Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13 травня 2019 року (суддя Пасічник Ю.П.) в адміністративній справі

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Кіровоградській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, податкової вимоги, -

в с т а н о в и в :

До суду надійшов позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, в якому позивач просить визнати протиправними та скасувати: податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Кіровоградській області № від 13 листопада 2018 року, яким позивачеві збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 438525,87 грн.; податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Кіровоградській області № від 13 листопада 2018 року, яким позивачеві збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір на загальну суму 30453,18 грн.; рішення Головного управління ДФС у Кіровоградській області № від 13 листопада 2018 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 29069,22 грн.; вимогу про сплату боргу (недоїмки) у сумі 190702,89 грн. за № Ф- від 13 листопада 2018 року.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13 травня 2019 року позов задоволено повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що Головним управлінням ДФС у Кіровоградській області було проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 за період з 01.01.2015 по 31.12.2017 з метою контролю дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, а також правильністю нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, за результатами якої складено Акт № 584/11-28-13-03/ від 12 жовтня 2018 року.

В ході перевірки було встановлено порушення з боку позивача: п. 167.1 ст. 167, пп. 177.4.1, п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 292350,58 грн., у тому числі: за 2016 рік на суму 202505,65 грн., за 2017 рік на суму 89844,93 грн.; пп. 1.4 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податкове зобов`язання з нарахування військового збору на загальну суму 24362,54 грн.; п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», в результаті чого занижено нарахування та утримання єдиного внеску на загальну суму 190702,89 грн.; п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187 п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України в частині заниження до сплати ПДВ у розмірі 14983,96 грн.; пункту 2.6 глави 2 «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» в частині несвоєчасного оприбуткування готівкових коштів у повній сумі їх фактичного надходження в книгах обліку розрахункових операцій в сумі 6446,37 грн.

На підставі вказаного акту перевірки Головним управлінням ДФС у Кіровоградській області 13 листопада 2018 року винесено: вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- зі сплати єдиного внеску в сумі 190702,89 грн.; рішення № 5 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 29069,22 грн.; податкове повідомлення-рішення № про збільшення грошового зобов`язання за платежем військовий збір на загальну суму 30453,18 грн. (за податковими зобов`язаннями у сумі 24362,54 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 6090,64 грн.); податкове повідомлення-рішення № про збільшення грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, за податковим зобов`язанням в розмірі 292350,58 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 146175,29 грн.

В обґрунтування вказаних рішень податковий орган в Акті перевірки та в апеляційній скарзі зазначає, що ФОП ОСОБА_1 до складу витрат за 2016 рік було включено вартість придбаних паливно-мастильних матеріалів, що були реалізовані у 2016 році на суму 7419736,39 грн., тоді як вартість придбаних та реалізованих ПММ згідно перевірки складає 6294705,02 грн., в тому числі: бензин А-92 в кількості 203013,9 л -2748208,4 грн., бензин А-95 в кількості 73268,61 л - 1047249,74 грн, дизельне пальне у кількості 196561,5 л - 2499246,88 грн. Зазначене порушення, за висновком контролюючого органу, призвело до завищення витрат за 2016 рік на суму 1125031,37 грн.

Також апелянт зазначає, що позивачем до складу витрат за 2017 рік було включено вартість придбаних паливно-мастильних матеріалів, що реалізовані у 2017 році на суму 7139417,06 грн., тоді як вартість придбаних та реалізованих ПММ згідно перевірки складає 6640278,53 грн. у тому числі: бензин А-92 в кількості 168366,279 л - 2721585,68 грн., бензин А-95 в кількості 33659,3 л - 609419,44 грн., дизельне пальне у кількості 199457,95 л - 3309273,41 грн. Зазначене порушення, за висновками акту перевірки, призвело до завищення витрат за 2017 рік на суму 499138,56 грн.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, правомірності оскаржуваних рішень суб`єкта владних повноважень та висновкам суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Відповідно до п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Згідно з приписами пункту 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать: витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат; витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством; суми податків, зборів, які пов`язані з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на майно); суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які пов`язані з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця; інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Відповідно до пп. 177.4.5 п. 177.4 ст. 177 ПК України не включаються до складу витрат підприємця: витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем; витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації; витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею; документально не підтверджені витрати.

Пунктом 177.10 статті 177 ПК України встановлено, що фізичні особи - підприємці зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.

Судом першої інстанції встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ФОП ОСОБА_1 . ведеться Книга обліку доходів і витрат. Згідно з відомостями, відображеними у вказаній Книзі, сума доходу, отриманого позивачем за 2016 рік, становить 7741923,73 грн., сума витрат - 7719325,71 грн., відповідно, сума чистого доходу, що підлягає оподаткуванню - 22508,02 грн. Сума доходу позивача за 2017 рік становить 7771769,61 грн., сума витрат - 7730808,97 грн., відповідно, сума чистого доходу, що підлягає оподаткуванню - 40960,64 грн.

Вказані суми також відображені позивачем у щорічній податковій звітності за 2016, 2017 роки.

Згідно з Актом перевірки, контролюючим органом під час здійснення перевірки дотримання позивачем встановленого порядку ведення книги обліку доходів і витрат порушень не виявлено. Також в акті зазначено, що перевіркою правильності визначення загального оподатковуваного доходу, отриманого від провадження діяльності за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, порушень не виявлено.

Разом з тим, апелянт зазначає, що позивачем завищено витрати, оскільки неправомірно включено до їх складу вартість паливно-мастильних матеріалів та запчастин, адже реєстр з маршрутами вантажівки марки SKANIA з причіпом бензовоз R470 та легкового автомобіля Toyota Camry до перевірки надано не було, акти списання паливно-мастильних матеріалів та запасних частин для здійснення господарської діяльності також до перевірки не надавалися.

Вказані доводи податкового органу спростовуються матеріалами справи, оскільки апелянтом в акті перевірки самостійно зазначено, що розрахунки вартості придбаних та реалізованих у 2016, 2017 роках паливно-мастильних матеріалів було надано позивачем.

Крім того, ФОП ОСОБА_1 до суду було надано договори купівлі-продажу запчастин, прибуткові накладні щодо оприбуткування на складі автомобільних запчастин, товарні чеки, акти списання паливно-мастильних матеріалів (марки А-92, А-95) у зв`язку з використанням легкового автомобіля Toyota Camry, маршрутні листи, акти списання паливно-мастильних матеріалів (марки А-92, А-95) у зв`язку з використанням вантажівки марки SKANIA, подорожні листи вантажного автомобіля, накладні на бензин та дизельне паливо, акти списання автомобільних запчастин.

Вказані первинні документи в повній мірі підтверджують факт здійснення вказаних витрат ФОП ОСОБА_1 у процесі господарської діяльності, правомірності їх відображення у Книзі обліку доходів і витрат та, відповідно, включення до витрат, що враховуються при визначенні чистого доходу з метою оподаткування.

Отже, висновки податкового органу спростовуються первинними документами, які містяться в матеріалах справи.

Вказаним первинним документам не було надано в повній мірі оцінку податковим органом. Останній зазначив, що позивачем не було надано до перевірки лише реєстр з маршрутами вантажівки та легкового автомобіля, а також акти списання ПМЦ. Разом з тим, жодної оцінки іншим первинним документам, що стосуються вказаного питання, податковим органом надано не було, жодними доказами не спростовано їх неналежність чи недостовірність відомостей, відображених в останніх.

Сукупність викладених обставин, свідчить про необґрунтованість висновків, здійснених за результатами перевірки, що потягло за собою прийняття протиправних рішень щодо донарахування податкових зобов`язань, наслідком чого є їх скасування.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Кіровоградській області залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13 травня 2019 року в адміністративній справі № 340/411/19 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з 02 липня 2019 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 02 липня 2019 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров

суддя Т.І. Ясенова