Справа № 640/9926/19
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2019-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

03 липня 2019 року № 640/9926/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомДержавної служби геології та надр України
доДепартаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України
провизнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась Державна служба геології та надр України (далі також - позивач, Держгеонадра) з позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі також - відповідач, Департамент ДВС), в якому просила суд: визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про накладення штрафу від 14.05.2019 №57684496.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на протиправність прийнятої державним виконавцем у межах виконавчого провадження №57684496 постанови про накладення штрафу від 14.05.2019, відповідно до якої постановлено стягнути з Держгеонадр суму штрафу у зв`язку з повторним невиконанням останньою рішення суду без поважних причин. Позивач вважає, що фактично рішення судів (рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.03.2018 та постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 19.06.2018 у справі №826/14521/17) були ним виконані. А саме, на засіданні Комісії з питань надрокористування від 31.07.2018 №8/2018 розглянуто заяву АТ «Укргазвидобування» щодо отримання спеціального дозволу на користування надрами, та було прийнято негативне для Товариства рішення. На переконання позивача, у зв`язку із внесенням на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 №277 змін до Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого Постановою Уряду від 30.05.2011 №615, (а саме - шляхом виключення підпункту 13 з пункту 8 такого Порядку) у Держгеонадр не було правових підстав для прийняття позитивного рішення за заявою Товариства. За наведених мотивів позивач заперечує факт не виконання ним рішення суду та відповідно наявність у державного виконавця підстави для застосування штрафу за невиконання такого рішення суду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.06.2019 відкрито провадження в адміністративній справі №640/9926/19 за вказаним позовом Держгеонадр та дану справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, з урахуванням правил визначених ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

У призначеному судовому засіданні 02.07.2019, суд, враховуючи неявку учасників справи та відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, з огляду на приписи ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалив про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.03.2018 у справі №826/14521/17 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» до Державної служби геології та надр України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, залишеного без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.06.2018, позов Акціонерного товариства задоволено частково. А саме, визнано протиправною бездіяльність Державної служби геології та надр України щодо неприйняття рішення у встановлений строк з приводу заяви Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування», поданої листом від 19.01.2017 №3/2-01-537 щодо надання спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення нафтогазоносних надр, у тому числі дослідно-промислову розробку родовищ, з подальшим видобуванням нафти і газу (промислова розробка родовищ) Варвинсько-Східно-Озерянської площі, розташованої в межах Срібнянського, Прилуцького, Варвинського районів Чернігівської області, строком дії на 30 років. Крім того, вирішено зобов`язати Державну службу геології та надр України повторно розглянути заяву Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування», подану листом від 19.01.2017 №3/2-01-537 щодо надання спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення нафтогазоносних надр, у тому числі дослідно-промислову розробку родовищ, з подальшим видобуванням нафти і газу (промислова розробка родовищ) Варвинсько-Східно-Озерянської площі, розташованої в межах Срібнянського, Прилуцького, Варвинського районів Чернігівської області, строком дії на 30 років, з урахуванням висновків суду.

За даними Єдиного державного реєстру судових рішень вказані рішення судів першої та апеляційної інстанцій у справі №826/14521/17 набрали законної сили з 19.06.2018.

Як вбачається з наявних у справі матеріалів та згідно даних комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду», 04.07.2018 Окружним адміністративним судом міста Києва видано виконавчі листи про примусове виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.03.2018 у справі №826/14521/17.

З тексту оспорюваної постанови державного виконавця видно, що 14.11.2018 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мазуром Г.І. було відкрите виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №826/14521/17, виданого Окружним адміністративним судом міста Києва на виконання рішення суду від 21.03.2018 у справі №826/14521/17, про що прийнято відповідну постанову від 14.11.2018 ВП №57684496. Вказане рішення суду звернуто до примусового виконання в частині зобов`язання Державної служби геології та надр України повторно розглянути заяву Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування», подану листом від 19.01.2017 №3/2-01-537 щодо надання спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення нафтогазоносних надр, у тому числі дослідно-промислову розробку родовищ, з подальшим видобуванням нафти і газу (промислова розробка родовищ) Варвинсько-Східно-Озерянської площі, розташованої в межах Срібнянського, Прилуцького, Варвинського районів Чернігівської області, строком дії на 30 років, з урахуванням висновків суду.

14.05.2019 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мазуром Г.І. у виконавчому провадженні ВП №57684496 прийнято постанову про накладення штрафу. Цією постановою від 14.05.2019 на Держгеонадра, як боржника у виконавчому провадженні, за повторне невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення суду накладено штраф у сумі 10 200 грн.

Зі змісту мотивувальної частини вказаної постанови вбачається, що 14.11.2018 була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження та встановлено боржнику строк на виконання рішення суду протягом 10 робочих днів. Втім, боржником, у строк наданий на виконання, рішення суду не виконано. У зв`язку з цим, керуючись нормами ст.ст. 18, 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем 27.02.2019 винесено постанову про накладення штрафу на боржника в сумі 5 100 грн. Пунктом даної постанови зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення. Проте станом на 14.05.2019 рішення боржником все одно виконано не було. Внаслідок чого, за повторне невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, накладено на останнього штраф у сумі 10 200,00 грн.

У свою чергу позивач проти правомірності накладеного на нього штрафу у сумі 10 200 грн. заперечував, посилаючись на те, що на виконання рішення суду заяву Акціонерного товариства від 19.01.2017 №3/2-01-537 ним було повторно розглянуто. З цього приводу Держгеонадра подала до Департаменту ДВС заяву про закінчення виконавчого провадження (вих. №24690/03/04-18 від 07.12.2018) з доданою до нього копією листа від 15.08.2018, адресованого АТ «Укргазвидобування».

Відповідно до тексту цього листа (вих. №16087/03/12-18 від 15.08.2018) Держгеонадра повідомило АТ «Укргазвидобування» про те, що на виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 19.07.2018 у справі №826/14521/17 заяву з пакетом документів на отримання спеціального дозволу на користування надрами розглянуто на засіданні Комісії з питань надрокористування від 31.07.2018 №8/2018 та прийнято негативне рішення. В якості підстави для прийняття такого рішення Держгеонадрами зазначено наступне: постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 №277 «Про внесення змін до порядків, затверджених постановами Кабінету Міністрів України від 30 травня 2011 р. №594 і 615, та визначення такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» внесені зміни до Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 №615, а саме: підпункт 13 пункту 8, що слугував підставою для звернення ПАТ «Укргазвидобування» щодо отримання спеціальних дозволів на користування надрами без проведення аукціону, - виключено. З урахуванням того, що при прийнятті Постанови Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 №277 законодавцем не встановлено можливість застосовувати положення Порядку №615, що були виключені, до відносин, які виникли або продовжують існувати після набрання нею (Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 №277) чинності, право суб`єктів господарювання на отримання спеціальних дозволів на підставі підпункту 13 пункту 8 Порядку припинилось з моменту набрання чинності пункту 2 Постанови, а саме - з 1 квітня 2017 року незалежно від правовідносин, що існували між Дежгеонадрами та такими суб`єктами господарювання.

На думку позивача наведене свідчить про те, що Держгеонадра виконали рішення судів повністю, а тому у державного виконавця не було правових підстав для накладення штрафу у зв`язку з повторним невиконанням таких.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад як, зокрема обов`язковість виконання рішень (ст. 2 вказаного Закону).

Згідно ч. 1 ст. 18 цього Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 4 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема:

- проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;

- накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом;

- здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що чинним законодавством на державного виконавця покладено обов`язок щодо вжиття передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а також наділено повноваженнями стосовно накладення стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Згідно з ч. ч. 1 та 2 ст. 63 вказаного Закону за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Частиною третьою ст. 63 цього Закону передбачено, що виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

Також за нормами ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», що визначає відповідальність за невиконання рішення, яке зобов`язує боржника вчинити певні дії, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Вказана стаття, як і спеціальний закон, не містить норм, які б звільняли боржника від відповідальності за невиконання без поважних причин рішення суду в залежності від тих чи інших обставин.

Поважними в розумінні наведених норм закону можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником та які не залежали від його волевиявлення.

Дослідивши та проаналізувавши наявні у справі матеріали, суд дійшов висновку, що рішення суду від 21.03.2018 у справі №826/14521/17 позивачем (боржником) на момент прийняття спірної постанови про накладення штрафу виконано не було.

Суд відхиляє доводи позивача про те, що під час повторного розгляду заяви АТ «Укргазвидобування» від 19.01.2017 №3/2-01-537 Держгеонадра дійшла умовиводу про припинення у суб`єкта господарювання права на отримання спеціального дозволу на підставі пп. 13 п. 18 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 №615, у зв`язку з набуттям чинності із 1 квітня 2017 року змін, внесених до цього Порядку Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 №277. Оскільки, як видно з текстів рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.03.2018 та постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 19.06.2018 у справі №826/14521/17, суди під час розгляду вказаної адміністративної справи надали оцінку такій правовій позиції Держгеонадр та відзначили те, що до спірних правовідносин слід застосовувати положення нормативно-правових актів, які діяли на час чинності підпункту 13 пункту 8 Порядку №615.

Таким чином, доводи позивача, що покладені в основу поданого позову, по суті, зводиться до незгоди позивача з рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.03.2018 та постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.06.2018 у справі №826/14521/17. У свою чергу правова оцінка таким доводам Держгеонадр може бути надана виключно касаційним судом під час розгляду касаційної скарги позивача.

За даними Єдиного державного реєстру судових рішень суд встановив, що Держгеонадрами подано касаційну скаргу на рішення судів першої та апеляційної інстанції у справі №826/14521/17, за якою ухвалою Верховного Суду від 26.07.2018 (адміністративне провадження №К/9901/566604/18) відкрито касаційне провадження. Зі змісту резолютивної частини цієї ухвали Верховного Суду від 26.07.2018 у справі №826/14521/17 не випливає про вирішення питання про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень відповідних судів згідно п. 4 ч. 1 ст. 340 Кодексу адміністративного судочинства України. Наразі судове рішення по суті розгляду касаційної скарги Держгеонадр на рішення судів у справі №826/14521/17 відсутнє.

Тобто, на момент прийняття державним виконавцем спірної постанови про накладення штрафу від 14.05.2019 судом касаційної інстанції не було зупинено виконання рішень судів першої та апеляційної інстанції у справі №826/14521/17.

У контексті з наведеним суд зазначає, що в силу приписів ч. 1 і 2 ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції чинній з 15.12.2017) рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду..

За змістом ч. 1 ст. 370, ч. 2 ст. 372 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Таким чином, в даному випадку з моменту набрання законної сили судовим рішенням по справі №826/14521/17 у Держгеонадр виник обов`язок його виконати незалежно від того, чи згоден боржник з рішенням суду. При цьому, обставина оскарження до касаційного суду відповідних рішень судів у справі №826/14521/17 не може свідчити про протиправність винесення державним виконавцем постанов про накладення штрафу у зв`язку з невиконанням таких рішень судів.

Крім того, як вже зазначалось вище по тексту цього рішення суду, постановою державного виконавця Департаменту ДВС від 27.02.2019 за невиконання рішення суду до позивача вже був застосований штраф у розмірі 5100 грн. Обставина отримання такої постанови про накладення штрафу від 27.02.2019 ВП №57684496 позивач у тексті свого позову не заперечував.

Також доказів оскарження та скасування постанови державного виконавця про накладення штрафу від 27.02.2019 ВП №57684496 позивачем до суду не надано.

Таким чином, враховуючи все вищенаведене, суд дійшов висновку, що головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мазур Г.І., приймаючи спірну постанову про накладення штрафу від 14.05.2019 ВП №57684496, діяв у межах повноважень та у спосіб, визначених Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, перевіривши та проаналізувавши матеріали справи і надані сторонами докази за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Щодо питання про розподіл судових витрат за результатами розгляду цієї справи, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1, 5 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В даному випадку відсутні підстави для вирішення питання про розподіл судових витрат, оскільки позивачу було відмовлено у задоволенні позову повністю, а документальні докази понесення відповідачем судових витрат у матеріалах справу відсутні.

Керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 139, 241 - 246, 250, 271, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Державної служби геології та надр України (, адреса: 03057, м. Київ, вул. Антона Цедіка, 16) до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (адреса: 01001, м. Київ, вул. Городоцького, 13, код ЄДРПОУ Міністерства юстиції України 00015622) про визнання протиправною та скасування постанови відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 272 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням особливостей визначених ст. 272 цього Кодексу.

Суддя Т.О. Скочок