Справа № 200/3683/19-а
Суддя: Чекменьов Г.А.
Дата ухвалення: 2019-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2019 р. Справа№200/3683/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Чекменьова Г.А.,

за участю:

секретаря Прокопчук Я.М.,

представника позивача Мельниченка І.О.,

представника відповідача Пономарьова А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Інтерелектро» до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 19 жовтня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Інтерелектро» звернулось до суду з позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 19 жовтня 2018 року.

Позивач зазначив, що 05.09.2018 року Головним управлінням ДФС у Донецькій області було складено Акт №1826/05-99-46-03/40914220 про результати камеральної перевірки дотримання граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування з податку на додану вартість в Єдиному реєстрі податкових накладних Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Інтерелектро» за період складання у листопаді 2017 року.

19.10.2018 року на підставі складеного акту Головним управлінням ДФС у Донецькій області було прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 129 549,89 грн. за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних.

Із зазначеним податковим повідомленням-рішенням № від 19 жовтня 2018 року позивач не погодився, зазначив, що він з об`єктивних причин не мав технічної можливості своєчасно забезпечити реєстрацію податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних у відповідності до вимог п. 201.1 п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України та «Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних», затвердженого Постановою КМУ від 29.12.2010 р. № 1246, оскільки Головним управлінням ДФС у Донецькій області не виконувались умови Договору №13122017 від 13.12.2017 року про визнання електронних документів, щодо безперебійного забезпечення приймання податкових документів в електронному вигляді від платника податків. Підтвердженням вказаного є отримані позивачем від відповідача систематичні відмови у прийнятті податкових накладних у формі Квитанцій № 1 з причиною: «можливо припинено дію Договору про визнання електронних документів». Позивачем було здійснено надсилання нового Договору №18122017 про визнання електронних документів від 18.12.2017 року з метою усунення обставин, які стали підставою для відмови в прийнятті відповідачем податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних від позивача, але відповідачем надано відмову у його прийнятті у зв`язку із наявністю вже діючого Договору №13122017 від 13.12.2017 року про визнання електронних документів.

Позивач зазначив, що відповідачем було здійснено підтвердження факту чинності Договору №13122017 від 13.12.2017 року про визнання електронних документів, що автоматично підтвердило безпідставність отриманих ним відмов у прийнятті податкових накладних/розрахунків коригування, оскільки підстави для відмови не відповідали дійсності. Також, позивачем зазначено, що дані обставини існували і у період до 13.12.2017 року починаючи з 10.11.2017 року.

З урахуванням викладеного, позивач вважає, що підставою для неприйняття відповідачем податкових накладних в електронному вигляді, слугували причини, які не відповідали дійсності та не залежали від нього, тому позивач під час здійснення операцій з постачання товарів/послуг не мав технічної можливості своєчасно забезпечити реєстрацію податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. У зв`язку із чим, порушення строків реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, виникло не з його вини, а з вини відповідача, оскільки ним вчинялись неправомірні дії, що перешкоджали своєчасній реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в ЄРПН. Тому законна підстава для застосування відповідачем штрафної санкції до позивача на підставі податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 19.10.2018 р. № відсутня.

З наведених підстав позивач просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області № від 19 жовтня 2018 року та стягнути із відповідача на його користь суму сплаченого судового збору.

Представник позивача у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та заяві про часткову зміну правового обґрунтування позовних вимог (т.2 а.с.2-12), просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив. На обґрунтування заперечень зазначив, що спірне податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області № від 19 жовтня 2018 року прийнято відповідно до вимог закону у зв`язку із порушенням позивачем граничних строків реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних. Підтвердив факт укладання між позивачем та Маріупольською ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області (Приморське відділення) Договору №261020171 про визнання електронних документів від 27.10.2017 року та Договору №13122017 про визнання електронних документів від 13.12.2017 року, також підтвердив дію Договору №261020171 про визнання електронних документів від 27.10.2017 року з 27.10.2017 року по 13.12.2017 року та дію Договору №13122017 про визнання електронних документів від 13.12.2017 року з 13.12.2017 року по 24.10.2019 року.

З урахуванням зазначених обставин, просив відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Головним управлінням ДФС у Донецькій області складено акт №1826/05-99-46-03/40914220 від 05.09.2018 року про результати камеральної перевірки дотримання граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування з податку на додану вартість в Єдиному реєстрі податкових накладних Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Інтерелектро» () за період складання у листопаді 2017 року (т.1 а.с.29-37).

На підставі акту камеральної перевірки №1826/05-99-46-03/40914220 від 05.09.2018 року, Головним управлінням ДФС у Донецькій області було прийнято податкове повідомлення-рішення № від 19.10.2018 року, яким застосувало до позивача штраф у розмірі 129 549,89 грн. (т.1 а.с.19-27).

Спірне податкове повідомлення-рішення отримано позивачем 22.11.2018 року.

27.10.2017 року між позивачем та Маріупольською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Донецькій області (Приморське відділення), було укладено Договір №261020171 про визнання електронних документів а саме: визнання податкових документів, поданих Платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису (далі - ЕЦП) до органів ДФС засобами телекомунікаційного зв`язку або на електронних носіях, як оригіналу. Підтвердженням факту укладання даного Договору є Квитанція №2 від 27.10.2017 року про його прийняття (т.2 а.с.159-162).

10.11.2017 року у зв`язку отриманням відмов у прийнятті податкових накладних, при направленні їх позивачем до Єдиного реєстру податкових накладних, у формі Квитанцій № 1 з причиною: «можливо, припинено дію Договору про визнання електронних документів»,позивачем було здійснено надсилання на укладання новий договір №101120171 про визнання електронних документів до Державної фіскальної служби України, але отримано відмову у його прийнятті, у зв`язку із наявністю вже діючого Договору №261020171 від 27.10.2017 року про визнання електронних документів. Підтвердженням чого є Квитанція №1 від 10.11.2017 року (т.2 а.с.163-166).

11.12.2017 року у зв`язку із продовженням отримання відмов у прийнятті податкових накладних при направленні їх позивачем до Єдиного реєстру податкових накладних, у формі Квитанцій № 1 з причиною: «можливо, припинено дію Договору про визнання електронних документів», позивачем було здійснено надсилання для укладення нового договору №11122017 про визнання електронних документів до Державної фіскальної служби України, але отримано відмову у його прийнятті, у зв`язку із наявністю вже діючого Договору №261020171 від 27.10.2017 року про визнання електронних документів. Підтвердженням чого є Квитанція № 1 від 11.12.2017 р. (т.2 а.с.192-195).

13.12.2017 року між позивачем та Маріупольською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Донецькій області (Приморське відділення), було укладено Договір №13122017 про визнання електронних документів, а саме: визнання податкових документів, поданих Платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису (далі - ЕЦП) до органів ДФС засобами телекомунікаційного зв`язку або на електронних носіях, як оригіналу. Підтвердженням факту укладання даного Договору є Квитанція №2 від 13.12.2017 р. про його прийняття (т.2 а.с.13-16).

18.12.2017 року у зв`язку із продовженням існування обставин, за яких позивач був позбавлений права на здійснення реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, у зв`язку із отриманням відмов у прийнятті податкових накладних, при направленні їх позивачем до Єдиного реєстру податкових накладних, у формі Квитанцій № 1 з причиною: «можливо, припинено дію Договору про визнання електронних документів», позивачем було здійснено надсилання на укладання новий договір №18122017 про визнання електронних документів до Державної фіскальної служби України, але отримано відмову у його прийнятті, у зв`язку із наявністю вже діючого Договору №13122017 від 13.12.2017 року. Підтвердженням чого є Квитанція №1 від 18.12.2017 р. (т.2 а.с.17-20).

Вказані обставини сторонами не заперечувались.

Уклавши Договір №261020171 від 27.10.2017року про визнання електронних документів та Договір №13122017 про визнання електронних документів від 13.12.2017 року, позивач отримав право подавати до органу ДФС податкові документи в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв`язку, а податковий орган взяв на себе зобов`язання забезпечити приймання податкових документів у електронному вигляді від позивача та здійснювати їх комп`ютерну обробку.

Всупереч зазначеному, позивач отримував систематичні відмови від відповідача у прийнятті податкових документів, при направленні їх позивачем до Єдиного реєстру податкових накладних у формі Квитанцій № 1 з причиною: «можливо, припинено дію Договору про визнання електронних документів(т.2 а.с.21-147).

У свою чергу відповідач шляхом надання письмових пояснень підтвердив, що Договір №261020171 від 27.10.2017 року про визнання електронних документів був укладений з терміном дії до 24.10.2019 року. У зв`язку із скасуванням ТОВ "ТД "ІНТЕРЕЛЕКТРО" попередніх ключів ЕЦП, Договір укладений 27.10.2017 року, припинено з 13.12.2017 року відповідно до пункту 1 розділу 6 Договору.

Новий Договір, до якого додані нові сертифікати відкритих ключів ЕЦП з терміном дії з 13.12.2017 року по 24.10.2019 року, направлено ТОВ "ТД "ІНТЕРЕЛЕКТРО" до ДПІ 13.12.2017 року Договір укладено, про що платника повідомлено у другій квитанції за № .

З урахуванням зазначеного, судом встановлено, що підставою для неприйняття податкових накладних позивача в електронному вигляді та відмови в їх реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних слугували причини, які не відповідали дійсності, а позивач, у свою чергу, під час здійснення операцій з постачання товарів/послуг був позбавлений права на їх реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Під час судового розгляду справи та з урахуванням доказів наданих суду сторонами, судом встановлено, що починаючи з 10 листопада 2017 року по 13 грудня 2017 року та з 13.12.2017 року по 18.12.2017 року включно, існували обставини за яких позивач не міг з об`єктивних причин своєчасно забезпечити реєстрацію податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних. Отже, позивач був позбавлений права на реєстрацію податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, шляхом отримання безпідставних відмов у їх прийнятті у формі Квитанцій №1 від відповідача.

З урахуванням встановлених у справі обставин, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.

Відповідно до пункту 109.1 статті 109.1 ПК України, податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відсутність вини платника податків, як необхідної складової податкового правопорушення, обумовлює протиправність застосування штрафних (фінансових) санкцій. В межах спірних правовідносин суд встановив, що неналежне виконання вимог податкового законодавства стосовно своєчасної реєстрації позивачем податкових накладних відбулось не з вини останнього, що виключає протиправність діянь платника податку, та як наслідок, притягнення його до відповідальності.

Відповідно до пункту 75.1. статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

За правилами підпункту 75.1.1. пункту 75.1. статті 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій).

У свою чергу, порядок проведення камеральної перевірки врегульовано статтею 76 ПК України. Зокрема, така перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України встановлено, що у разі порушення строків реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України передбачено, що порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених статтею 201 цього Кодексу, тягнуть за собою накладення на платників податку на додану вартість, на яких відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів: 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів;50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

Крім того, суд зазначає, що статтею 8 Конституції України визначено, що в Україні діє принцип верховенства права, що вимагає від держави його втілення у правотворчу, правозастосовну діяльність шляхом забезпечення ідей справедливості, свободи та рівності.

Принцип верховенства права включає в себе такий елемент як правова визначеність.

Офіційне розуміння правової визначеності як елемента верховенства права надано в пункті 3.1. мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 29.06.2010 року № 17-рп по справі № 1-25/2010, відповідно до якого: «Одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачити юридичні наслідки своєї поведінки».

Згідно з положеннями частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Полторацький проти України» від 29.04.2003 (заява №38812/97) зазначив:

«155. Насамперед Суд повинен розглянути, чи втручання було здійснене «відповідно до закону». Цей вираз найперше вимагає, щоб відповідний захід мав певну підставу в національному законодавстві; він також стосується якості відповідного законодавства і вимагає, щоб воно було доступне відповідній особі, яка, крім того, зможе передбачити його наслідки для себе. До того ж це законодавство має відповідати принципу верховенства права (див. рішення у справах «Круслен проти Франції» (Kruslin v. France) та «Ювіґ проти Франції» (Huvig v. France) від 24 квітня 1990 року, серія А, №176-А, с. 20, п. 27, і серія А, №176-В, с. 52, п. 26 відповідно)».

Про це ж йдеться і в пункті 50 рішення ЄСПЛ у справі «Щокін проти України» від 14.10.2010 року (заява № 23759/03 та № 37943/06):

«50. Перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Так, друге речення першого пункту передбачає, що позбавлення власності можливе тільки «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення «законів». Більш того, верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції. Таким чином, питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (див. рішення у справі «Ятрідіс проти Греції» (Jatridis v. Greece) [ВП], № 31107/96, пункт 58, ЄСПЛ 1999-II)».

Також суд зазначає, що у відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується також із практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції", суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

Враховуючи змагальність сторін, відповідачем не доведено правомірності вчинених ним дій, що перешкоджали позивачу у своєчасній реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в ЄРПН.

Дослідивши спірні відносини, суд дійшов висновку, що дії відповідача у розумінні пункту 56.21 статті 56 ПК України, не відповідають критеріям законності. Оскільки відповідачем при застосовані штрафу до позивача не було враховано обставини щодо відсутності складу податкового правопорушення у діях позивача в розумінні пункту 109.1 статті 109.1 ПК України.

З наведених підстав позовні вимоги підлягають задоволенню.

За таких обставин податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області № від 19 жовтня 2018 рокує протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 1 статі 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі. Тому сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1943,25 грн. підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі наведеного, керуючись статтями 2, 139, 241-246, 255, 262, 295-297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Інтерелектро» (Донецька область, м. Маріуполь, вул. Ушакова, буд. 8, ) до Головного управління ДФС у Донецькій області (Донецька область, м. Маріуполь, вул. 130-ї Таганрозької дивізії, буд. 114) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 19 жовтня 2018 року - задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення № від 19 жовтня 2018 року Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (87526, м. Маріуполь, вул. 130 Таганрозької дивізії, 114, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Інтерелектро» (Донецька область, м. Маріуполь, вул. Ушакова, буд. 8, ) судовий збір у розмірі 1943 (одна тисяча дев`ятсот сорок три) грн. 25 коп.

Вступна та резолютивна частина рішення виготовлена та проголошена 18 червня 2019 року. Рішення складено у повному обсязі 01 липня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Г.А. Чекменьов