Справа № 560/1117/19
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2019-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/1117/19

Головуючий у 1-й інстанції: Шевчук О.П.

Суддя-доповідач: Іваненко Т.В.

02 липня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Іваненко Т.В.

суддів: Сторчака В. Ю. Граб Л.С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 травня 2019 року (місце ухвалення рішення м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до 19 Ракетної бригада, в/ч НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
В квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до 19 Ракетної бригади, військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність 19 Ракетної бригади, в/ч НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати йому одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

- зобов`язати 19 Ракетну бригаду, в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначав, що відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по особовому складу) від 17.09.2018 р. за № 89-рс його звільнено з військової служби у запас на підставі пункту "й" (які уклали контракт на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію та вислужили не меншу 24 місяців військової служби за контрактом, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду) пункту другого частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Позивач вказував, що згідно абзацу 3 Витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_1 по стройовій частині, його вислуга років у Збройних силах України становить: календарна - 09 років 11 місяць 24 дні, пільгова - 10 місяць, загальна - відомості не надано. Однак при звільненні з військової служби у запас з ним, всупереч чинному законодавству, не проведений повний розрахунок, а саме не виплачено одноразову грошову допомогу в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 травня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 до АДРЕСА_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність 19 Ракетної бригади в/ч НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Зобов`язано 19 Ракетну бригаду в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, із урахуванням проведених виплат.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Військова частина НОМЕР_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 травня 2019 року та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року № 260 визначено, що право на отримання допомоги настає за умови наявності 10 календарних років вислуги і більше та розмір одноразової допомоги обчислюється за кожний повний календарний рік служби. Тобто, до строку служби не враховується пільговий період.

Крім того, апелянт вказує, що судом першої інстанції не було встановлено та враховано ту обставину, що позивач при попередньому проходженні служби, звільнений із військової служби у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 19 Ракетна бригада, зареєстрована з правовим статусом, як юридична особа - "Військова частина НОМЕР_1 ", ідентифікаційний код - НОМЕР_2 .

Зазначений ідентифікаційний код вказаний на всіх гербових печатках та кутових штампах, як військової частини НОМЕР_1 так і 19 Ракетної бригади, який є підтвердженням належності підприємства (організації) до відповідної юридичної особи, яка здійснює діяльність у сфері оборони.

Згідно військового квитка позивача серія НОМЕР_3 встановлено, що ОСОБА_1 з 24.09.2008 по 18.09.2018 - проходив строкову військову службу у військових частинах НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_1 .

Позивач 04.07.2016 року підписав контракт та був зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_6 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 ( по особовому складу ) від 17.09.2018 №89-рс позивач був звільнений із військової служби у запас за пунктом "й" (які уклали контракт та строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду) п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу".

Позивач 14.03.2019 року звернувся до командира в/ч НОМЕР_1 із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Відповідач надав позивачу відповідь від 26.03.2019 №43/2/738, в якій зазначив, що оскільки при звільнені з військової служби вислуга років позивача була меншою 10 років, а тому не має правових підстав для виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Позивач, вважаючи бездіяльність відповідача щодо невиплати та не нарахування йому одноразової грошової допомоги у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби протиправною, та такою, що суперечить вимогам законів України та порушує його конституційні права, звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що згідно наказу по особовому складу № 204 о/с від 18.09.2018 року, загальна вислуга років позивача становить - 10 років, згідно розрахунку вислуги років військової служби у ЗСУ при звільненні військовослужбовця, отже умова обчислення наявності 10 і більше років вислуги дотримана. Оскільки вислуга років позивача, на час його звільнення, становить понад 10 років, тому позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до частини 2 статті 15 Закону № 2011-XII.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII (далі - Закон №2011) визначено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової служби, які звільняються з військової служби за віком, станом здоров`я чи у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, після закінчення строку контракту, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту командуванням, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Військовослужбовцям при звільненні з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем чи у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, одноразова грошова допомога передбачена цим пунктом, не виплачується.

Згідно частини 2 статті 15 Закону №2011 встановлено, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Військовослужбовцям при звільненні з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем чи у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, у зв`язку з набранням законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за адміністративне корупційне правопорушення, пов`язане з порушенням обмежень, передбачених Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції", одноразова грошова допомога передбачена цим пунктом, не виплачується.

У разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога, передбачена цим пунктом, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги.

Аналогічні приписи містяться у Порядку призначення і виплати грошової допомоги військовослужбовцям, визначеного Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. №393.

Згідно з абзацом 6 п. 10 зазначеної Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. N 393 особам, які звільняються із служби за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням ними умов контракту, у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, одноразова грошова допомога не виплачується.

Так, абзацом 7 п. 10 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393 передбачено, що особам, які звільняються із служби повторно, одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, що при попередньому звільненні не набули право на отримання такої допомоги.

Таким чином, проаналізувавши статтю 15 Закону №2011 та пункт 10 Постанови №393 апеляційний суд дійшов висновку, що у разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби.

При цьому, обов`язковою умовою для такої виплати є наявність у військовослужбовця вислуги 10 років і більше з дня його останнього зарахування на службу, оскільки саме від наявності вислуги у зазначеній кількості років та підстав звільнення військовослужбовця залежить розмір одноразової грошової допомоги, яка підлягає до виплати при повторному звільненні зі служби.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з наказом Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області від 22 червня 2016 року № 490 позивач ОСОБА_1 був звільнений зі служби саме у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту особою рядового і начальницького складу, тобто, не тільки не набув при попередньому звільненні право на виплату одноразової грошової допомоги, але і не міг її набути, оскільки позбавлений такого права у зв`язку з підставами звільнення зі служби (а.с. 59).

Отже, факт ненабуття позивачем права на отримання грошової допомоги при попередньому звільнення не може надавати останньому право на виплату одноразової грошової допомоги при повторному звільненні зі служби з врахуванням наявної за попередні роки вислуги років, оскільки попереднє звільнення позивача пов`язане з систематичним невиконанням умов контракту.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що обов`язковою умовою для виплати одноразової допомоги при повторному звільненні є наявність у військовослужбовця вислуги 10 років і більше з дня його останнього зарахування на службу, оскільки саме від наявності вислуги у зазначеній кількості років та підстави звільнення військовослужбовця залежить розмір одноразової грошової допомоги, яка підлягає до виплати при повторному звільненні зі служби.

Вказана правова позиція узгоджена з висновком Верховного суду викладеним в постанові від 25 жовтня 2018 року у справі №552/4468/17

Враховуючи встановлене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, оскільки відповідачем правомірно, на підставі та в межах наданих повноважень не нараховано ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

З приводу доводів відповідача про пропущення позивачем строку звернення до суду, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відмова у нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги позивачу датована 26.03.2019 року, а позивач звернувся з позовною заявою 10.04.2019 року, тобто в межах строку передбаченого статтею 122 КАС України, а тому вказані доводи є безпідставними.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт надав до суду докази, що спростовують правомірність рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315, п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції вирішив його скасувати та ухвалити нове рішення, оскільки судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 травня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до 19 Ракетної бригада, в/ч НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії скасувати.

Прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 02 липня 2019 року.

Головуючий Іваненко Т.В.

Судді Сторчак В. Ю. Граб Л.С.