Справа № 826/16400/18
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2019-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

03 липня 2019 року № 826/16400/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «АВГ Проджект Груп»
доГоловного управління ДФС у м. Києві
провизнання протиправними та скасування наказу про проведення перевірки і податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «АВГ Проджект Груп» з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДФС у м. Києві від 22.08.2018 №12766 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «АВГ Проджект Груп» ()»;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 28.09.2018 № на загальну суму 180 000,00 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що у супереч п. 73.3 Податкового кодексу України, запит контролюючого органу про надання інформації не містив конкретних фактів порушення податкового та іншого законодавства ТОВ «АВГ Проджект Груп». Натомість, у вказаному запиті, за твердженням представника позивача, зазначено виключно припущення щодо можливих недоліків у господарській діяльності, при цьому, зовсім іншої юридичної особи, а не позивача. За таких обставин, представником позивача наголошено, що запит контролюючого органу є незаконним і відсутність відповіді на нього не створює жодних юридичних наслідків, зокрема у вигляді призначення перевірки. Безпідставність призначення самої перевірки також вказує на неможливість визнання законними наслідків такої перевірки, що виражаються у прийнятті відповідного податкового повідомлення-рішення, з урахуванням реальності (товарності) спірних фінансово-господарських операцій, в яких позивач діяв як добросовісний платник податків, оскільки один лише факт здійснення кримінального провадження відносно контрагента платника податків не є підставою для визнання спірних операцій нереальними. Крім того, за твердженням представника позивача, виїзна перевірка за місцезнаходженням позивача не проводилась, а фактично проведена за місцезнаходженням податкового органу. Таким чином, як зазначено у позовній заяві, відповідач ухилився від дослідження первинних документів в офісі платника податків, з огляду на що, факт складання перевіряючими актів ненадання документів, про що зазначено в акті перевірки, позивачу було не відомо.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.10.2018 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено сторонам строк для надання відзиву, відповіді на відзив та заперечення.

12.11.2018 від представника відповідача через канцелярію суду надійшов відзив, в якому зазначено про правомірність оскаржуваних наказу та податкового повідомлення-рішення. Так, представником відповідача наголошено, що спірні операції позивача з ТОВ «Праймкорп» не мали реального характеру, оскільки не підтверджено факт реалізації товарно-матеріальних цінностей від контрагентів, а саме: неможливо підтвердити операції стосовно врахування реального часу здійснення операцій, наявності трудових ресурсів, а також основних засобів, які економічно необхідні для виконання такої діяльності, що свідчить про відсутність необхідних умов для здійснення відповідної господарської, економічної діяльності; наявність протоколу гр. ОСОБА_1 про непричетність до створення та ведення фінансово-господарської діяльності ТОВ «Праймкорп».

23.11.2018 від представника позивача через канцелярію суду надійшла відповідь на відзив, згідно з якою, додатково наголошено на тому, що відповідачем не доведено порушення ТОВ «Праймкорп» правил ведення господарської діяльності, а всі висновки акту перевірки ґрунтуються не на достовірних, допустимих та належних доказах, а зводяться до непідтверджених припущень. При цьому, у відповіді на відзив зазначено, що для адміністративного суду обов`язковим є виключно вирок у кримінальному провадженні (або ухвала про його закриття).

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.02.2019, з огляду на необхідність розгляду клопотання представника відповідача про виклик свідка - ОСОБА_1 , директора та засновника ТОВ «Праймкорп», від імені якого підписано договори та первинну документацію, - визначено здійснювати подальший розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначене судове засідання на 21.02.2019.

У призначеному судовому засіданні 21.02.2019 судом задоволено клопотання представника відповідача про виклик свідка та викликано для допиту в якості свідка гр. ОСОБА_1 , з огляду на що судом оголошено перерву до 14.03.2019.

У призначене судове засідання 14.03.2019 викликаний свідок не прибув, а сторонами заявлено про можливість подальшого розгляду справи без допиту вказаного свідка за наявними у ній матеріалами.

На підставі викладеного, судом продовжено здійснення розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив та відповідь на відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, Головним управлінням ДФС у м. Києві на адресу ТОВ «АВГ Проджект Груп» направлено запит про надання інформації (пояснень та їх документальних підтверджень) від 06.07.2018 №31535/10/26-15-14-04-05-12, в якому, з огляду на виявлення фактів, що свідчать про недостовірність визначення товариством даних податкового кредиту по взаємовідносинах з ТОВ «Праймкорп» у сумі 479 470,00 грн., що містяться у податковій декларації з ПДВ за грудень 2016 року, про що свідчать аналізи показників податкових декларації з ПДВ та дані Єдиного реєстру податкових накладних, ТОВ «АВГ Проджект Груп» запропоновано протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту, надати інформацію (пояснення та їх документальні підтвердження) з приводу наведених вище фактів із зазначенням необхідності надання копій документів, що безпосередньо стосуються господарських відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків (їх відображення в обліку і звітності) із ТОВ «Праймкорп» у період з 01.12.2016 по 31.12.2016, а також щодо використання у власній господарській діяльності послуг (розробка проектної документації), придбання яких документально оформлено у відносинах із зазначеним платником податків. Зокрема, але не вичерпно: договори, згідно з якими було придбано послуги (у разі укладення правочину в усній формі надати письмові пояснення); рахунки-фактури; акти виконаних робіт, які підтверджують факт придбання послуг; платіжні доручення, що підтверджують факт оплати отриманих послуг; оборотно-сальдові відомості по рахунках: 311, 361, 371, 631, 681, 90, 91, 92, 93; відомості щодо формування витрат, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування по взаємовідносинах з ТОВ «Праймкорп» (регістри витрат за періоди, в яких були відображені взаємовідносини із зазначеним контрагентом); інші документи, які не ввійшли до зазначеного переліку, але безпосередньо пов`язані із здійсненням фінансово-господарських операцій з ТОВ «Праймкорп»; письмові пояснення якщо дані послуги придбавались у ТОВ «Праймкорп» з метою використання у власній господарській діяльності.

У відповідь на вказаний запит ТОВ «АВГ Проджект Груп» листом від 30.07.2018 за вих. №1230 повідомило контролюючий орган, що підстави для надання запитуваної інформації (пояснень та документів) у товариства відсутні. Разом з тим, до вказаного листа позивачем додано копії податкових накладних від 20.12.2016 №№132, 133, 134, 135; картки рахунку 631 по контрагенту ТОВ «Праймкорп» за період 01.12.2016-31.12.2016; платіжних доручень від 23.12.2016 №№419, 420, 421; оборотно-сальдових відомостей по рахунку 631 (контрагент ТОВ «Праймкорп»).

У свою чергу, Головним управлінням ДФС у м. Києві винесено наказ від 22.08.2018 №12766 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «АВГ Прожект Груп» (код 39661901)», яким на підставі пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, у зв`язку з наданням пояснень та їх документальних підтверджень не у повному обсязі на письмовий запит ГУ ДФС у м. Києві від 06.07.2018 №31535/10/26-15-14-04-05-12 наказано провести документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «АВГ Прожект Груп» з 27.08.2018 по дату завершення перевірки тривалістю 5 робочих днів. Перевірку наказано провести з метою дотримання вимог податкового законодавства під час здійснення фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «Праймкорп» за грудень 2016 року.

Наказом Головного управління ДФС у м. Києві від 31.08.2018 №13188 продовжено строк проведення документальної позапланової перевірки ТОВ «АВГ Прожект Груп» з 03.09.2018 по дату завершення перевірки тривалістю 2 робочі дні.

За результатами проведення вказаної перевірки Головним управлінням ДФС у м. Києві складено акт від 11.09.2018 №882/26-15-14-04-05/39661901, у висновках до якого зазначено про порушення ТОВ «АВГ Прожект Груп» п. 44.1 ст. 44, п. 185.1 ст. 185, п.п. 198.3, 198.6 ст. 198, п. 200.1 ст. 200, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у сумі 180 000,00 грн. за грудень 2016 року.

На підставі викладеного, Головним управлінням ДФС у м. Києві винесено податкове повідомлення-рішення від 28.09.2018 №, яким до ТОВ «АВГ Проджект Груп» застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) з податку на додану вартість за грудень 2016 року розмірі 180 000,00 грн.

Вважаючи вказані наказ на перевірку та податкове повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Згідно з п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом (пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України).

Відповідно до пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності, зокрема, такої підстави: виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Пунктом 73.3 ст. 73 Податкового кодексу України визначено, що контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і повинен містити: 1) підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує; 2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати; 3) печатку контролюючого органу.

Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб`єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи; 2) для визначення відповідності умов контрольованої операції принципу «витягнутої руки» під час здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу та/або для визначення рівня звичайних цін у випадках, визначених цим Кодексом; 3) виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків; 4) щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків: податкової накладної покупцю або про допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування; акцизної накладної покупцю або про порушення порядку заповнення та/або порядку реєстрації акцизної накладної; 5) у разі проведення зустрічної звірки; 6) в інших випадках, визначених цим Кодексом.

У разі якщо запит складено з порушенням вимог, визначених абзацами першим - п`ятим цього пункту, платник податків звільняється від обов`язку надавати відповідь на такий запит.

Аналіз зазначених норм податкового законодавства свідчить про те, що запит контролюючого органу про надання відповідної інформації платником податків повинен містити конкретні підстави, тобто, чітко окреслені обставини, які свідчать про порушення платником податків податкового законодавства. Без повідомлення вказаних фактів платник податків не має об`єктивної можливості надати будь-які пояснення та їх документальне підтвердження.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для надіслання на адресу позивача запиту стали результати аналізу показників, що містяться у податковій декларації з податку на додану вартість, поданої позивачем за грудень 2016 року, отриманої та опрацьованої, відповідно до положень Податкового кодексу України, а саме: даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних показників поданих до контролюючого органу декларацій та звітів.

Натомість, суд звертає увагу, що у запиті контролюючим органом не зазначено у чому саме полягає порушення формування податкового зобов`язання, допущене ТОВ «АВГ Проджект Груп» при здійсненні господарських операцій з відповідним контрагентом, не наведено жодних фактів, які свідчать про порушення ТОВ «АВГ Проджект Груп» податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тобто у запиті контролюючого органу відсутні чітко окреслені обставини, які вказують на нереальність господарських операцій позивача з його контрагентом - ТОВ «Праймкорп». Крім того, зі зміст запиту неможливо встановити яким чином на підставі аналізу податкової декларації можна встановити відсутність реального здійснення операцій, як і конкретні обставини, на підставі яких контролюючий орган встановив порушення позивачем податкового законодавства. Вимога про надання відповідної інформації має визначати у запиті саме фактичні підстави, тобто наявність конкретних підстав, а не посилання на відповідні норми Податкового кодексу України.

З огляду на викладене, наказ Головного управління ДФС у м. Києві від 22.08.2018 №12766 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «АВГ Проджект Груп» ()» є протиправним та підлягає скасуванню.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 31.05.2019 у справі №813/1041/18 та від 27.03.2018 у справі №804/4375/16.

При цьому, суд звертає увагу, що допуск товариством посадових осіб відповідача до перевірки не перешкоджає оскарженню наказу про призначення такої перевірки, оскільки сам наказ про призначення перевірки, який є актом індивідуальної дії суб`єкта владних повноважень та підставою для проведення перевірки платника податків, у разі визнання його протиправності обумовлює безпідставність дій з проведення перевірки та нівелює наслідки такої.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верхового Суду від 30.10.2018 у справі №808/929/18.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 28.09.2018 № на загальну суму 180 000,00 грн. суд зазначає про наступне.

Згідно з п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Приписами п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

У силу п. 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Як вбачається зі змісту акту перевірки, висновки щодо порушення позивачем приписів податкового законодавства зроблено з огляду на відсутність факту реальності господарських операцій між позивачем та його контрагентом - ТОВ «Праймкорп».

Так, у відповідності до наявних у матеріалах справи доказів, між позивачем (замовник) та ТОВ «Праймкорп» (виконавець) укладено наступні договори:

від 01.11.2016 №01/12-1 на розробку проектно-кошторисної документації, згідно з умовами якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання розробити проектну документацію стадії «Ескізний проект», «Проект» та «Робоча документація» по об`єкту: «Будівництво торгово-розважального комплексу з житловим будинком з вбудовано-прибудованими приміщеннями по вул. М. Тимошенка, 21 в Оболонському районі м. Києва»;

від 01.11.2016 №01/12-1-1 на розробку дизайн-проекту, за умовами якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання розробити проектну документацію стадії «Дизайн-Проект» для МЗК та інших приміщень по об`єкту: «Нежитлове приміщення площею 336,6 кв.м., розташоване на сьомому поверсі БЦ «Царський» по вул. Старонаводницькій, 13-Б в Печерському районі міста Києва».

На підтвердження виконання умов вищезазначених договорів, руху активів в процесі здійснення господарських операцій позивачем надано суду копії: договору від 01.11.2016 №01/12-1 на розробку проектно-кошторисної документації разом з додатками №№1,2,3, договору від 01.11.2016 №01/12-1-1 на розробку дизайн-проекту разом з додатками №№1,2,3, накладних, актів надання послуг, рахунків на оплату, податкових накладних, проектної документації, платіжних доручень, оборотно-сальдової відомості по рахунку 631, картки рахунку 631.

При цьому, контролюючим органом ані під час перевірки, ані під час судового розгляду справи не вказав на недоліки вказаної первинної документації та невідповідність останньої вимогам чинного законодавства.

Також, суд звертає увагу, що під час судового розгляду справи суд повинен надати документам належну правову оцінку, ненадання деяких з представлених документів на перевірку, не є беззаперечним доказом наявності підстав для відмови у задоволенні позову.

Так, положення Кодексу адміністративного судочинства України зобов`язують суд вжити заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, запропонувати сторонам подати докази на підтвердження своєї правової позиції, у разі необхідності витребувати докази з власної ініціативи, всебічно, повно та об`єктивно оцінити наявні у справі докази тощо.

Суд не може обмежити право платника довести в судовому процесі обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, поданням виключно тих доказів, що надавались ним під час проведення податкової перевірки. Право надавати заперечення щодо висновків контролюючого органу та долучати до матеріалів справи докази на підтвердження таких заперечень надається платнику як на усіх стадіях податкового контролю, так і на стадіях судового процесу, на яких допускається подання учасником процесу нових доказів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2019 у справі №816/2023/15.

Крім того, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, в обґрунтування власної правової позиції не надано суду доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться у цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, зокрема не надано копій актів ненадання документів до перевірки, про які зазначено у розділі ІІ акту перевірки.

У свою чергу, контролюючим органом в обґрунтування правомірності висновків про заниження позивачем розміру грошового зобов`язання з податку на додану вартість вказано про те, що операції ТОВ «Праймкорп» неможливо підтвердити стосовно врахування реального часу здійснення операцій, наявності трудових ресурсів, а також основних засобів, що економічно необхідні для виконання такої діяльності, що свідчить про відсутність необхідних умов для здійснення відповідної господарської, економічної діяльності, враховуючи той факт, що ТОВ «Праймкорп» не володіє основними засобами. Натомість, контролюючим органом встановлено, що ТОВ «АВГ Проджект Груп» встановлено декларування операцій по ланцюгу взаємовідносин за відсутності факту їх реального здійснення, оскільки відсутнє реальне джерело походження, а саме: введення в обіг при первинному продажі від контрагента ТОВ «Праймкорп» ідентифікованих послуг, на які ТОВ «АВГ Проджект Груп» від контрагента ТОВ «Праймкорп» декларувало податковий кредит, та які вплинули на задекларовані ТОВ «АВГ Проджект Груп» показники звітності з податку на додану вартість за перевіряємий період.

У той же час, платник податків не може зазнавати негативних наслідків через діяння осіб, що перебувають поза межами його впливу. Податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку від інших осіб. Судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платника, яка передбачає економічну виправданість дій платника, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди, та достовірність у бухгалтерській та податковій звітності платника.

Доводи ж контролюючого органу щодо непідтвердження руху товару по ланцюгу базуються лише на інформації, отриманій з даних податкової звітності з податку на додану вартість контрагентів позивача та інформаційних баз даних ДФС України, однак правовідносини контрагента із третіми особами у ланцюгах постачання, з якими позивач не вступав у господарські відносини, самі по собі, за відсутності інших об`єктивних та підтверджених даних про порушення позивачем податкового законодавства, не можуть бути самостійною та достатньою підставою для висновку про нереальність господарських операцій.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верхового Суду від 14.03.2019 у справі №818/19/16.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що контролюючим органом не спростовано доводів позивача та не надано суду доказів, які б свідчили про відсутність факту реального здійснення операцій між позивачем та його контрагентом - ТОВ «Праймкорп».

Слід також зазначити, що з наявних у матеріалах справи доказів вбачається факт наявності у позивача ділової мети під час вчинення оспорюваних фінансово-господарських операцій позивача з ТОВ «Праймкорп».

Згідно з пп. 14.1.231 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Так, представником позивача під час судового розгляду справи наголошено на тому, що результати виконаних ТОВ «Праймкорп» робіт використано в якості субпідрядних робіт під час виконання умов договорів, укладених з третіми особами - ТОВ «Барконд» та ТОВ «Позняки-Жил-Буд», - на підтвердження чого позивачем надано відповідні пояснення та докази.

Оцінюючи посилання контролюючого органу на матеріали досудового розслідування, а саме: протокол допиту свідка, суд керується ч. 6 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відтак, протокол допиту свідка не є достатнім та беззаперечним доказом у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, у силу обставин даної справи, не є свідченням порушення позивачем податкового законодавства.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верхового Суду від 28.05.2019 у справі №826/14073/16.

Враховуючи все викладене, суд дійшов до висновку про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 28.09.2018 №.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та задоволення останніх у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з наявного у матеріалах справи платіжного доручення від 05.10.2018 №3257, під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 4 462,00 грн., який підлягає присудженню на користь позивача у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 12, 77, 139, 246, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДФС у м. Києві від 22.08.2018 №12766 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «АВГ Проджект Груп» ()».

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 28.09.2018 №.

Присудити здійснені Товариством з обмеженою відповідальністю «АВГ Проджект Груп» (, адреса: 03124, м. Київ, вул. Миколи Василенка, 7-А, офіс 3-12) документально підтверджені судові витрати у розмірі 4 462,00 грн. (чотирьох тисяч чотирьохсот шістдесяти двох грн. 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві (, адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19).

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок