Справа № 400/3227/18
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2019-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2019 р.м. ОдесаСправа № 400/3227/18

Головуючий в І інстанції: Птичкіна В.В.

Дата та місце ухвалення рішення: 11.03.2019 р. м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача - Шеметенко Л.П.

судді - Стас Л.В.

судді - Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 березня 2019 року по справі за адміністративним позовом Головного управління ДФС у Миколаївській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року до суду звернулось Головне управління ДФС у Миколаївській області із позовом до ОСОБА_1 , в якому позивач просив стягнути кошти з фізичної особи ОСОБА_1 у розмірі 40163,51 грн. в рахунок погашення податкового боргу.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 березня 2019 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави податковий борг в сумі 40163,51 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні заявленого позову, наголошуючи на неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, та порушення норм матеріального права.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що станом на час розгляду справи за відповідачем рахується податковий борг в сумі 40163,51 грн.

При цьому, доходячи такого висновку, суд першої інстанції вказав, що ОСОБА_1 є платником податків.

Згідно з розрахунком податкового боргу, наданого позивачем, за відповідачем рахується борг по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який виник на підставі податкового повідомлення-рішення від 24.10.2017 року № 1807-13 на суму 40163,51.

Вказане податкове повідомлення-рішення надсилалось на адресу відповідача, проте було повернуто до органів Управління без вручення адресату.

Суд першої інстанції зазначив, що матеріали справи не містять доказів оскарження відповідачем податкового повідомлення-рішення від 24.10.2017 року № 1807-13.

Крім того, суд першої інстанції встановив, що позивачем було направлено відповідачу податкову вимогу № 13374-17 від 03.03.2018 року, яку відповідач отримав 26.03.2018 року.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заявленого позову та стягнення з ОСОБА_1 в дохід держави податковий борг в сумі 40163,51 грн.

Колегія суддів не погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на викладене.

Підставою виникнення податкового боргу, що заявлений до стягнення у даній справі, є податкове повідомлення - рішення № 1807-13 від 24.10.2017 року, яким ОСОБА_1 нараховане податкове зобов`язання за 2016 рік з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачуються фізичними особами, які є власниками об`єктів нерухомості, у сумі 40163,51 грн.

Особливості справлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, визначає ст. 266 Податкового кодексу України.

Так, згідно пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

За правилами п. 45.1 ст. 45 Податкового кодексу України (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.

Відповідно до пп. 266.10.1 п. 266.10 ст. 266 Податкового кодексу України (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 59.3 статті 59 Податкового кодексу України (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

У відповідності до вимог п.п. 95.1, 95.2 ст. 95 Податкового кодексу України (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Таким чином, вимогами ст. 266 Податкового кодексу України, що визначають особливості справлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, чітко визначено, що податкове повідомлення-рішення про сплату цього податку надсилається платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації), а фізична особа (платник цього податку) має сплатити визначене йому податкове зобов`язання протягом 60 днів з дня вручення йому податкового повідомлення-рішення.

В свою чергу, за правилами ст.ст. 59, 95 Податкового кодексу України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги, яка, при цьому, надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Згідно матеріалів справи, зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 з 28.03.2017 року є: АДРЕСА_1 .

За таких обставин, податкове повідомлення - рішення № 1807-13 від 24.10.2017 року, яким ОСОБА_1 нараховане податкове зобов`язання за 2016 рік з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачуються фізичними особами, які є власниками об`єктів нерухомості, у сумі 40163,51 грн., згідно вимог пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) мало бути надіслано позивачем за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) ОСОБА_1 - за адресою: АДРЕСА_1 .

Проте, як вбачається з податкового повідомлення - рішення від 24.10.2017 року № 1807-13, не сплата податкових зобов`язань згідно якого стало підставою для звернення до суду з даним позовом, вказане рішення було надіслано позивачем за адресою: АДРЕСА_2 , тобто, не за місцем реєстрації платника податку, що не відповідає наведеним вимогам пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин).

Більш того, з рекомендованого повідомлення про надіслання наведеного податкового повідомлення - рішення від 24.10.2017 року № 1807-13 вбачається, що у поштовому повідомленні вказана не повна адреса, яка визначена в самому ППР, а саме адреса відповідача зазначена: м. Миколаїв, пр-т Богоявленський, 285, без визначення квартири. Також, позивачем не надано пояснень щодо підстав визначення у поштовому повідомленні іншого найменування вулиці, ніж вказана в ППР.

Колегією суддів встановлено, що податкове повідомлення - рішення від 24.10.2017 року № 1807-13, надіслане відповідачу за адресою: м. Миколаїв, пр-т Богоявленський, 285, було повернуто на адресу контролюючого органу без вручення.

За таких обставин, враховуючи, що податкове повідомлення - рішення від 24.10.2017 року № 1807-13, не сплата податкових зобов`язань згідно якого стало підставою для звернення до суду з даним позовом, не було надіслано ОСОБА_1 за місцем його реєстрації, як того вимагають положення пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України, а також позивачем не надано інших доказів, що свідчать про отримання відповідачем вказаного ППР, колегія суддів приходить до висновку, що у ОСОБА_1 не виникло обов`язку щодо сплати податкових зобов`язань, що визначені у вказаному рішенні, а у позивача не виникло прав для надіслання на його адресу податкової вимоги про сплату цих зобов`язань та відповідно не виникло прав на звернення до суду з даним позовом про стягнення з відповідача податкового боргу.

Посилання позивача, в наданих до суду додаткових поясненнях, на те, що відповідачем було отримано податкове повідомлення - рішення від 24.10.2017 року № 1807-13 з огляду на те, що вказане ППР було надіслано разом з ППР №№ 1806-13, 1808-13 та ці податкові повідомлення - рішення були оскаржені відповідачем у справах №№ 814/1507/18, 814/1509/18, що, на думку позивача, свідчить, що ОСОБА_1 отримав усі три ППР, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вказані доводи позивача ґрунтуються на припущеннях та не підтверджені жодними доказами. Так, в матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо отримання відповідачем податкового повідомлення - рішення від 24.10.2017 року № 1807-13. Як вже зазначалось колегією суддів, поштове відправлення із вказаним рішенням було направлено ОСОБА_1 на адресу АДРЕСА_3 та повернуто без вручення. В свою чергу, у справах №№ 814/1507/18, 814/1509/18 відповідачем були оскаржені податкові повідомлення - рішення №№ 1806-13, 1808-13 від 24.10.2017 року, що не може свідчити про факт отримання ним ППР від 24.10.2017 року № 1807-13.

Зазначеним обставинам судом першої інстанції взагалі не надано оцінки.

На підставі наведеного у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню із прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 березня 2019 року скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову Головного управління ДФС у Миколаївській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Судове рішення складено у повному обсязі 04.07.2019 р.

Суддя-доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Л.В. Стас

Суддя: І.О. Турецька