Справа № 807/495/17
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2019-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/3627/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Курильця А.Р.,

за участю секретаря судового засідання Ваврик Х.Б.,

розглянувши у судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 травня 2017 року у справі №807/495/17 (постанова ухвалена в м. Ужгород, головуючий суддя Калинич Я.М.) за адміністративним позовом Головного управління ДФС у Закарпатській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

в с т а н о в и в:

ГУ ДФС у Закарпатській області 07.04.2017 звернулося в суд із адміністративним позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача суму податкового боргу у розмірі 154783,57 грн.

В обгрунтування позову зазначає, що за відповідачем станом на 01 квітня 2017 року рахується податковий борг у розмірі 154783,57 грн. по платежах 15010100 «мито» (ввізне) у розмірі 29766,07 грн. та 14070100 «податок на додану вартість з товарів, що ввозяться на територію України» у розмірі 125017,50 грн., який в добровільному порядку відповідачем не погашено.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 травня 2017 року адміністративний позов задоволено. Стягнуто з фізичної особи ОСОБА_1 суму податкового боргу у розмірі 154783 грн. 57 коп.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2017 року скасовано постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 травня 2017 року та прийнято нову, якою в задоволенні позовних вимог ГУ ДФС у Закарпатській області відмовлено.

Постановою Верховного суду від 19 лютого 2019 року касаційну скаргу Головного управління ДФС у Закарпатській області задоволено частково. Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2017 року скасовано, а справу направлено до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

В апеляційній скарзі скаржник вказує, що ним самостійно, без оскарження податкового повідомлення-рішення було сплачено суми податкового зобов`язання, що відповідно до норм податкового законодавства тягне скасування штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих на суму податкового зобов`язання.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши підстави для апеляційного перегляду відповідно до доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та матеріалами справи підтверджується, що працівниками ГУ ДФС проведено невиїзну документальну перевірку стану дотримання відповідачем законодавства з питань державної митної справи - своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів під час ввезення 11 грудня 2015 року на митну територію України у транспортному засобі марки «Skoda Octavia» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 вантажу (мобільні телефони - iPhone та планшети iPad марки «Аррlе»), які не були задекларовані, за результатами якої складено акт від 12 лютого 2016 року №н0001/4/0716/.

За наслідками проведеної перевірки ГУ ДФС у Закарпатській області було складено акт перевірки від 12.02.2016 року № н0001/4/0716/ та винесено податкові повідомлення - рішення:

- від 09 червня 2016 року № , яким відповідачу було визначено грошове зобов`язання з податку на додану вартість з товарів, що ввозяться на територію України у розмірі 625087,49 грн., з яких 500069,69 грн. основного зобов`язання та 125017,50 грн. штрафні санкції;

- від 09 червня 2016 року № , яким відповідачу було визначено грошове зобов`язання по сплаті мита на товари, що ввозяться на територію України громадянами у розмірі 148830,35 грн., з яких 119064,28 грн. основного зобов`язання та 29766,07 грн. штрафні санкції.

Судом також встановлено, що грошові зобов`язання в сумі 619134,27 грн., з яких мито на товари, що ввозяться на територію України громадянами, 119064,28 грн., податок на додану вартість 500069,99 грн., у повній мірі сплачені відповідачем, що підтверджується платіжними дорученнями від 16 лютого 2016 року №1 на суму 500069,99 грн. та №2 на суму 119064,28 грн. та ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 березня 2016 року у кримінальній справі №308/1892/16-к, а також обліковою карткою платника податку.

19 липня 2016 року позивачем виставлено податкову вимогу №12-17 на суму несплачених штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 154783,57 грн., яка направлялась відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Не погоджуючись із тим, що відповідачем частково не сплачено суму податкового боргу у розмірі 154783,57 грн позивач звернувся до суду про стягнення вказаної суми у судовому порядку.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що станом на день розгляду справи відповідачем не вжито достатніх заходів, щодо погашення в добровільному порядку заборгованості по узгодженому податковому зобов`язанню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно пункту 36.1 статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно підпункту 14.1.157 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

У відповідності з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Згідно п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно п.57.3 ст.57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 ПК України, платник податків зобов`язаний сплатити суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Строки сплати податкового зобов`язання встановлені статтею 57 ПК України, відповідно до пункту 57.2 якої передбачено, що у разі коли відповідно до цього Кодексу або інших законів України контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов`язання платника податків з причин, не пов`язаних з порушенням податкового законодавства, такий платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму податкового зобов`язання у строки, визначені в цьому Кодексі та в статті 297 Митного кодексу України, а якщо такі строки не визначено, - протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення про таке нарахування.

Згідно пункту 95.1 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2 вказаної статті).

Отже у разі несплати платником податків протягом строків, встановлених статтею 57 ПК України, визначених контролюючим органом у податкових повідомленнях-рішеннях грошових зобов`язань такі зобов`язання вважаються узгодженими. Факт узгодження податкового зобов`язання має наслідком обов`язок платника податку сплатити таке зобов`язання у встановлений законом строк.

Як видно з матеріалів справи, сума податкового боргу відповідача вказана у розрахунку заборгованості у розмірі 154783,57 грн., що підтверджується обліковими картками платника податку, копії яких є наявними в матеріалах справи (а.с.13 -17).

Послідовність дій платників податків і контролюючих органів при скасуванні штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих на суму визначеного контролюючим органом податкового зобов`язання, яку платник податків сплатив у терміни, визначені Кодексом без оскарження податкового повідомлення-рішення визначає Порядок скасування штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих на суму податкового зобов`язання, яку платник податків сплатив без оскарження податкового повідомлення-рішення, затверджений наказом Міністерства Фінансів України від 10.02.2016 №40 (далі Порядок).

Згідно ч.1 розділу II Порядку платник податків, який має намір скористатися цим правом, відповідає вимогам цього пункту та прийняв рішення про не оскарження суми податкового зобов`язання нарахованого контролюючим органом. протягом терміну, встановленого абз.1 п.57.3 ст.57 розділу II Податкового кодексу України сплачує суму такого податкового зобов`язання. При цьому платник податків забезпечує заповнення платіжних документів на сплату визначених податкових зобов`язань з дотримання вимог порядку, затвердженого нормативно-правовим актом центрального органу виконавчої влади, що формує державну фінансову політику, з обов`язковим наведенням роз`яснювальної інформації про призначення платежу із зазначенням дати на номера акта перевірки та податкового повідомлення рішення, відповідно до якого визначено суму такого податкового зобов`язання.

Таким чином, вказаним Порядком саме контролюючим органам надано право приймати рішення про скасування штрафних (фінансових) санкцій відповідно до пункту 35 підрозділу 10 розділу XX ,»Перехідні положення» Податкового кодексу України.

Пунктом 3 розділу II Порядку встановлено, що рішення керівника (заступника керівника) контролюючого органу про скасування штрафних (фінансових) санкцій приймається на підставі письмового подання структурного підрозділу, що готував відповідне податкове повідомлення-рішення, яке погоджується із структурними підрозділами, відповідальними за правову роботу, ведення обліку платежів.

У поданні робиться висновок про відповідність (невідповідність) скасування штрафних (фінансових) санкцій положенням пункту 35 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Кодексу. Рішення про скасування штрафних (фінансових) санкцій приймається протягом 10 календарних днів з дня сплати такого податкового зобов`язання.

Структурний підрозділ, що готував відповідне податкове повідомлення-рішення, повідомляє у порядку, визначеному статтею 42 розділу II Кодексу, платника податків про скасування штрафних (фінансових) санкцій згідно з пунктом 35 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Кодексу не пізніше п`яти робочих днів з дня, що настає за днем скасування (пункт 6 розділу II Порядку).

Таким чином, з огляду на вказане, контролюючі органи мають виключну компетенцію в питаннях скасування штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих на суму податкового зобов`язання, яку платник податків сплатив без оскарження податкового повідомлення-рішення.

При цьому, підставою для звільнення від сплати штрафних (фінансових) санкцій є сплата визначених зобов`язань у строки, визначені п.57.3 ст.57 ПК України, що у даному випадку відповідач не дотримався.

Відтак, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки податкові зобов`язання визначені податковими повідомленнями рішеннями від 09.06.2019 № та № є узгодженими і набули статусу податкового боргу, а відтак мають бути сплачені протягом 10 днів з дня їх узгодження.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків постанови суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 травня 2017 року у справі №807/495/17 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Д. М. Старунський
судді В. М. Багрій
А. Р. Курилець
Повне судове рішення складено 03.07.2019