Справа № 675/1033/19
Суддя: Столковський В. І.
Дата ухвалення: 2019-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 675/1033/19
Провадження № 2-а/675/62/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" липня 2019 р. м. Ізяслав

Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого - судді Столковського В. І., з участю: секретаря судового засідання Гук-Миронюк Ю. Г., позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяслав адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Славутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про визнання дій протиправними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Славутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про визнання дій протиправними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову зазначає, що постановою інспектора СРПП Славутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області Столбової Н. В. від 15 березня 2019 року серії ДПО18 № 136949 його притягнено до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП. Підставою для притягнення до адміністративної відповідальності було порушення правил дорожнього руху, а саме те, що 15 березня 2019 року о 15 год. 20 хв. позивач, керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen» моделі «Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , на автомобільній дорозі Н 25 зі сполученням «Рівне Городище Старокостянтинів» не пред`явив для перевірки посвідчення водія категорії «В». ОСОБА_1 вважає дану постанову незаконною, вказує, що Правил дорожнього руху він не порушував, оскільки на вимогу поліцейського пред`явив посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Тому просить визнати дії інспектора протиправними, скасувати спірну постанову, а провадження по справі закрити.

Ухвалою судді від 23 травня 2019 року поновлено ОСОБА_1 строк для звернення до суду з даним позовом, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання у даній справі. Також зазначеною ухвалою витребувані докази, на підставі яких було винесено оскаржувану постанову.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача Славутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області до суду не прибув, відзив на позов не подав, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неприбуття суд не повідомив, заяв та клопотань не надсилав.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Із оскаржуваної постанови вбачається, що 15 березня 2019 року о 15 год. 20 хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen» моделі «Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , на автомобільній дорозі Н 25 зі сполученням «Рівне Городище Старокостянтинів» не пред`явив для перевірки посвідчення водія категорії «В».

У той же день інспектором СРПП Славутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області Столбовою Н. В. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 № 136949, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Вважаючи протиправною зазначену постанову, ОСОБА_1 оскаржив її до суду.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України від 30.06.1993 року № 3353-XII "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 1.1. Правил дорожнього руху визначено, що ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Частиною 5 статті 14 Закону України "Про дорожній рух" визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність у виді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Так, у пп. "а", "б" п. 2.1. ПДР України зазначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб.

Згідно із пп. "а" п. 2.4 ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Крім того, ст. 251 КУпАП України визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, згідно з ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Так, суд враховує, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення не підтверджений жодними належними та допустимими доказами.

Також суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частиною 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Алене де Рібермон проти Франції» Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

У відповідності до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 11 жовтня 2016 року по справі № 816/4340/14, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень.

При цьому, суд вважає за потрібне наголосити на необхідності дотримуватися позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом".

Так, у п. 29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 Справа «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Окрім зазначеного вище суд звертає увагу на те, що усі сумніви у правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень слід тлумачити на користь особи-позивача. Для позивача достатньо вказати на факт прийняття рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності, якщо допустимі докази для цього недоступні. У свою чергу відповідач має довести факт прийняття такого рішення чи вчинення дії і їх правомірність, або ж спростувати цей факт і довести правомірність своєї бездіяльності. У разі невиконання цього обов`язку адміністративний суд повинен задовольнити вимогу позивача і визнати протиправними рішення, дії чи бездіяльність, на які вказував позивач.

Таким чином, суд вважає, що фактичні обставини справи не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а в даному випадку відповідачем у порушення вимог 72 КАС України не виконано обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, не надано належних і допустимих доказів наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, що в свою чергу не дає можливості встановити винність позивача у вчиненні адміністративного правопорушення.

Натомість, з оглянутого судом долученого ОСОБА_1 до свого адміністративного позову відеозапису вбачається, що під час спілкування з поліцейськими останній на їх вимогу пред`явив для перевірки посвідчення водія, яке містить категорію «В», чим виконав вимоги пп. "а" п. 2.4 ПДР України.

Відтак, наявні підстави для скасування спірної постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Способи судового захисту порушених прав, свобод або законних інтересів осіб у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені ст. 286 КАС України.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Вказаний перелік судових рішень, які може приймати суд у даній категорії справ, є вичерпний та не передбачає права суду визнати неправомірними дії суб`єкта владних повноважень.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що ефективним та достатнім способом захисту порушених прав, свобод або законних інтересів позивача у даній справі є скасування постанови серії ДПО18 № 136949 від 15 березня 2019 року.

Також слід зазначити, що позовні вимоги про визнання протиправними дій інспектора СРПП Славутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області Столбової Н. В. щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, в повній мірі охоплюються вимогами про скасування постанови серії ДПО18 № 136949 від 15 березня 2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, і в даному випадку відносяться до процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, що у своїй сукупності свідчить про відсутність потреби в їх окремому розгляді.

Тому в цій частині позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 229, 243-246, 286, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Славутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про визнання дій протиправними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Постанову інспектора СРПП Славутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області Столбової Надії Василівни від 15 березня 2019 року серії ДПО18 № 136949 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 126 ч. 1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. скасувати.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити.

У задоволенні позовної вимоги щодо визнання протиправними дій інспектора СРПП Славутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області Столбової Надії Василівни відмовити

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 : місце проживання - АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 .

Відповідач Славутський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області: адреса місцезнаходження - м. Славута, вул. Козацька, 33 Хмельницької області.

Суддя: В. І. Столковський