Справа № 800/578/17
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2019-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

Іменем України

02 липня 2019 року

Київ

справа №800/578/17

адміністративне провадження №Зн/9901/38/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Уханенка С.А.,

суддів: Данилевич Н.А., Кашпур О.В., Радишевської О.Р., Шевцової Н.В.,

секретаря судового засідання - Бугаєнко Н.В.,

за участю представника заявника - ОСОБА_3.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів про визнання незаконним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

1. У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів (далі - КДКП) про визнання незаконним і скасування рішення від 01.11.2017 р. № 236дп-17 "Про накладення дисциплінарного стягнення на прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою України Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України ОСОБА_1" у виді звільнення з посади в органах прокуратури.

Рішенням Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12 березня 2018 року, залишеним без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року, відмовлено в задоволенні позову.

08 травня 2019 року ОСОБА_1 подав заяву про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12 березня 2018 року, в якій просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове рішення про задоволення його позову до КДКП.

Заяву (з урахуванням додаткових пояснень, викладених у клопотанні про усунення недоліків заяви про перегляд від 03.06.2019 р.) обґрунтував тим, що однією з підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади стало встановлене КДКП порушення порядку подання декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2016 рік в частині не зазначення ним інформації про те, що його дружина ОСОБА_1 є співвласником та кінцевим бенефіціарним власником одного з товариств (розмір внеску до статутного капіталу 25000000 грн).

Проте за результатами здійснення повної перевірки поданої ОСОБА_1 декларації за 2016 рік Національне агентство з питань запобігання корупції (далі - НАЗК) в рішенні від 21.11.2018 р. № 2682 не встановило порушення ОСОБА_1 порядку подання декларації в зазначеній частині.

На думку заявника, нововиявленими обставинами в даному випадку є не саме рішенням НАЗК від 21.11.2018 р. № 2682, а обставини, встановлені цим рішенням, та правові висновки щодо них, зокрема, про те, що не зазначення заявником відомостей про наявність у його дружини корпоративних прав не є порушенням порядку подання декларації за 2016 рік.

Таким чином, за доводами заявника, відсутність порушення ним порядку подання декларації за 2016 рік є істотною для справи обставиною, яка існувала на час розгляду справи, але яку Касаційний адміністративний суд не досліджував і не давав їй відповідної правової оцінки, а заявнику про цю обставину не було і не могло бути відомо на час розгляду справи.

КДКП у відзиві на заяву ОСОБА_1 просить відмовити в її задоволенні. Зазначає, що рішення НАЗК від 21.11.2018 р. № 2682 не впливає на законність ні рішення КДКП від 01.11.2017 р. № 236дп-17, ні судових рішень у справі, оскільки ОСОБА_1 не притягувався до дисциплінарної відповідальності на підставі пункту 4 частини першої статті 43 Закону України від 14.10.2014 р. № 1697-VII "Про прокуратуру" (порушення встановленого законом порядку подання декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру). Крім того, рішення НАЗК прийнято після прийняття судових рішень обох інстанцій у даній справі, тому є новою, а не нововиявленою обставиною.

В судовому засіданні представник заявника підтримав доводи заяви.

Відповідач не забезпечив явку свого представника у судове засідання, подавши клопотання про відкладення розгляду справи. Протокольною ухвалою колегія суддів відмовила в задоволенні заявленого клопотання, у зв`язку з чим розгляд справи проводитвся без участі представника відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи представника заявника, дослідивши матеріали справи в частині, що стосується порушеного питання, колегія суддів вважає, що заява про перегляд справи за нововиявленими обставинами не підлягає задоволенню.

Підстави для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами наведені в статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 361 КАС України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Отже, за своєю юридичною суттю нововиявленими обставинами є фактичні дані, що в установленому порядку спростовують факти, які були покладені в основу судового рішення. До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають істотне значення для правильного вирішення спору.

Предметом спору у справі № 800/578/17 (П/9901/298/18) було рішення КДКП від 01.11.2017 р. № 236дп-17, яким на ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури.

У цьому рішення КДКП визнала, що ОСОБА_1 вчинив низку дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 1, 5 частини першої статті 43 Закону України "Про прокуратуру", а саме:

- незважаючи на імперативні приписи частини другої статті 41 Цивільного процесуального кодексу України, протягом 2015-2017 років на підставі довіреності брав участь як представник своєї дружини ОСОБА_2 у цивільній справі за позовом прокурора Балаклійського району Харківської області в інтересах держави в особі Служби автомобільних доріг у Харківській області до Балаклійської міської ради та ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішень сесії Балаклійської міської ради, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку площею 0,0987 га за ОСОБА_2 ;

- всупереч вимогам статті 19 Закону України "Про прокуратуру" та пунктів 1, 2 розділу ІІ Порядку проведення таємної перевірки доброчесності прокурорів в органах прокуратури України, затвердженого наказом Генеральної прокуратури України від 16.06.2016 р. № 205, без поважних причин не подав до 1 лютого 2017 року до підрозділу внутрішньої безпеки власноруч заповнену анкету доброчесності прокурора або, якщо не мав можливості подати її в зазначений строк через перебування у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами або для догляду за дитиною, через тимчасову непрацездатність, перебування за межами України та з інших поважних причин, що підтверджуються документально, не подав її протягом 30-ти календарних днів з дати закінчення строку дії зазначених обставин;

- у декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2016 рік (розділ 9 "Юридичні особи, кінцевим бенефіціарним власником (контролером) яких є суб`єкт декларування або члени його сім`ї'") не зазначив інформацію, передбачену пунктами 5, 51 частини першої статті 46 Закону України від 14.10.2014 р. № 1700-VII "Про запобігання корупції", про те, що його дружина ОСОБА_1 є співвласником та кінцевим бенефіціарним власником одного з товариств (розмір внеску до статутного капіталу 25000000 грн).

На підставі наведеного КДКП дійшла висновку, що неодноразове порушення прокурором вимог законодавства свідчить про те, що ним не виконуються вимоги щодо професійної відповідності, загальновизнані світовою спільнотою прокурорів обов`язки прокурора, ігноруються вимоги закону, що для прокурора є неприпустимим, і вирішила, що вчинення ОСОБА_1 декількох дисциплінарних проступків у своїй сукупності носить характер грубого порушення, що є підставою для застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури. Зазначила також, що дисциплінарний проступок щодо несвоєчасного подання анкети доброчесності прокурора сам по собі становить грубе порушення.

В рішенні від 12 березня 2018 року Верховний Суд погодився з позицією відповідача, зокрема, й у частині обставин щодо неповного заповнення ОСОБА_1 декларації за 2016 рік, вказавши, що ОСОБА_1 мав фактичну можливість на законних підставах і незалежно від інших джерел походження відобразити в своїй декларації відомості про корпоративні права дружини. Оскільки він цього не зробив, апелювання на зазначення відомостей в обсязі, наданих йому дружиною, та на відсутність інших способів її отримання, не дає підстав вважати їх правомірними.

При цьому, відхиляючи аргументи позивача, суд зазначив, що не притягнення ОСОБА_1 до адміністративної чи кримінальної відповідальності за подання суб`єктом декларування завідомо недостовірних відомостей стосовно майна або іншого об`єкта декларування (стаття 1726 Кодексу України про адміністративні правопорушення) або за порушення вимог закону щодо подання декларації про майно особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (стаття 3661 Кримінального кодексу України) не свідчить про неможливість притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Таким чином, обставини щодо не зазначення ОСОБА_1 у декларації за 2016 рік інформації про корпоративні права його дружини були відомі всім учасникам судового процесу та досліджувались Верховним Судом як судом першої інстанції з наданням цим обставинам відповідної правової оцінки.

Визнання або невизнання цих обставин порушенням вимог антикорупційного законодавства є питанням юридичної оцінки, а не питанням факту.

За результатами здійснення повної перевірки поданої ОСОБА_1 декларації за 2016 рік НАЗК прийняло рішення від 21.11.2018 р. № 2682, в якому встановило, що суб`єкт декларування при складання та поданні декларації зазначив недостовірні відомості в розділах 3 ("Об`єкти нерухомості") та 11 ("Доходи, у тому числі подарунки"). У розділах 1, 2, 4-9, 10, 12-16 декларації за наявною інформацією недостовірних відомостей не встановлено.

У підсумку НАЗК вирішило: ознак правопорушень, передбачених статтею 1726 Кодексу України про адміністративні правопорушення і статтею 3661 Кримінального кодексу України, не встановлено; точність оцінки задекларованих активів відповідає даним, отриманим з наявних джерел; наявність конфлікту інтересів не встановлено; ознак незаконного збагачення не встановлено.

Отже, в рішенні НАЗК від 21.11.2018 р. № 2682 не встановлено нових обставин, а надана оцінка достовірності задекларованих заявником відомостей з висновком, зокрема, про відсутність недостовірних відомостей у розділі 9 декларації.

З огляду на викладене зазначені ОСОБА_1 обставини не є нововиявленими в розумінні пункту 1 частини другої статті 361 КАС України, оскільки вони не є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які були покладені в основу судового рішення, а стосуються надання цим фактам певної оцінки.

Крім того, у судовому засіданні представник заявника наголосив на тому, що рішення НАЗК необхідно розцінювати як доказ у справі.

Проте згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 361 КАС України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Керуючись статтями 368, 369 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

1.Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів про визнання незаконним та скасування рішення.

2. Залишити в силі рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12 березня 2018 року.

3. Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Великої Палати Верховного Суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Головуючий С.А. Уханенко

Судді Н.А. Данилевич

О.В. Кашпур

О.Р. Радишевська

Н.В. Шевцова