Справа № 120/1654/19-а
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2019-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

27 червня 2019 р. Справа № 120/1654/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мультян Марини Бондівни розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України у місті Вінниці ( далі - УПФУ в м. Вінниці, відповідач ) в якому просив суд (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог):

- визнати протиправною відмову управління пенсійного фонду України в місті Вінниці про перерахунок ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 04 грудня 2018 року по 31 грудня 2018 року, і в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 01 січня 2019 року по 31 січня 2019 року;

- зобов`язати управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці провести перерахунок ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 04 грудня 2018 року по 31 грудня 2018 року, і в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 01 січня 2019 року по 31 січня 2019 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 16 липня 2015 року він звільнений з посади судді Апеляційного суду Вінницької області у відставку. Згідно постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2016 року ОСОБА_1 призначене щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з 04 серпня 2015 року в розмірі 90% заробітку працюючого судді, без обмеження граничного розміру.

Рішенням Конституційного Суду України № 11-р/2018 від 4.12.2018 року у справі 1-7/2018(4062/15), змінено механізм розрахунку грошового утримання суддів, в зв`язку з чим позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання з 04 грудня 2018 року. До заяви додав довідку про суддівську винагороду, видану Апеляційним судом Вінницької області від 17 грудня 2018 року за №05-27/132/2018.

Оскільки, прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 грудня 2018 року становив 1762 гривню, а з 01 січня 2019 року - 1921 гривню, позивач подав нову зяву про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці та довідку про суддівську винагороду, видану Апеляційним судом Вінницької області від 22 січня 2019 року за №05-27/31/2019.

11 лютого 2019 року позивач отримав відповідь управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці, яким частково задоволено його заяву та здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з 01 січня 2019 року та з 01 лютого 2019 року, одночасно відмовлено в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з 04 грудня 2018 року та з 01 січня 2019 року з посиланням на пункт 4 розділу II Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року № 3-1.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 27 травня 2019 року відкрито провадження у даній справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

На виконання ухвали про відкриття провадження у справі 14 червня 2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог. Зазначає, що пунктом 4 розділу II Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року № 3-1 визначено, що перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з 01 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою. Вказує, що позивачу проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з 01 січня 2019 року згідно поданої заяви від 18 грудня 2018 року та довідки виданої Апеляційним судом Вінницької області від 17 грудня 2018 року за №05-27/132/2018. Та з 01 лютого 2019 року, згідно поданої заяви від 22 січня 2019 року та довідки виданої Апеляційним судом Вінницької області від 22 січня 2019 року за №05-27/31/2019. На підставі зазначеного просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 16 липня 2016 року ОСОБА_1 звільнений з посади судді Апеляційного суду Вінницької області у відставку.

16 лютого 2016 року Вінницьким апеляційним адміністративним судом прийнято постанову, якою зобов`язано призначити позивачу щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 90 відсотків заробітку працюючого судді.

18 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці із заявою про здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 04 грудня 2018 року.

22 січня 2019 року ОСОБА_1 повторного звернувся до управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці із заявою про здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01 січня 2019 року.

Листом від 06 лютого 2019 року № 27/К-1 "Щодо перерахунку щомісячного довічного утримання судді у відставці" позивача повідомлено, що управлінням ПФУ в м. Вінниці проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з 01 січня 2019 року згідно поданої заяви від 18 грудня 2018 року та довідки виданої Апеляційним судом Вінницької області від 17 грудня 2018 року за №05-27/132/2018. Та з 01 лютого 2019 року, згідно поданої заяви від 22 січня 2019 року та довідки виданої Апеляційним судом Вінницької області від 22 січня 2019 року за №05-27/31/2019.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.

Відповідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи має керуватися принципом законності, відповідно до якого має перевіряти, чи діяли органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 22 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно до ст. 126 Конституції України, незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і Законами України. Матеріальне забезпечення суддів, в тому числі суддів у відставці, та гарантії їх соціального захисту є одним із складових елементів принципу незалежності суддів.

Статтею 130 Конституції України визначено, що Держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя.

Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Відповідно до Преамбули Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року № 1402-VIII цей Закон визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Положення частин 4 та 5 статті 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначають, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до статті 135 вказаного Закону суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом.

Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за:

1) вислугу років;

2) перебування на адміністративній посаді в суді;

3) науковий ступінь;

4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

21 липня 2018 року опубліковано Закон України від 15 травня 2018 року № 2415-VIII "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав".

Цим законом внесено зміни до Закону України від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", зокрема в абзаці 2 пункту 3 розділу ІІ слово та цифри "1600 гривень" замінено словами та цифрами "прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року".

Отже, дію цього Закону поширено на правовідносини, що виникли до набрання чинності цим нормативно-правовим актом, а саме: починаючи з 01 січня 2017 року.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2018 року становить 1762 гривні.

Відповідно до Закону України Про Державний бюджет України на 2019 рік розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2019 року становить 1921 грн.

Разом з тим, Рішенням Конституційного Суду України від 04 грудня 2018 року №11-р/2018 у справі №1-7/2018 (4062/15) за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ч. 3, ч. 10 ст. 133 Закону України від 07 липня 2010 року №2453-VI "Про судоустрій та статус суддів" у редакції Закону України від 12 лютого 2015 року №192-VIII "Про забезпечення права на справедливий суд" визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини 3 статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-VIII. Це положення підлягає застосуванню у його первинній редакції, а саме: "Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 січня 2011 року - 6 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2012 року - 8 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2013 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2014 року - 12 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2015 року - 15 мінімальних заробітних плат".

Визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини 10 статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, за яким "суддя, який не здійснює правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності, перебування судді у щорічній оплачуваній відпустці), не має права на отримання доплат до посадового окладу", для цілей застосування окремих положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року № 1402-VIII зі змінами, а саме:

- частини 1 статті 55 щодо нездійснення суддею правосуддя у звязку з неможливістю здійснення правосуддя у відповідному суді, припиненням роботи суду у зв`язку зі стихійним лихом, військовими діями, заходами щодо боротьби з тероризмом або іншими надзвичайними обставинами та з неприйняттям, з незалежних від судді причин, у встановлені строки рішення про його відрядження до іншого суду;

- частини 8 статті 56, частин 1, 2 статті 89 щодо нездійснення суддею правосуддя у зв`язку з обов`язковим проходженням підготовки у Національній школі суддів України для підтримання кваліфікації;

- частини 3 статті 82, частин 6, 7 статті 147 щодо нездійснення суддею правосуддя у зв`язку з неприйняттям, з незалежних від судді причин, у встановлені строки рішення про переведення судді на посаду судді до іншого суду того самого або нижчого рівня у випадках реорганізації, ліквідації або припинення роботи суду, в якому такий суддя обіймає посаду судді.

Положення частин 3, 10 статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VІ у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-VІII, які визнані неконституційними пунктами 1, 2 резолютивної частини цього Рішення, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим, остаточним та таким, що не може бути оскаржено.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 у зв`язку з підвищенням грошового утримання судді з 04 грудня 2018 року, звернувся до відповідача із відповідною заявою від 18 грудня 2018 року та довідкою про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданої Апеляційним судом Вінницької області від 17 грудня 2018 року за №05-27/132/2018.

Крім того, 22 січня 2019 року позивач звернувся до відповідача з заявою для здійснення перерахунку довічного грошового утримання на підставі довідки Апеляційного суду Вінницької області від 22 січня 2019 року за №05-27/31/2019 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01 січня 2019 року.

Листом від 06 лютого 2019 року № 27/К-1 "Щодо перерахунку щомісячного довічного утримання судді у відставці" позивача повідомлено, що управлінням ПФУ в м. Вінниці проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з 01 січня 2019 року та з 01 лютого 2019 року.

Отже, фактично у перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці за грудень 2018 року та січень 2019 року відмовлено з посиланням на пункт 4 розділу ІІ Порядку № 3-1.

Відповідно до пункту 4 розділу ІІ Порядку № 3-1 закріплено що перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з 01 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою.

Суд зазначає, що зазначена норма визначає строк саме для Пенсійного органу коли такий перерахунок необхідно здійснити, тоді як перерахунок сум повинен здійснюватися з моменту коли таке право виникло.

Отже, положення вказаного нормативного акту визначають період, в якому має бути здійснено відповідний перерахунок, що помилково ототожнюється відповідачем з періодом, за який може бути здійснений такий перерахунок. Слід наголосити, що дата, з якої у відповідача виник обов`язок здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача в даному випадку, не є тотожнім поняттям з датою, з якої позивач набув право на такий перерахунок.

На підставі викладеного, суд зазначає, що право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці у позивача виникло з 04 грудня 2018 року, з прийняттям Рішення Конституційного Суду України №11-р/2018 у справі №1-7/2018 (4062/15), що відповідає вимогам ст. 19, 92 Конституції України, Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Таким чином, нарахування суддівської винагороди відповідно вказаного рішення повинно здійснюватися з 04 грудня 2018 року.

З огляду на викладене, враховуючи, що Рішення Конституційного Суду України №11-р/2018 набрало чинності 04 грудня 2018 року суд вважає, що дії управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці в частині відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання за період з 04 грудня 2018 року по 31 грудня 2018 року вчинені з порушенням частини 2 статті 19 Конституції України та не відповідають вимогам частини 2 статті 2 КАС України, а тому позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Разом з тим, відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2019 року становить 1921 гривні, що також є підставою для проведення раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а саме з 01 січня 2019 року.

Тому суд вважає, що відповідачем протиправно відмовлено ОСОБА_1 у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання за період з 01 січня 2019 року по 31 січня 2019 року, відтак позовні вимоги у цій частині також підлягають задоволенню.

Крім того, позовна вимога про зобов`язання управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 за період з 04 грудня 2018 року по 31 грудня 2018 року та з 01 січня 2019 року по 31 січня 2019 року, як похідна від першої, підлягає задоволенню.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин 1, 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що встановлені у справі обставини підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, адміністративний позов належить задовольнити.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи наведене, слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України у місті Вінниці на користь ОСОБА_1 сплаченого ним при зверненні до суду судового збору в розмірі 768,40 гривень.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову управління пенсійного фонду України в місті Вінниці про перерахунок ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 04 грудня 2018 року по 31 грудня 2018 року та з 01 січня 2019 року по 31 січня 2019 року.

Зобов`язати управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці провести перерахунок ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 04 грудня 2018 року по 31 грудня 2018 року та з 01 січня 2019 року по 31 січня 2019 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України у місті Вінниці в сумі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці (місцезнаходження: вул. Хмельницьке шосе, буд. 7, м. Вінниця, 21100, )

Копію рішення у повному обсязі сторони можуть одержати: 27.06.2019 року

Суддя Мультян Марина Бондівна