Справа № 420/703/19
Суддя: Левчук О. А.
Дата ухвалення: 2019-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/703/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2019 року Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Левчук О.А.,

за участю секретаря Салюк О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за позовом капітана 1 рангу ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державна казначейська служба України, Військова частина НОМЕР_1 (Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України), Військова частина НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом та просить визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо невиплати компенсації втрати частини грошового доходу у зв`язку з порушенням строків виплати щомісячного грошового забезпечення за період з 26.07.2014 року по 19.05.2015 року включно; зобов`язати Міністерство оборони України відповідно до розрахункової відомості № 904 за грудень 2017 року по військовій частині НОМЕР_1 , складеної у військовій частині НОМЕР_2 на виплату грошового забезпечення за період з 26.07.2014 по 19.05.2015, нарахувати та виплатити відповідно до встановленого законодавством України порядку компенсації у розмірі 66621,25 грн. втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків виплати щомісячного грошового доходу за період з 26.07.2014 року по 19.05.2015 року включно; стягнути з Міністерства оборони України моральну шкоду у розмірі 700 тисяч гривень, яка спричинена протиправною бездіяльністю Міністерства оборони України.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 12.07.2017 року набрало законної сили рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.04.2017 року по справі № 815/5639/16, яким зобов`язано Міністерство оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 26.07.2014р. по 19.05.2015, встановлене ст.9 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", виходячи з грошового забезпечення, яке підлягає виплаті ОСОБА_1 як військовослужбовцю у відповідності з діючим законодавством, в склад якого входить: посадовий оклад, оклад по військовому званню; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премію); одноразові додаткові види грошового забезпечення та з урахуванням того, що на 29 жовтня 2002 року ОСОБА_1 обіймав посаду "заступника командира морського району-начальник відділу матеріально-технічного забезпечення управління Західного морського району ВМС ЗС України з посадовим окладом - 182 грн., мав допуск до державної таємниці по формі 2 і отримував надбавку за роботу з таємними документами (15%), мав класну кваліфікацію - спеціаліста 1 класу" і отримував надбавку за кваліфікацію. Разом з тим, йому, як військовослужбовцю ЗС України щомісячне грошове забезпечення за період з 26.07.2014 року по 19.05.2015 року включно фактично було сплачено 28.12.2017 року. Разом з тим, до теперішнього часу Міністерство оборони України не виплатило йому як військовослужбовцю ЗС України компенсацію втрати ним частини грошового доходу, у зв`язку з порушенням строків виплати щомісячного грошового забезпечення за період з 26.07.2014 року по 19.05.2015 рік включно, чим порушено право на отримання грошового забезпечення за вказаний період в установленому законодавством порядку та протиправно не нараховано та не виплачено компенсацію у розмірі 66621,25 грн. також, позивач вказує, що відповідач свідомо та навмисно не виконує вимоги чинного законодавства України щодо виплати сум компенсації, чим причинено моральну шкоду, яку позивач оцінює у розмірі 700000,00 грн.

Представником Міністерства оборони України до суду надано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача вказує, що позивач в період з 26.07.2014 року по 19.05.2015 року не проходив військову службу, у військовій частині НОМЕР_1 йому не нараховувалось щомісячне грошове забезпечення, а виплата компенсації була проведена разово, на виконання рішення суду по справі № 815/5639/16 від 12.04.2017 року. Позивач не проходив військову службу в Міністерстві оборони України та не перебував на фінансовому забезпеченні, тому вимоги позивача про стягнення коштів з Міністерства оборони України є необґрунтованими, оскільки це питання відноситься до військової частини, де особа перебуває на грошовому забезпеченні. Також позивач помилково ототожнює трудові відносини та правовідносини, пов`язані з проходженням військової служби. Порядок нарахування та виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, здійснюється відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 11.06.2008 року (зі змінами) та Правилами організації фінансового забезпечення військових частин, установ та організацій Збройних Сил України, затверджених наказом Міністра оборони України 22 травня 2017 року № 280, а тому стаття 34 ЗУ «Про оплату праці», не поширюється на військовослужбовців. Також, питання проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати регулюється ст. 34 ЗУ «Про оплату праці» та Порядком № 159. Разом з тим, компенсація втрати частини грошового доходу у зв`язку з порушенням строків виплати щомісячного грошового забезпечення позивачу, як військовослужбовцю за період з 26.07.2014 по 19.05.2015 рр. не передбачена вищезазначеними нормативно-правовими актами, а загальне законодавство щодо оплати праці не поширюється на військовослужбовців, а військовим (спеціальним) законодавством не передбачений порядок та механізм розрахунку відповідної компенсації. Крім того, Міністерство оборони України не перебувало з позивачем у трудових відносинах, у діях відповідача відсутня вина, а тому підстав для сплати позивачу моральної шкоди немає. При цьому, сума у розмірі 700000,00 грн. жодним чином не підтверджена.

Позивачем до суду надано відповідь на відзив, в якій позивач вказує, що відповідачем не надано до суду доказів, які б звільняли його від виконання ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» у випадку затримки грошового забезпечення на один і більше календарних місяців. Норми права ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» на які посилається відповідач не мають жодного юридичного значення для вирішення даної справи. Також, він не мотивував позовну заяву трудовими правовідносинами, в яких він як військовослужбовець ніколи не перебував, про що безпідставно вказує відповідач. При цьому, в грудні 2017 року саме Міністерство оборони України зобов`язано було прийняти відповідне рішення та організувати нарахування та виплату грошового компенсації.

Представником третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Військової частини НОМЕР_2 до суду надано письмові пояснення, в яких представник вказує, що військова частина НОМЕР_2 є забезпечувальним органом по відношенню до Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України, у зв`язку з чим, був виданий наказ Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 21.12.2017 № 467/АГЧ, який було виконано 28.12.2017 року.

Ухвалою суду від 04 березня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено перше судове засідання.

Ухвалою суду від 28 березня 2019 року, яка занесена до протоколу судового засідання, залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державну казначейську службу України.

28 березня 2019 року винесено ухвалою про розгляд справи № 420/703/19 в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 20 травня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання представника Міністерства оборони України про залишення позовної заяви без розгляду.

Ухвалою суду від 20 травня 2019 року залучено до участі в справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Військову частину НОМЕР_1 (Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України) та Військову частину НОМЕР_2 .

Ухвалою суду від 20 травня 2019 року, занесеною до протоколу судового засідання, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.

Ухвалою суду від 11 червня 2019 року, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечував в повному обсязі, просив відмовити в їх задоволенні.

Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Військової частини НОМЕР_1 (Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України) та Військової частини НОМЕР_2 підтримали позицію відповідача, просили відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державної казначейської служби України до суду не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши та проаналізувавши надані докази, суд встановив наступне.

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходилась справа № 815/5639/16 за позовом ОСОБА_1 до Міністра оборони України, Міністерства оборони України, військової частини НОМЕР_2 , військової частини НОМЕР_1 , третя особа Державна казначейська служба України про визнання протиправним та скасування рішення від 10.10.2016 р., зобов`язання вчинити певні дії, стягнення грошових коштів на відшкодування моральної шкоди.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністра оборони України, Міністерства оборони України, військової частини НОМЕР_2 , військової частини НОМЕР_1 , третя особа Державна казначейська служба України про визнання протиправним та скасування рішення від 10.10.2016 р., зобов`язання вчинити певні дії, стягнення грошових коштів на відшкодування моральної шкоди, - задоволено частково; зобов`язано Міністерство оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 26.07.2014р. по 19.05.2015р., встановлене ст. 9 Закону України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, виходячи з грошового забезпечення, яке підлягає виплаті ОСОБА_1 як військовослужбовцю у відповідності з діючим законодавством, в склад якого входить: посадовий оклад, оклад по військовому званню; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премію); одноразові додаткові види грошового забезпечення та з урахуванням того, що на 29 жовтня 2002 року ОСОБА_1 займав посаду заступника командира морського району-начальник відділу матеріально-технічного забезпечення управління Західного морського району ВМС ЗС України з посадовим окладом 182 грн., мав допуск до державної таємниці по формі 2 і отримував надбавку за роботу з таємними документами (15%), мав класну кваліфікацію спеціаліста 1 класу і отримував надбавку за кваліфікацію; зобов`язано Міністерство оборони України здійснити відповідно до чинного законодавства України індексацію грошових коштів на момент виплати позивачу коштів за час вимушеного прогулу з 26.07.2014 р. по 19.05.2015 р. включно. У задоволенні решти позовних вимог, - відмовлено (а.с. 45-61).

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2017 року апеляційні скарги Міністерства оборони України та ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2017 року без змін.

Постанова Одеського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2017 року по справі № 815/5639/16 набрала законної сили.

Згідно ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже обставини, встановлені Одеським окружним адміністративним судом у постанові від 12 квітня 2017 року по справі № 815/5639/16, відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, не доказуються при розгляді даної справи.

Так, постановою Одеського окружного адміністративного суду 12 квітня 2017 року по справі № 815/5639/16 встановлено, що наказом Міністра оборони України № 150 (по особовому складу) від 05.03.2015р., який прийнято на підставі постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 25.07.2014р., скасовано, зокрема, наказ Міністра оборони України № 666 від 17.08.2009 р. про звільнення з військової служби у запас за п. "в" (за віком) ч.7 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" капітана 1 рангу ОСОБА_1 , поновлено позивача на військовій службі з 08.10.2009 р. та призначено начальником відділу замовлень морської зброї, радіотехнічного озброєння та навігаційної техніки управління кораблебудування Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України.

Згідно наказу Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України № 88 (по стройовій частині) від 14.05.2015 р. позивача з 14.05.2015 р. зараховано до списків Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України та поставлено на всі види забезпечення при військовій частині НОМЕР_3 та фінансове забезпечення військової частини НОМЕР_2 .

Згідно з наказом Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України № 93 (по стройовій частині) від 21.05.2015 р. позивач вважався таким, що 20.05.2015 р. прийняв справи та посаду та приступив до виконання обов`язків.

Наказом Міністра оборони України № 428 (по особовому складу) від 13.05.2016 р. відповідно до ч. 7 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, з урахуванням вимог ч. 8 цієї ж статті капітана І рангу ОСОБА_1 , начальника відділу замовлень морської зброї, радіотехнічного озброєння та навігаційної техніки управління кораблебудування Командування Збройних Сил України звільнено з військової служби у відставку за п. б (за станом здоров`я) (п.3 наказу).

14.11.2016 р. наказом Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України № 230 ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України, знято зі всіх видів грошового забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до Приморського районного військового комісаріату м. Одеси. Також вказаним наказом передбачено виплату позивачу грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум за період з 30 січня 2002 року по 25 липня 2014 року за п. 12 постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 25.07.2014 р. у справі № 2а-6803/09/1570 з урахуванням основних, додаткових щомісячних видів грошового забезпечення, індексації за цей період на загальну суму 653823,35 грн.

Згідно постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 25.07.2014 р. у справі № 2а-6803/09/1570 ОСОБА_1 поновлено на військовій службі з 08.10.2009 р. Однак лише 05.03.2015р. Міністром оборони України прийнято наказ № 150 (по особовому складу), яким на підставі постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 25.07.2014р., зокрема, поновлено позивача на військовій службі з 08.10.2009 р. При цьому, відповідно до наказу Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України № 93 (по стройовій частині) від 21.05.2015 р. позивач вважався таким, що 20.05.2015р. прийняв справи та посаду та приступив до виконання обов`язків.

Також, постановою Одеського окружного адміністративного суду 12 квітня 2017 року по справі № 815/5639/16 встановлено, що Міністром оборони України у період з дати прийняття постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 25.07.2014 р. по 05.03.2015 р. не було вжито відповідних заходів щодо поновлення позивача на військовій службі на виконання рішення суду та не приймалось відповідного рішення до 05.03.2015 р.

Постанова Одеського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2017 року по справі № 815/5639/16 набрала законної сили 12 липня 2017 року (а.с. 12).

26 вересня 2017 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадимом І.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 54784548 з виконання виконавчого листа № 815/5639/16 від 28.07.2017 року виданого Одеським окружним адміністративним судом (а.с. 187-189).

02 жовтня 2017 року постанова про відкриття виконавчого провадження № 54784548 від 26.09.2017 року направлено до Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України для невідкладного опрацювання у встановленому порядку (а.с. 186).

На виконання доручення Командуванням Військово-Морських Сил Збройних Сил України проведено попередній розрахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 26.07.2014 року по 19.05.2015 року, який направлено до Департаменту фінансів Міністерства оборони України та Юридичного Департаменту міністерства оборони України для погодження та запропоновано здійснити проведення виплати після прийняття відповідного рішення та виділення фінансового ресурсу (а.с. 190-193).

21 грудня 2017 року Командуванням Військово-Морських Сил Збройних Сил України винесено наказ № 467/АГЧ, яким наказано Військовій частині НОМЕР_2 організувати виплату грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 26.07.2014 року по 19.05.2015 року ОСОБА_1 в сумі 96440,27 грн. (а.с. 194).

В грудні 2017 року Військовою частиною НОМЕР_1 складено роздавальну відомість № 904 на виплату капітану 1 рангу ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 27 липня 2014 року по 19 травня 2015 року за рішенням суду по справі № 815/5639/16, яка погоджена т.в.о. начальника фінансово-економічного управління Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України Борисовим А.В. (а.с. 86-87).

Після отримання роздавальної відомості № 904 за грудень 2017 року позивачу ОСОБА_1 стало відомо про порушення його прав та законних інтересів та протиправну бездіяльність, яка полягає у невиплаті компенсації втрати частини грошового доходу у зв`язку з порушенням строку виплати, у зв`язку з чим він звернувся до суду.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159.

Відповідно до ст. 1, 2 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Згідно п. 2, 3 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159 компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року. Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат); соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо); стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення).

Таким чином, дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

При цьому, основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст. 2 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком № 159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - пенсійним органом) добровільно чи на виконання судового рішення, а тому доводи відповідача щодо того, що виплата компенсації ОСОБА_1 була проведена разово та не підлягає компенсації є безпідставними.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 15 квітня 2019 року по справі № 727/7818/16-а (провадження № К/9901/45555/18) та в постанові від 20 лютого 2018 року по справі № 522/5664/17 (провадження № К/9901/2999/17).

Як вбачається з матеріалів справи, постанова Одеського окружного адміністративного суду 12 квітня 2017 року по справі № 815/5639/16 набрала законної сили 12 липня 2017 року, разом з тим, виплата грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 26.07.2014 року по 19.05.2015 рік проведена в грудні 2017 року, відповідно до роздавальної відомості № 904, що не заперечується учасниками справи.

Таким чином, Міністерством оборони України, як відповідачем по справі № 815/5639/16 та боржником по виконавчому провадженню № 54784548, порушено строки виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 більш ніж на один календарний місяць, а тому Міністерство оборони України повинне здійснити виплату компенсації втрати частини грошових доходів ОСОБА_1 у зв`язку з порушенням термінів виплати щомісячного грошового забезпечення за період з 26.07.2014 року по 19.05.2015 року включно.

Проте, доказів щодо виплати позивачу компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати щомісячного грошового забезпечення за період з 26.07.2014 року по 19.05.2015 року включно відповідачем суду не надано.

За таких підстав, позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності Міністерства оборони України щодо невиплати компенсації втрати частини грошового доходу у зв`язку з порушенням строків виплати щомісячного грошового забезпечення за період з 26.07.2014 року по 19.05.2015 року включно є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що позивачем помилково ототожнено трудові правовідносини та правовідносини, пов`язані з проходженням військової служби, а норми ст. 34 ЗУ «Про оплату праці», ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку № 156 не поширюються на військовослужбовців та прирівняних до них осіб (рядових і начальницький склад органів внутрішніх справ тощо), оскільки чинне законодавство не містить будь-якого суб`єктного виключення для нарахування відповідної компенсації, а дія ст. 34 ЗУ «Про оплату праці», ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку № 156 поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України та за умови, що ці доходи не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата (грошове забезпечення).

Що стосується позовних вимог про зобов`язання Міністерство оборони України відповідно до розрахункової відомості № 904 за грудень 2017 року по військовій частині НОМЕР_1 , складеної у військовій частині НОМЕР_2 на виплату грошового забезпечення за період з 26.07.2014 по 19.05.2015, нарахувати та виплатити відповідно до встановленого законодавством України порядку компенсації у розмірі 66621,25 грн. втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків виплати щомісячного грошового доходу за період з 26.07.2014 року по 19.05.2015 року включно суд зазначає наступне.

Згідно ст. 1 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Згідно п. 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

З аналізу приписів ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159 вбачається, що обов`язок обчислення суми, нарахування та виплати компенсації громадянам втрати частини доходів покладено саме на підприємства, установи і організації, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом зобов`язання Міністерства оборони України на підставі роздавальної відомості № 904 за грудень 2017 року нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати щомісячного грошового забезпечення за період з 26.07.2014 року по 19.05.2015 року включно, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159.

Згідно ч. 5 ст. 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Позивач просить суд стягнути з Міністерства оборони України моральну шкоду у розмірі 700 тисяч гривень, яка спричинена протиправною бездіяльністю Міністерства оборони України.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995 року обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. При цьому з`ясовується, чим підтверджено факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

При цьому, позивачем не зазначено жодних обґрунтованих обставин на підтвердження заподіяння відповідачем моральної шкоди та не доведено факту заподіяння йому моральних та фізичних страждань, а отже не підтверджено наявність причинного зв`язку між заявленою моральною шкодою з невиплатою Міністерством оборони України компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати щомісячного грошового забезпечення за період з 26.07.2014 року по 19.05.2015 року включно.

Таким чином, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення з Міністерства оборони України моральної шкоди у розмірі 700 тисяч гривень, яка спричинена протиправною бездіяльністю Міністерства оборони України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підставі вищевикладеного, розглянувши справу на підставі наданих доказів, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльності Міністерства оборони України щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати щомісячного грошового забезпечення за період з 26.07.2014 року по 19.05.2015 року включно; зобов`язання Міністерства оборони України на підставі роздавальної відомості № 904 за грудень 2017 року нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати щомісячного грошового забезпечення за період з 26.07.2014 року по 19.05.2015 року включно, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 12, 77, 90, 139, 242-246, 250, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов капітана 1 рангу ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Міністерства оборони України (, адреса місцезнаходження: 03168, м. Київ, Повітрофлотський проспект, 6), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державна казначейська служба України (, адреса місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6), Військова частина НОМЕР_1 (Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України) (, адреса місцезнаходження: 65012, м. Одеса, пров. Штабний, 1), Військова частина НОМЕР_2 (, адреса місцезнаходження: 65012, м. Одеса, пров. Штабний, 1) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди, - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати щомісячного грошового забезпечення за період з 26.07.2014 року по 19.05.2015 року включно.

Зобов`язати Міністерство оборони України на підставі роздавальної відомості № 904 за грудень 2017 року нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати щомісячного грошового забезпечення за період з 26.07.2014 року по 19.05.2015 року включно, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в порядку та в строки встановлені ст. 295, 297 КАС України, з урахуванням особливостей, встановлених п. 15.5 Розділу VII Перехідних Положень КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 255 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано 05 липня 2019 року.

Суддя О.А. Левчук

.