Справа № 515/356/19
Суддя: Семенюк Л. А.
Дата ухвалення: 2019-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №515/356/19
Провадження №2-а/515/854/19
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2019 року. Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Семенюк Л.А.,

за участю секретаря судового засідання Унгурян Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського І-ої роти 3-го батальйону УПП в Одеській області ДПП Кашпуровського Ігоря Олександровича, третої особи - Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить визнати дії відповідача противоправними та скасувати постанову серії ДП № 020947 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Позов мотивовано тим, що 19.02.2019 pоку o 10 год. 30 хв., керуючи автомобілем FORD FOCUS, номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по 13км траси М-15, позивач був зупинений поліцейським УПП в Одеській області капралом поліції Кашпуровським Ігорем Олександровичем, яким було складено оскаржувану постанову про адміністративне правопорушення, зі змісту якої вбачається, що позивач рухався зі швидкістю 66 км/год у зоні з дорожним знаком 3.29 «обмеження швидкості руху», чим порушив п.п. 12.9 б ПДР, швидкість руху вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості руху TRUCam LTI 20/20 TC 000790.

Відповідно до даної постанови, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 (двісті п`ятдесят п`ять) гривень 00 коп. за порушення, передбачене ч.1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за невиконання вимог дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості руху».

Постанову вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню з огляду на те, що відповідачем не було роз`яснено йому прав та обов`язків, не надано можливості скористатися правами, передбаченими ст. 268 КУпАП. Крім того, відсутні будь-які докази проведення розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у відповідності до норм діючого законодавства. В матеріалах справи міститься лише постанова про накладення адміністративною стягнення.

Вказана постанова не містить посилань на те, що відповідачем при притягненні позивача до адміністративної відповідальності, роз`яснені права, надано можливість скористатися юридичною допомогою, розглянуто клопотання, в разі їх наявності, заслухані свідки. Вищенаведені обставини, на думку позивача, дають підстави дійти висновку, що відповідачем, всупереч положень Кодексу України про адміністративні правопорушення не проведено дій по розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачених приписами ст.ст. 278, 279 КУпАП. Отож, при винесенні даної постанови не були враховані вимоги ст.268 КУпАП. В даному випадку, на думку позивача, він був позбавлений вказаних засобів захисту, наданих законодавством при винесенні оскаржуваної постанови. Звертає увагу суду на той факт, що оскаржувана постанова була винесена на місці зупинки транспортного засобу.

Однак, він вважає, що відповідач не мав права виносити постанову на місці зупинки автомобілю, а повинен був це здійснити в приміщенні управління поліції, з розглядом клопотань водія, роз`ясненням йому прав та надання можливості водію скористатись правовою допомогою.

Також звертає увагу на той факт, що оскаржувана постанова на містить переліку доказів, які додаються до постанови (п. 8 оскаржуваної постанови). Відповідачем не надано жодного доказу, що свідчив би про наявність правопорушення.

Крім того, вважає, що факт скоєння правопорушення саме ним, неможливо чітко ідентифікувати, з огляду на інтенсивність пересування транспортних засобів на автомагістралі, що суперечить принципу індивідуальної юридичної відповідальності особи. Жодних доказів того, що відображена на приладі TruCAM швидкість належала саме його автомобілю, відповідач не надав.

Прилад «TruCAM», яким проводився нагляд за дорожнім рухом з метою фіксацій порушень ПДР України, не є автоматичним засобом фото- чи відео фіксації, оскільки він знаходиться у поліцейського та керується ним безпосередньо.

Також, відповідачем не було надано позивачу докази того, що вимірювач швидкості під серійним номером «TruCAM» № ТС000790 пройшов відповідну повірку, є придатним до застосування і має свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, термін дії якого не минув на час складання постанови про адміністративне правопорушення, тобто станом на 19.02.2019 року.

Процесуальні дії, вчинені у справі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 01 березня 2019 року для розгляду справи визначено суддю-доповідача Семенюк Л.А. (а.с.14).

Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 05.03.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі (а.с.15-16).

10 квітня 2019 року ухвалою суду (а.с.38) відкладено розгляд справи за вищезазначеним адміністративним позовом.

Ухвалою судді Татарбунарського районного суду Одеської області від 13.06.2019 року (а.с.65) залучено Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції у якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на стороні відповідача до участі у справі за позовом ОСОБА_1 до поліцейського І-ої роти 3-го батальйону УПП в Одеській області ДПП Кашпуровського Ігоря Олександровича, про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, однак надав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити із мотивів, викладених у позові (а.с.67).

Відповідач - поліцейський І-ої роти 3-го батальйону УПП в Одеській області ДПП Кашпуровський І.О. в судове засідання не з`явився, будучи належно повідомлений про час, день та дату слухання справи (а.с.17,20,40,60,65).

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - представник Управління патрульної поліції в Одеській області департаменту патрульної поліції у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином (а.с.66), надав до суду пояснення щодо позову, згідно яких просить в задоволенні позовних вимог відмовити повністю, посилаючись на те, що згідно постанови ДП18 № 020947 від 19.02.2019 року, фото та відеоматеріалів, відзнятих лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів ТruСАМ LTI 20/20 №ТС000790, пояснень інспектора Кашпуровського І.О . фотоматеріалів місця вчинення правопорушення, пояснень ОСОБА_1 (викладених в позові) - 19.02.19 року приблизно о 10 год. 30 хв. в Одеській області на 13 км а/д М-15 (Одеса-Рені), під час патрулювання, поліцейськими було помічено та зафіксовано лазерним вимірювачем швидкості (файл «_MC000_0219_102903», фото <<1_1», <<1_2» та «1_3») як громадянин ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Ford Focus н/з НОМЕР_2 , рухався по а/д М-15 (Одеса-Рені) зі сторони м. Одеса зi швидкістю 66 км/год, чим порушив вимоги дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» (максимально дозволена дорожнім знаком швидкість 40 км/год), вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Дорожній знак був розташований нa в`їзді до населеного пункту та встановлював обмеження швидкості руху 40 км/год.

Більше того, перевищення швидкості позивачем було зафіксоване в безпосередній близькості до пішохідного переходу, на якому неодноразово, через недотримання швидкісного режиму, здійснювалися наїзди на пішоходів.

Після цього, позивач був зупинений працівниками поліції для з`ясування причин такого діяння та вирішення питання стосовно притягнення чи не притягнення його до відповідальності.

Факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення підтверджується фотоматеріалами, відзнятими лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 №TCOOO790_ файл «l550572143_MC000_0219_102903». Зазначений пристрій відповідає всім вимогам законодавства, пройшов відповідну повірку та його покази являються належними, допустимими, достовірними доказами.

Крім того, з матеріалів, відзнятих технічним пристроєм TruCAM LTI 20/20 № ТC000790 чітко видно, що замірювання швидкості здійснювалося саме по автомобілю позивача (на ньому зафіксована мітка-приціл), поруч відсутні інші автомобілі тощо.

Також, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, позивачу було роз`яснено його права, він мав змогу використовувати їх в повній мірі на власний розсуд, також йому було оголошено порядок та строки оскарження постанови. Більше того, на зворотній стороні постанови надруковано права особи, роз`яснюється порядок і спосіб її оскарження, сплати штрафу тощо.

Бланк постанови відповідає вимогам, встановленим законодавством. За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно громадянина ОСОБА_1 було винесено постанову, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Вважаючи, що закон дозволяє застосовувати процедуру скороченого провадження, тому, відповідно, дозволяється фіксація адміністративною правопорушення, розгляд справи і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Разом з тим, в обґрунтування власної позиції, позивачем не було надано жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували факт перевищення ним встановленої дорожнім знаком 3.29 швидкості руху чи доказів незаконності використання вимірювального засобу тощо. В той же час, стороною відповідача надано фотоматеріали та покази технічних приладів, котрі підтверджують наявність в діяннях позивача складу адміністративною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Крім того, просить врахувати, що на підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань типів вимірювальної техніки, наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 05.04.2012 р. № 437 затверджено перелік засобів вимірювальної техніки.

До вказаного переліку було включено засіб вимірювальної техніки «швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM», який, на підставі вказаного наказу, було зареєстровано в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12.

На підставі вищевикладеного, 29 серпня 2012 фірмі LaserTechnology, Inc., яка є виробником TruCAM, було видано Сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки UА-МІ/1-2903-2012. Вищевказана процедура проведення державних приймальних випробувань типів вимірювальної техніки з подальшою реєстрацією таких типів вимірювальної техніки в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки і видачею Сертифікатів затвердження типу засобів вимірювальної техніки була передбачена положеннями Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 11.02.1998 року № 113/98-BP, (втратив чинність 01.01.2016 р.) та іншими підзаконними нормативно-правовими актами, які наразі втратили чинність.

Так, відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність`від 11.02.1998 р. N9 113/98-BP, (втратив чинність 01.01.2016 р.) засоби вимірювальної техніки, призначені для серійного виробництва в Україні або для ввезення на територію України партіями, підлягали державним приймальним та контрольним випробуванням з метою затвердження типів цих засобів або контролю їx відповідності затвердженим типам і обов`язковим вимогам нормативних документів з метрології. Також відповідно до п. 1.3. «Порядку оформлення та видачі сертифікатів затвердження типу засобів вимірювальної техніки, сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу та свідоцтв про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки», затвердженого наказом Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України від 19.02.2002 №100 (втратив чинність 14.06.2016 р.) сертифікати затвердження типу засобів вимірювальної техніки видавався на підставі позитивних результатів державних приймальних або державних контрольних випробувань засобів вимірювальної техніки іноземним виробникам засобів вимірювальної техніки або їхнім офіційним представникам в Україні (далі - іноземні виробники) - для офіційного підтвердження затвердження типу засобів вимірювальної техніки і можливості їх ввезення на територію України партіями.

Тобто вказана процедура проводилась виключно відносно тих засобів вимірювальної техніки, які планувалося серійно виробляти в Україні або ввозити на територію України партіями.

Саме на виконання вимог вищевказаних нормативно-правових актів, які наразі втратили чинність, і здійснювалися державні приймальні випробування приладу ТruСАМ з подальшою реєстрацією останнього в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки і видачею Сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки.

Дійсно, наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 року № 1362 TruCAM був виключений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки.

Виходячи з вищевказаних положень, у разі виключення затвердженого типу засобів вимірювальної техніки із Державного реєстру заборонялося їх подальше серійне виробництво або ввезення нових пристроїв на територію України.

Однак, засоби вимірювальної техніки, які були ввезені на територію України та введені в експлуатацію до моменту виключення їх iз вказаного Державного реєстру, дозволяється застосовувати, оскільки в даному випадку закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Крім того, новим законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 05.06.2014 p. № 1314-VI (набрав чинності 01.01.2016 p.), не передбачено повторного проходження вищезгаданої процедури сертифікації для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. Більше того, такої процедури як «сертифікація» взагалі вже не міститься в нормах чинного законодавства України. Також необхідно зауважити, що відповідно до п. 3 наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.07.2016 № 1161, який є чинним, зберігання інформації про затверджені типи засобів вимірювальної техніки, внесені в установленому порядку до набрання чинності новим Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки, як і формування та ведення вказаного реєстру, здійснювалося до 01.01.2019 року.

При цьому, так як прилади TruCAM, які знаходяться в розпорядженні та користуванні Департаменту патрульної поліції та його структурних (територіальних) підрозділів були введені в експлуатацію в період його перебування в Державному реєстрі, то відповідно, їх подальша експлуатація жодним чином не обмежена нормами чинного законодавства.

Наразі єдиною та визначальною вимогою діючого законодавства у сфері метрології та метрологічної діяльності до засобів вимірювальної техніки, які вже введено в експлуатацію, є необхідність здійснення їх повірки. Відповідно до ст. 17 «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 05.06.2014 р. №1314-VI (набрав чинності 01.01.2016 р.), законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.

Для всіх законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, згідно наказу Мінекономрозвитку від 13.10.2016 № 1747 «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями», встановлено міжповірочні інтервали. В тому числі, це стосується вимірювачів швидкості руху транспортних засобів дистанційних, до яких відноситься і вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM. Міжповірочний інтервал для нього становить 1 рік.

В свою чергу, відповідно до постанови y справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 N9 020947 від 19.02.19, даних з лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 № TC000790 (файл <<_MC000_0219_102903») фіксування 19.02.19 року приблизно о 10 год. 30 хв. швидкості руху транспортного засобу Ford Focus H/3 НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 здійснювалося за допомогою саме лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 № ТС000790.

Відповідно до відомостей Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/11936, виданого ДП «Укрметртестстапдарт» від 25.09.2018 р. та чинного до 25.09.2019 р., лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 № TC000790, відповідає встановленим законодавством вимогам та є придатним до застосування.

Таким чином, з огляду на все зазначене вище, представник третьої особи впевнений, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Інспектор, на його думку, мав всі законні підстави для зупинки транспортного засобу позивача, розгляду справи на місці вчинення правопорушення, ним дотримана процедура розгляду справи, постанова серії ДП18 № 020947 від 19.02.2019 р. обґрунтована, винесена на підставі та у порядку передбаченому законодавством. Доводи позивача щодо необхідності її скасування та визнання дій інспектора протиправними безпідставні, необґрунтовані та нe підкріплені нормами законодавства. Тому, представник вважає, що позивач таким чином намагається уникнути встановленої законом відповідальності.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, своїх представників не направили, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.

Судом встановлено, що 19.02.2019 року поліцейським батальйону № 4 роти № 1 УПП в Одеській області капралом поліції Кашпуровським І.О. було складено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 020947, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. за те, що 19 лютого 2019 року о 10 год. 30 хв. на 13 км траси М-15, він рухався зі швидкістю 66 км/год у зоні з дорожним знаком 3.29 «обмеження швидкості руху», чим порушив п.п. 12.9 б ПДР, швидкість руху вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості руху TruCam LTI 20/20, серійний номер ТС 000790 (а.с.4).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху (далі - ПДР), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ч.1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Частиною 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Крім того, слід зазначити, що учасникам дорожнього руху ставиться в обов`язок знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху (ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух»).

Пунктом 1.9. ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Приписи п.12.9 (б) ПДР України передбачають, що водію забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил;

Знаком 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» забороняється рух із швидкістю, що перевищує зазначену на знакові.

Частина 1 ст. 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Щодо доводів позивача з приводу того, що у відношенні нього не складався протокол, а одразу винесена постанова, суд зазначає таке.

Відповідно до абз.4 ст.258 КУпАП у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 283 КУпАП.

Аналогічний порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення та винесення постанови по справі без складання протоколу передбачено і п. 4 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07.11.2015 року, відповідно до якої у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП.

На підставі викладеного, суд зазначає, що складання протоколу у випадках вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, законодавством не передбачено, а відповідач по справі, діючи в межах наданих йому законом повноважень, мав право розглянути вказане адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу та винести постанову про притягнення до адміністративної відповідальності.

При цьому, суд критично відноситься до тверджень позивача, що йому не роз`яснювались його права та не було надано можливість ними скористатися у повному обсязі, оскільки в ході розгляду справи свого підтвердження ці факти не знайшли.

Також, суд не приймає до уваги твердження позивача в частині того, що прилад Trucam TC не сертифікований, не повірений, а тому не може використовуватися працівниками поліції для встановлення швидкості руху автомобілів, оскільки лазерний вимірювач швидкості TruCAM LTI 20/20 №ТС 000790 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 № UА-МІ/1-2903-2012 та було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ 197-12. Чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/11936 від 25.09.2018 р. та чинного до 25.09.2019 р., лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів Trucam LTI 20/20, серійний номер ТС 000790, є придатним до застосування (а.с.33).

Можливість використання вказаного приладу також підтверджується експертним висновком державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 27.09.2018 року №04/02/03/-3008, який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування АЕS відповідно до ДСТУ ІSO/ІЕS18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних(а.с.25).

Судом було досліджено роздруківку листа - роз`яснення Заступника Міністра економічного розвитку та торгівлі України, у якому йдеться про те, що Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 року №1362 зазначений пристрій TruCAM був виключений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки. У разі виключення затвердженого типу засобів вимірювальної техніки із Державного реєстру заборонялося їх серійне виробництво або ввезення на територію України. Однак, засоби вимірювальної техніки, які були введені в експлуатацію до моменту виключення їх із Державного реєстру, дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх повірки(а.с.23).

Оскільки, прилад TruCAM було введено в експлуатацію в період його перебування в Державному реєстрі, відповідно, його подальша експлуатації не обмежена нормами чинного законодавства.

Посилання позивача на те, що відомості, які були зафіксовані відповідачем на прилад TruCam, отримані ним із порушенням чинного законодавства, судом не приймаються до уваги, оскільки будь-які належні і допустимі докази, які б спростовували правильність здійснених технічним засобом вимірювань швидкості, позивачем надано не було.

Разом з тим, на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення (перевищення встановленої швидкості), відповідачем надано фото матеріали з засобу TruCAM ТС 000790, на якому зафіксований нібито автомобіль позивача та диск з відеозаписом правопорушення.

Згідно з Розділом 4 Інструкції до засобу TruCAM LTI 20/20, оптимальна відстань до цілі складає 70 метрів, та зазначена відстань може бути збільшеною при хороших погодних умовах та фокусі.

В той же час, з інформації, що міститься на фото матеріалах (а.с.34-35) вбачається, що швидкість автомобіля зафіксована на відстані 170,6 м, у зв`язку з чим, державний номерний знак на цьому фото відображено не чітко (розмито), що не дає змоги достовірно встановити цифрові та буквенні символи, що на ньому зазначені.

Надані фото матеріали з засобу TruCAM ТС 000790 є єдиними доказами на підтвердження перевищення позивачем обмеження швидкості руху у населеному пункті, оскільки диск з відеозаписом правопорушення неможливо відкрити.

Таким чином, належних та допустимих доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, відповідачем в підтвердження існування підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, суду не надано.

Практика Європейського суду з прав людини вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом», яке має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій факту, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях. Таке ж положення закріплено й у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Згідно положень ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За таких обставин, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення на нього адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 10, 13, 14, 72, 241-246, 257, 262-263, 286 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до поліцейського І-ої роти 3-го батальйону УПП в Одеській області ДПП Кашпуровського Ігоря Олександровича, третьої особи - Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову серії ДП18 № 020947 від 19.02.2019 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а провадження у справі закрити.

Рішення може бути оскаржено з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст.286, п.15.5 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л. А. Семенюк