Справа № 160/4010/19
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2019-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 липня 2019 року Справа № 160/4010/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіСидоренко Д.В.
за участі секретаря судового засіданняКручини Ю.Д.
представника позивача представника відповідача Нездолій Г.В. Чабан О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інжиніринг-Сервіс" до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
Обставини справи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Інжиніринг-Сервіс» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, у якому позивач просить:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адмініративного суду від 07.05.2019р. відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адмініративного суду від 27.06.2019р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 04.07.2019р.
В судовому засіданні сторони підтримали свої правові позиції в повному обсязі.
Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -
Листом вих.№922 від 20.12.2018р. товариство повідомило контролюючий орган про неналежне складання запиту, у зв`язку з чим вважає вимоги безпідставними та незаконними.
Наказом ГУ ДФС у Дніпропетровській області №970-п від 18.02.2019р. «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Інжиніринг-Сервіс» наказано провести документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Інжиніринг-Сервіс» з 20.02.2019р. тривалістю 5 робочих днів. Перевірку провести за період з 01.08.2018р. по 31.08.2018р. з метою перевірки дотримання вимог податкового законодавства щ податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ «Марксвел».
У період з 20.02.2019 року по 26.02.2019 року Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області, на підставі наказу від 18.02.2019р. №970-п, проведено позапланову документальну виїзну перевірку ТОВ «Інжиніринг-Сервіс» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «Марксвел» за період з 01.08.2018р. по 31.08.2018р.
Товариством, 03.04.2019р. за вих.№388, подані заперечення до Акту з проханням не приймати податкове повідомлення - рішення про дорахування податків та фінансових санкцій.
Зазначені податкові повідомлення-рішення та дії щодо проведення перевірки оскаржені позивачем в судовому порядку до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Під час розгляду справи судом перевірено прийняті відповідачем рішення на відповідність вимогам законодавства та встановлено таке.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Оцінюючи правомірність дій та рішень органу владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб`єкта, встановлюючи чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України (далі по тексту - ПК України).
Згідно п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України, контролюючі мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Порядок проведення документальних позапланових перевірок визначений ст.78 ПК України, у відповідності до якого такі перевірки можуть проводитися лише за наявності визначених в цій статті обставин.
Відповідно до вимог п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78 ПК України, отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.
Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна позапланова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу (п.78.5 ст.78 ПК України).
За змістом пункту 81.1 статті 81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:
направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;
копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;
службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.
Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.
При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.
У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.
Суд зазначає, що призначення позапланової документальної виїзної перевірки, відповідно до вищевказаних положень ПК України, покладає певні обов`язки як на платника податків так і на контролюючий орган, і ці права змінюються в залежності від того чи допущено посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки чи ні.
Так, у разі не допуску до проведення перевірки, контролюючий орган зобов`язаний невідкладно скласти у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків (п.81.2 ст.81 ПК України). Крім того, відповідно до положень пп.94.2.2 п.94.2 ст.94 ПК України контролюючий орган має право застосувати адміністративний арешт майна платника податків.
Разом з тим, у разі якщо на момент ознайомлення з наказом та направленням на проведення перевірки платник податків не вказує на недопуск посадових осіб до перевірки (із зазначенням заявлених причин відмови), то відповідно вищевказані права та обов`язки у контролюючого органу не виникають, проте, виникають права та обов`язки у платника податків пов`язані з початком податкової перевірки.
Отже, саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе. Водночас, допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні податкової перевірки.
Згідно вищезазначеного акту перевірки копію наказу про проведення перевірки була вручена під розписку головному бухгалтеру ТОВ «Інжиніринг-Сервіс» Трофименко Наталі Павлівні, яку також ознайомлено під підпис з направленнями на право проведення перевірки. Перевірку проведено з відома та в присутності директора ТОВ «Інжиніринг-Сервіс» Кісельова Дмитра Вікторовича. У журналі реєстрації перевірок ТОВ «Інжиніринг-Сервіс» вчинено запис №2.
Таким чином, оскільки допуск до проведення виїзної перевірки відбувся, а контролюючим органом фактично реалізовано свою компетенцію на проведення таких перевірок та оформлення їх результатів, то дії контролюючого органу щодо призначення та проведення розглядуваних перевірок не є такими, що порушують права позивача.
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Під час прийняття рішення суду судом враховано практику Верховного Суду, яка зокрема викладена в постанові від 29.05.2019 у справі №804/263/16.
Щодо правомірності прийняття контролюючим органом податкового повідомлення - рішення суд зазначає наступне.
Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначений у статті 200 ПК України.
Так, згідно п.200.1 ст.200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
За приписами п.п. «б» п.200.4 ст.200 ПК України, при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:
а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -
б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;
в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Отже, зі змісту норм Податкового кодексу України слідує, що необхідним первинним документом, який дає право платнику податків на формування податкового кредиту, є належним чином оформлена податкова накладна.
- рух активів у процесі здійснення господарської операції.
- установлення спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарської операції.
- установлення зв`язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.
Згідно ч.2 ст.3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон), бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Відповідно до ч.1 ст.9 цього Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.
Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об`єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі - підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету встановлений Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88 (далі по тексту - Наказ № 88).
Відповідно до п.1.2 Наказу №88, господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.
Первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення (п.2.1 Наказу № 88).
Згідно з п. 2.4 Наказу №88, первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо.
Із зазначеного слідує, що наслідки господарської операції можуть враховуватися суб`єктом господарювання для цілей бухгалтерського та податкового обліку, у тому числі при формуванні витрат та податкового кредиту, тільки у випадку підтвердження здійснення цієї операції відповідними первинними документами, що мають відповідати вимогам Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність та Наказу Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88.
Із змісту ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» вбачається, що первинні документи обов`язково мають фіксувати факт здійснення господарської операції.
Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
Враховуючи зазначене вище, судом під час розгляду справи перевірені обставини на підтвердження факту здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом, зокрема шляхом установлення зв`язку між фактом придбання товарів (послуг) і господарською діяльністю платника податку.
Перевіркою встановлено взаємовідносини ТОВ «Інжиніринг-Сервіс» з ТОВ «Марксвел».
З матеріалів справи вбачається, що 01.08.2018р. між ТОВ «Марксвел» (постачальник) та ТОВ «Інжиніринг-Сервіс» (покупець) укладено договір поставки №3758-2018, предметом якого є зобов`язання постачальника передати у власність покупця товар, а покупця прийняти товар і оплатити його на умовах, передбачених договором.
Пунктом 2.1 вказаного договору передбачено, що поставка товару здійснюється партіями. Поставка партії товарів здійснюється згідно умов Специфікації. Асортимент і кількість товару в партії визначається Специфікаціє, яка є невід`ємною частиною договору.
Відповідно до Специфікації (додаток №1) сторони погодили найменування товару, кількість, одиницю виміру та вартість, а саме: найменування товару - Рама тормозу та двигун, креслення - 187.01.01.000-01, кількість - 2 шт., маса (кг/1шт.) - 3554, ціна за одиницю без ПДВ -596300,00 грн., загальна вартість без ПДВ 1192600,00 грн. ПДВ - 238520,00 грн.
На підтвердження виконання укладеного договору поставки, позивачем надано: видаткову накладну №375 від 17.08.2018р., податкову накладну №233 від 17.08.2013р. товарно-транспортну накладну №375 від 17.08.2018р., обороти рахунку 201 за серпень 2018р., картку рахунку 201 за серпень 2018р., оборотно-сальдову відомість по рахунку 631 за серпень 2018р., обороти рахунку 231 за серпень 2018р., звіт по проводках за серпень 2018р. Також в акті перевірки зазначено, що згідно журналу-ордеру по бухгалтерському рахунку №631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» станом на 01.09.2018р. обліковується кредиторська заборгованість по ТОВ «Марксвел» в сумі 1431120,0 грн. Розрахунки з постачальником проведено шляхом безготівкового перерахування коштів у вересні 2018р. на суму 200000,00 грн. згідно платіжного доручення №522 від 17.09.2018р.
Представником позивача в ході судового розгляду справи пояснювалось, що отримані товарно-матеріальні цінності, необхідністю для виконання робіт, замовником яких є ПАТ "Південний гірсько-збагачувальний комбінат", згідно договору підряду №2018/Д0/ОГМ/1052 від 20.07.2018 року.
Згідно Специфікації №1 від 20.07.2018р. сторони погодили найменування робі, зокрема капітальний ремонт ходу гусеничного УГ-60М (вартістю 3697856,00 грн. без ПДВ), кількість та їх вартість, яка становить 17458854,00 грн. з ПДВ.
Відповідно до порядкового номеру 35 відомості дефектів на капітальний ремонт обладнання «Станок буровий СБШ-250 МПА хоз.№1 підрядним способом, зазначено - замінити раму тормозу та двигуна у кількості 1+1 шт.
21.08.2018р. представниками ПАТ "Південний гірсько-збагачувальний комбінат" та ТОВ «Інжиніринг-Сервіс» складено Акт прийому - передачі №123 від 21.08.2018р. про те, що підрядник виконав в повному обсязі, а замовник прийняв роботи з капітального ремонту ходу гусеничного УГ - 60М, вартістю - 3697856,00 грн. без ПДВ. (4437427,20 грн.).
Згідно банківської виписки за 18.09.2018р. замовником сплачено 4437427,20 грн.
Отже, суд вказує на доведеність використання в оподатковуваних операціях в межах господарської діяльності придбаного у вище наведеного контрагента товару (рам тормозу та двигунів), оскільки придбаний товар використаний позивачем з метою отримання прибутку та в межах господарської діяльності. Таким чином, зазначене вище спростовує висновки перевірки в частині відсутності реального здійснення господарської операції між ТОВ «Інжиніринг-Сервіс» з ТОВ «Марксвел».
Щодо посилань відповідача на податкову характеристику контрагента, то суд зазначає, що контрагент позивача в перевіряємий період мав статус платників податку на додану вартість, відомості про відсутність за місцезнаходженням, про ліквідацію підприємств до ЄДР не вносилось, а відтак, вказане товариство мало право видавати позивачу податкові накладні та інші первинні документи на підтвердження факту отримання останнім товару.
Щодо посилань відповідача в акті перевірки на недоліки товарно-транспортної накладної, суд зазначає, що наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника у зв`язку з його господарською діяльністю.
Посилання контролюючого органу на кримінальні провадження відкриті за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.205-1, ч.1 ст.358 Кримінального кодексу України відносно контрагентів платника податків, відхиляються судом, оскільки вказані докази не містять у собі встановлених обставин, які б свідчили про невиконання контрагентами своїх договірних зобов`язань саме по господарських відносинах з позивачем або обставин, які б свідчили про фіктивність (нереальність) господарських операцій між вказаними суб`єктами господарської діяльності.
Крім того, Верховний Суд наголосив та тому, що доводи контролюючого органу щодо посилання на допит особи, який був керівником підприємства та пояснив, що він не має відношення до реєстрації та ведення господарської діяльності ряду підприємств (серед яких і згаданий контрагент позивача), на яких згідно реєстраційних даних він являється посадовою особою (засновником, співзасновником, директором, головним бухгалтером), а також йому невідомі дані підприємства, зокрема і позивача, спростовуються наявними у матеріалах справи копіями первинних документів.
Оскільки доказів, які б свідчили про наявність вироку суду відносно контрагента позивача, який би набрав законної сили, під час розгляду справи, контролюючим органом не було надано, сам по собі факт порушення кримінальної справи щодо посадових осіб контрагента позивача не може слугувати належним доказом фіктивності розглядуваних господарських операцій та не тягне за собою правових наслідків для позивача.
Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2018 року у справі № 826/6280/13-а, адміністративне провадження № К/9901/2848/18, ЄДРСРУ № 72338874.
З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Згідно із ч.1 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду у розмірі 5498,80 грн., що документально підтверджується платіжним дорученням №386 від 26.04.2019 року.
Приймаючи до уваги часткове задоволення позову, характер спірних правовідносин та обставини встановлені під час судового розгляду справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для присудження здійснених позивачем судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити частково.
В задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 05.07.2019 року.

Суддя Д.В. Сидоренко