Справа № 521/553/19
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2019-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2019 р.м.ОдесаСправа № 521/553/19
Головуючий в 1 інстанції: Мазун І.А.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Крусяна А.В.,

Яковлєва О.В.

при секретарі: Шатан В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі апеляційну скаргу Одеської митниці Державної фіскальної служби України на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 8 лютого 2019р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці Державної фіскальної служби про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2019р. ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Одеської митниці ДФС України, в якому, з урахуванням уточнень, просив скасувати постанову у справі про порушення митних правил за №1708/50000/18 від 27.12.2018р. про притягнення його до адміністративної відповідальності по ст.485 МК України.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 27.12.2018р. посадовими особами Одеської митниці ДФС України відносно ОСОБА_1 винесено постанову у справі про порушення митних правил за №1708/50000/18, якою його визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, що на день вчинення порушення становить 219 869,37грн.. Проте, позивач себе не вважає винним оскільки, він не є особою, що ввезла транспортний засіб на територію України, не є особою відповідальною за дотримання митного режиму тимчасового ввезення. Позивач вважає вказану постанову протиправною та незаконною, у зв`язку із чим звернувся в суд із відповідним позовом.

Посилаючись на вказані обставини просила позов задовольнити.

Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 8 лютого 2019р. адміністративний позов задоволено.

Скасовано постанову у справі про порушення митних правил за №1708/50000/18 від 27.12.2018р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності по ст.485 МК України.

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення норм права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення на неї, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про задоволення скарги, скасування рішення суду та прийняття по справі нової постанови про відмову у задоволенні адміністративного позову, з наступних підстав.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що митний орган приймаючи оскаржувану постанову за №1708/50000/18 від 27.12.2018р. діяв не в межах своїх повноважень та не на підставі діючих норм митного законодавства України, оскільки позивач не є декларантом спірного автомобіля та особою, відповідальною за дотримання режиму тимчасового ввезення, а також не є платником митних платежів при його ввезенні на територію України на вказаних умовах, в діях особи не може бути мети ухилення від сплати митних платежів та складу відповідного правопорушення.

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, апеляційним судом встановлено, підтверджено матеріалами справи і не спростовано сторонами, що 30.06.2018р. о 12.00год. на виїзді з м.Рені на шляху «Рені-Одеса» в напрямку м.Ізмаїл прикордонною службою ОРВ з м.д.н.п. «РЕНІ» ОРУ Південного регіонального управління, було зупинено автомобіль «MERCEDES A180», д/н НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , країна реєстрації Болгарія, 2005р. випуску, під керуванням громадянина України ОСОБА_1

В ході перевірки встановлено, що вказаний автомобіль був ввезений на митну територію України 28.06.2018р. о 15.41год. через пункт пропуску «Рені-Джурджулешти-авто» митного поста «Ізмаїльський» Одеської митниці ДФС громадянином Молдови BODICI ALEXANDR в режимі «тимчасове ввезення до одного року» з метою «особистого користування».

У зв`язку із тим, що вказаний автомобіль був ввезений громадянином Молдови, а використовувався ОСОБА_1 , 27.12.2018р., заступником начальника Одеської митниці ДФС Передерієм В.В. прийнято постанову у справі про порушення митних правил за №1708/50000/18, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, що на день вчинення порушення становить 219 869,37грн..

Не погодившись із вказаною постановою, позивач звернувся в суд із відповідним позовом.

Перевіряючи правомірність та законність дій та рішень митного органу, які позивач просить визнати протиправними та незаконними, судова колегія виходить з наступного.

Положеннями ст.9 КУпАП встановлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Приписами ст.458 МК України визначено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

У відповідності до ст.485 МК України, заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300% несплаченої суми митних платежів.

Аналізуючи вищенаведені норми митного законодавства, апеляційний суд зазначає, що об`єктивною стороною вказаного правопорушення є дії, спрямовані на порушення встановленого законодавством України порядку використання товарів в цілях, стосовно яких надано пільги щодо сплати податків і зборів. Склад вказаного порушення обумовлює наявність особливої мети - ухилення від сплати митних платежів та вини у формі прямого умислу.

Відповідно до п.39 ч.1 ст.4 МК України, платник податків - особа, на яку відповідно до цього Кодексу, ПК України та інших законів України покладено обов`язок зі сплати митних платежів. При цьому податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених п.30.2 цієї статті (ст.30 ПК України).

Згідно ст.293 МК України особою, на яку покладається обов`язок із сплати митних платежів, є декларант. Положеннями п.3 ч.2 ст.293 МК України визначено, що вказаний обов`язок, у разі недотримання положень цього Кодексу щодо користування та розпорядження товарами або виконання інших вимог і умов, установлених цим Кодексом для застосування митних режимів, що передбачають умовне повне або часткове звільнення від сплати митних платежів, - покладений на особу, відповідальну за дотримання митного режиму. Аналогічні положення щодо сплати суми податкового зобов`язання та пені відповідно до ПК України особою, відповідальною за дотримання режиму тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування митними платежами передбачені ч.2 ст.105 МК України.

За змістом ст.485 МК України, склад вказаного порушення обумовлюється наявністю особливої мети - ухилення від сплати податків та зборів або зменшення їх розміру. Наявність такої мети можливе лише в діях особи, відповідальної за дотримання митного режиму тимчасового ввезення, яка є декларантом та платником вказаних митних платежів та якій надано пільги з їх сплати.

Таким чином, з урахуванням вищевказаного, апеляційний суд зазначає, що оскільки ОСОБА_1 не є декларантом відповідного транспортного засобу та особою, відповідальною за дотримання режиму тимчасового ввезення, а також не є платником митних платежів при його ввезенні на територію України на вказаних умовах, то в його діях не може бути мети ухилення від сплати митних платежів та складу відповідного правопорушення.

За правилами ст.489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст.105 МК України передбачено, що у митний режим тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування митними платежами поміщуються виключно товари, транспортні засоби комерційного призначення, зазначені у ст.189 цього Кодексу та в Додатках В.1-В.9, С, В до Конвенції про тимчасове ввезення (м.Стамбул, 1990р.), на умовах, визначених цими Додатками, а також повітряні судна, які ввозяться на митну територію України українськими авіакомпаніями за договорами оперативного лізингу.

На підставі ЗУ «Про приєднання України до Конвенції про тимчасове ввезення», Україна приєдналась до Конвенції про тимчасове ввезення та Додатків A, B.1-B.9, C, D та E до неї, прийнятих 26.06.1990р. у м.Стамбулі.

У відповідності до ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Кодексом та іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору України (ч.3 ст.1 МК України). Аналогічні положення передбачені в ч.2 ст.19 ЗУ «Про міжнародні договори України».

За правилами ч.4 ст.380 МК України, тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб. Проте, вказане положення не відповідає приписам ст.7 Додатку С Конвенції про тимчасове ввезення (м.Стамбул, 1990р.), де зазначено, що транспортні засоби приватного використання можуть використовуватись третіми особами, які мають належний дозвіл користувача права на тимчасове ввезення. Кожна договірна сторона (країна - учасниця Конвенції, якою є і Україна) може дозволити таке використання особою, яка постійно проживає на її території, зокрема, якщо вона використовує транспортний засіб від імені і згідно з інструкціями користувача права на тимчасове ввезення.

Як встановлює ч.4 ст.3 МК України, у разі якщо норми законів України чи інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків підприємств і громадян, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України або здійснюють операції з товарами, що перебувають під митним контролем, чи прав та обов`язків посадових осіб митних органів, внаслідок чого є можливість прийняття рішення як на користь таких підприємств та громадян, так і на користь митного органу, рішення повинно прийматися на користь зазначених підприємств і громадян.

За правилами п.1 ч.1 ст.531 МК України, підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є, зокрема, відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутні порушення митних правил, оскільки транспортний засіб - «MERCEDES A180», д/н НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , країна реєстрації Болгарія, 2005р.в., ввезений на територію України та задекларований громадянином Молдови BODICI ОСОБА_2 , а тому позивач не є платником митних платежів при ввезенні вказаного транспортного засобу на територію України на вказаних умовах.

Таким чином, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про задоволення адміністративного позову ОСОБА_1

В доводах апеляційної скарги апелянт посилався на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалена з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для її скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.246,315,316 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Одеської митниці Державної фіскальної служби України залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 8 лютого 2019р. залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення

Повний текст судового рішення виготовлений 29 травня 2019р.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: А.В. Крусян

О.В. Яковлєв