Справа № 240/664/19
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2019-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2019 року м. Житомир справа № 240/664/19

категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

судді Романченка Є.Ю.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Коростенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною відмови, зобов`язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах,

встановив:

Позивач звернувся до суду з указаним позовом, у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Коростенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- зобов`язати Коростенське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 08.08.2018.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що звернувся до відповідача із заявою щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", однак отримав відмову, яка мотивована тим, що не надані відповідні документи, необхідні для призначення пенсії на пільгових умовах з урахуванням пільгового стажу роботи. Таку відмову вважає протиправно, оскільки наявність пільгового стажу підтверджена трудовою книжкою та особистою книжкою водолаза №24 від 11.07.1988.

Ухвалою суду вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання.

Коростенським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області направлено до суду відзив на позов, у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заперечуючи проти пред`явлених позовних вимог відповідач зазначив, що рішенням комісії по розгляду питань, пов`язаних з призначення (перерахунком) та виплатою пенсій №55 від 07.11.2018 в призначенні пенсії позивачу відмовлено із-за непідтвердження пільгового стажу роботи, а саме неподання виписок з наказів щодо проведення атестації робочих місць та уточнюючих довідок про характер праці. Відмітив, що при зверненні позивача за призначенням пенсії було надано трудову книжку, особисту книжку водолаза, довідку про період перебування під водою, видану згідно особистої книжки водолаза, однак у трудовій книжці відсутні відомості, що підтверджують право на пенсію на пільгових умовах, оскільки не зазначено, в яких умовах працювала особа, чи була проведена атестація робочого місця. Тому, враховуючи положення п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній відповідно до якого обов`язковим є надання уточнюючої довідки, вважає, що дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії є обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства.

Позивач прибув до суду, подав клопотання про розгляд справи в письмовому провадженні.

Представник відповідача прибула до суду, подала клопотання про розгляд справи в письмовому провадженні, в якому вказала, що позовні вимоги не визнає та просить відмовити в їх задоволенні.

Зважаючи на відсутність перешкоди для розгляду справи у судовому засіданні та приймаючи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, судом постановлено протокольну ухвалу про подальший розгляд справи в письмовому провадженні.

Перевіривши матеріали справи, усебічно й повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов і відзив, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Як видно із матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до Коростенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою від 08.08.2018 щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням Коростенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 07.11.2018 № 55 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком згідно із пп. 1 п. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Про прийняте рішення відповідач повідомив позивача листом №3918/03.2 від 07.11.2018. При цьому в листі вказано, що ОСОБА_1 права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах пп. 1 п. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" не має, оскільки ним не були надані відповідні документи, а саме:

- довідка, про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній;

- виписка з наказу про проведення атестації робочих місць;

- перелік професій і посад, робочі місця яких атестовані, погоджений з експертизою умов праці.

Позивач, вважаючи, що має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах по списку № 1, оскільки у 1988-2000 р.р. працював на посаді водолаза та час перебування під водою за період роботи становить 2754 год. 40 хв., звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, судом ураховано наступне.

Згідно зі п. 6 ст. 92 Конституції України, виключно законами України визначаються зокрема, форми і види пенсійного забезпечення.

Статтею 46 Основного Закону визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 19.07.2003 №1058-IV та Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (у редакції, чинній на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії, далі - Закон № 1788-XII), громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

У пункті 1 частини першої статті 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 1058-IV) законодавцем реалізовано Конституційне право громадян на соціальний захист та визначено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Згідно із ст. 12 Закону № 1788-XII, право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Частиною першою статті 114 Закону 1058-IV визначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до положень п.1 ч.2 ст.114 Закону 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу:

з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 20 років 6 місяців у чоловіків і не менше 15 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 21 року у чоловіків і не менше 16 років у жінок;

з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 21 року 6 місяців у чоловіків і не менше 16 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 22 років у чоловіків і не менше 17 років у жінок;

з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 22 років 6 місяців у чоловіків і не менше 17 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 23 років у чоловіків і не менше 18 років у жінок;

з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 23 років 6 місяців у чоловіків і не менше 18 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 24 років у чоловіків і не менше 19 років у жінок;

з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 24 років 6 місяців у чоловіків і не менше 19 років 6 місяців у жінок.

Питання призначення пенсій на пільгових умовах згідно зі списками № 1 та № 2 деталізоване у Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 р. N 383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 р. за N 1451/11731.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 р. N 383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 р. за N 1451/11731, передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Відповідно до п. 10 згаданого Порядку, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Згідно зі ст. 62 Закону № 1788-XII, яка кореспондується із пунктом 1 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У пункті 20 Порядку N 637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Аналіз наведених правових норм свідчить на користь висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах, зокрема відповідно до ст. 114 Закону 1058-IV, є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №1, а також документальне підтвердження періоду роботи на відповідних посадах або за професіями та відповідних умов праці.

Водночас суд наголошує, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а у разі її відсутності або відповідних відомостей у ній уточнюючі довідки або рішення комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Відповідно до записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 01.04.88, ОСОБА_1 у період з 01.04.1988 до 31.12.2000 працював у Житомирській центральній рятувально-водолазній службі, а саме: в період з 16.07.1988 до 31.12.2000 на посаді водолаза в Малинській рятувальній станції.

У період роботи позивача за вказаною професією застосовувався "Список N 1 производств, цехов, профессий и должностей на подземных работах, на работах с вредными условиями труда и в горячих цехах, работа в которых дает право на государственную пенсию на льготных условиях и в льготных размерах", затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.56 N 1173, та "Список N 1 производств, работ, профессий, должностей и показателей на подземных работах, на работах с особо вредными и особо тяжелыми условиями труда, занятость в которых дает право на пенсию по возрасту (по старости) на льготных условиях", затверджений постановою Кабінету Міністрів СССР від 26.01.1991 № 10, якими була передбачена ця професія та надавала право на пенсію на пільгових умовах.

Відповідно до списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, який затверджено постановою КМ СРСР від 26.01.1991 № 10, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають водолази і інші працівники, зайняті роботою під водою, у тому числі в умовах підвищеного атмосферного тиску, не менше 275 годин на рік (25 годин на місяць), або час перебування яких під водою з початку водолазної практики становить 2750 годин (позиція - 465, розділ XXIII).

Постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 р. N 461, відповідно до статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджено Список N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

За змістом розділі XXIII "Загальні професії (у всіх галузях господарства)" вказаного Списку № 1 до нього належать водолази 1, 2, 3 групи спеціалізації робіт та інші працівники, зайняті роботою під водою, у тому числі в умовах підвищеного атмосферного тиску, не менше 275 годин на рік (25 годин на місяць), або час перебування яких під водою з початку водолазної практики становить 2750 годин і більше.

Відповідно до п. 2 "Постановления Госкомитета Совета Министров СССР по вопросам труда и заработной платы и Секретариата ВЦСПС от 19 января 1961 года №35/2, личная книжка водолаза служит документом, удостоверяющим квалификацию водолаза, установленную глубину погружения, прохождение водолазной службы, количество часов пребывания под водой, характер выполнявшихся им водолазных работ, результаты ежегодных проверок знаний по специальности и требований безопасности, а также является основанием для выплаты единовременного денежного вознаграждения за длительное пребывание под водой с начала водолазной практики и оформления льготной пенсии".

З`ясовано, що позивачем під час звернення до Коростенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області до заяви про призначення пенсії додано, зокрема, довідку Житомирської обласної комунальної спеціалізованої аварійно - рятувальної служби Житомирської обласної ради від 19.07.2018 № 99, в якій вказано, що час перебування ОСОБА_1 під водою з 1988 по 2000 р.р. складає 2754 год. 40 хв.; особисту книжку водолаза № 24, видану позивачу 11.07.1988.

Відповідно до особистої книжки водолаза, позивач є водолазом ІІІ гр., а кількість спускових годин за період роботи з 1988-2000 рр. складає: у 1988 році - 35 год. 40 хв., у 1989 році - 72 год. 08 хв., у 1990 році - 176 год. 34 хв., у 1991 році - 202 год. 48 хв., у 1992 році - 259 год. 01 хв., у 1993 році - 269 год. 23 хв., у 1994 році - 304 год. 46 хв., у 1995 році - 309 год. 05 хв., у 1996 році - 241 год. 51 хв., у 1997 році - 136 год. 20 хв., у 1998 році -123 год. 43 хв., у 1999 році -134 год. 41 хв., у 2000 році - 488 год. 24 хв., разом - 2754 год. 40 хв.

Отож, надані позивачем документи належним чином підтверджують стаж його роботи на посаді водолаза з 16.07.1988 по 31.12.2000 на Малинській рятувальній станції, час перебування під водою з початку водолазної практики якого становить більше 2750 годин, тобто записи у трудовій книжці та особовій водолазній книжці позивача підтверджують стаж роботи за Списком №1 більше 10 років.

Суд критично оцінює посилання відповідача на те, що у трудовій книжці відсутні відомості, що підтверджують право на пенсію на пільгових умовах, оскільки не зазначено в яких умовах працювала особа, чи була проведена атестація робочого місця, та враховує, що зазначене не може бути підставою для відмови у призначенні позивачу пенсії за віком та не відповідає п.п. 1, 20 Порядку № 637, адже трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи позивача на підприємстві в період з 16.07.1988 по 31.12.2000, надана довідка №99 від 19.07.2018 відповідає вимогам чинного законодавства.

Поміж встановленого, суд зауважує, що усі відомості щодо проходження ОСОБА_1 спеціальних навчань, присвоєння відповідної кваліфікації, проходження навчань за додатковими спеціальностями, глибини занурення, детальний облік часу знаходження під водою, характеристики водолазних робіт відображені в Особистій книжці водолаза №24 від 11.07.1988 і не викликають сумнівів.

У свою чергу обов`язок проведення атестації робочих місць покладено на керівників підприємств, а у випадку її не проведення або неякісного проведення, або не передачі матеріалів атестації робочих на зберігання до архіву - відповідальність несуть керівники таких підприємств, установ організацій, а не особи, що на них працюють (працювали). Неможливість підтвердити проведення атестації робочого місця або взагалі її не проведення, не може позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсій за віком на пільгових умовах відповідно до ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до ч.1 ст. 45 Закону № 1058-IV, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

З огляду на вищевикладене та те, що із заявою про призначення пенсії позивач звернувся 08.08.2018, його страховий стаж складає більше 25 років, а час перебування яких під водою з початку водолазної практики становить більше 2750 годин, суд приходить до висновку, що позивач має право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до п.1 ч.2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування" з 08.08.2018.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч. 1 ст. 72 вказаного Кодексу).

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 73 вказаного Кодексу).

За змістом статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Беручи до уваги приписи зазначених норм, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд, з метою повного захисту порушених прав позивача, виходить до висновку, що позов необхідно задовольнити шляхом визнання протиправним та скасування рішення Коростенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 07.11.2018 № 55, яким ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 08.08.2018.

З огляду на викладене, позов ОСОБА_1 слід задовольнити частково.

Відповідно до положення статті 139 КАС України, витрати понесені позивачем у даній справі в сумі 768,40 грн сплаченого судового збору (квитанція від 29.01.2019) підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Коростенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Грушевського, 16/1, м. Коростень, Житомирська обл., 11500, ) про визнання протиправною відмови, зобов`язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Коростенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 07.11.2018 № 55.

Зобов`язати Коростенське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 08.08.2018.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Коростенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 768,40 грн сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.Ю. Романченко