Справа № 824/611/19-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2019-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2019 р. м. Чернівці Справа № 824/611/19-а
Cуддя Чернівецького окружного адміністративного суду Лелюк О.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулися до суду з позовом до Міністерства оборони України про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії.

Позивач просить суд:

- визнати протиправним рішення Міністерства оборони України, оформлене у вигляді пункту 20 з протоколу комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №36 від 22 березня 2019 року;

- зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву з документами ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 3 групи інвалідності та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на те, що є інвалідом третьої групи. Інвалідність встановлена внаслідок травми, отриманої при виконанні ним обов`язків військової служби. У зв`язку із цим вважає, що має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до статті 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Посилався на те, що рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2018 року по справі №824/518/18-а адміністративний позов задоволено в повному обсязі. Визнано дії Міністерства оборони України протиправними. Зобов`язано Міністерство оборони України розглянути заяву ОСОБА_1 з питання виплати одноразової грошової допомоги та прийняти рішення відповідно до Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві затвердженому Постановою КМУ від 25.12.2013 року № 975.

Вказував, що в лютому 2019 року на виконання рішення суду позивач повторно звернувся із заявою про виплату одноразової грошової допомоги. Однак, пунктом 20 протоколу комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №36 від 22 березня 2019 року відмовлено у виплаті такої, оскільки інвалідність позивачу встановлено понад 3-х місячний термін з дня звільнення.

Вказане посилання, як підставу для відмови у виплаті одноразової грошової допомоги, позивач вважає протиправним. При цьому вказував, що на законодавчому рівні було розмежовано встановлення інвалідності внаслідок поранення отриманого під час несення військової служби та встановлення інвалідності внаслідок захворювання, але через три місяці після звільнення зі служби. Строк встановлення інвалідності через поранення під час несення військової служби на законодавчому рівні не встановлений.

Ухвалою суду від 06 червня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Від відповідача до суду надійшов відзив, в якому суб`єкт владних повноважень просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на законність оскаржуваного рішення та врахування при його прийняті правових висновків Верховного Суду.

Згідно пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Відповідно до частини другої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Оскільки провадження у справі відкрито 06 червня 2019 року, суд розглядає справу в межах строку, встановленого частиною другою статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що в провадженні Чернівецького окружного адміністративного суду знаходилась справа №824/518/18-а за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 , про зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2018 року по справі №824/518/18-а, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2019 року, адміністративний позов задоволено в повному обсязі. Визнано дії Міністерства оборони України протиправними. Зобов`язано Міністерство оборони України розглянути заяву ОСОБА_1 з питання виплати одноразової грошової допомоги та прийняти рішення відповідно до Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві затвердженому Постановою КМУ від 25.12.2013 року № 975.

Відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, названими вище судовими рішеннями встановлено, що з 14 квітня 1987 року по 20 травня 1989 рік ОСОБА_1 проходив строкову військову службу у Збройних Силах, в тому числі в період з 04 серпня 1987 року по 21 липня 1988 рік брав участь в бойових діях на території Демократичної республіки Афганістан.

Відповідно до Довідки Центрального архіву філіалу (військово-медичних документів м. Санкт-Петербург) від 04 червня 2013 року № 6/3/9 784, рядовий ОСОБА_1 , з приводу вибухового поранення, вогнепального осколкового сліпого поранення м`яких тканин лівого плеча, множинних осколкових точкових сліпих непроникаючих поранень волосистої частини голови знаходився на лікуванні в МР в/ч пп 89933 з 24 квітня по 12 травня1988 року.

Згідно витягу з протоколу засідання Військово-лікарської комісії Західного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця №84 від 23 лютого 2017 року поранення ОСОБА_1 поранення: Вибухове поранення, вогнепальне осколкове сліпе поранення м`яких тканин лівого плеча; множинні осколкові точкові сліпі непроникаючі поранення волосяної частини голови, - поранення, контузія, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Відповідно до акту комісійного судово-медичного обстеження №049 Чернівецького обласного бюро судово-медичної експертизи встановлено, що на основі даних комісійного судового-медичного обстеження громадянина ОСОБА_1 1968 року народження відомих обставин випадку та у відповідності з наявними питанням, комісія прийшла до висновку, що на тілі ОСОБА_1 виявленні рубці: на передній поверхні лівого плечового суглобу; на волосистій частині голови, в проекції лівого тім`яного бугра; на волосистій частині голови, в тім`яній ділянці по середині; на зовнішньому краї лівого вуха, в середній частині. Відмічені у п. 1 дійсного Заключення рубці є наслідками загоєння наявних у минулому ран, які могли виникнути в термін та за обставин, відмічених вище, тобто бути результатом травмування скалками вибухового пристрою, під час перебування підекспертного на території республіки Афганістан в 1988 році з участю в бойових діях при виконанні інтернаціонального обов`язку.

З 21 квітня 2017 року по 15 червня 2017 року позивачем пройдено первинний огляд медико-соціальній експертній комісії.

Відповідно до довідки 12 ААА №799978 позивачу встановлено третю групу інвалідності (поранення, контузія, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії). Інвалідність встановлена на строк до 01 липня 2018 року. Дата чергового перегляду 15 червня 2018 року.

31 січня 2018 року позивач звернувся з заявою до ІНФОРМАЦІЯ_2 про виплату одноразової грошової допомоги, до якої додано відповідні документи.

Листом №140/соц від 31 січня 2018 року Чернівецький обласний військовий комісаріат подав висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги рядовому у запасі ОСОБА_1 , Директору Департаменту фінансів Міністерства оборони України.

Листом №248/3/6/688 від 14 березня 2018 року Департамент фінансів Міністерства оборони України повідомив Чернівецький обласний військовий комісаріат, що особам звільненим зі строкової військової служби одноразова грошова допомога у зв`язку з встановленням інвалідності виплачується в разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, оскільки ОСОБА_1 звільнений зі строкової військової служби у 1989 році, а інвалідність первинно встановлено в 2017 році, тобто понад тримісячний термін після звільнення зі служби. У зв`язку з цим, документи повертаються без реалізації.

У зв`язку з цим ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом і, як уже зазначалось вище, рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2018 року по справі №824/518/18-а, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2019 року, було зобов`язано Міністерство оборони України розглянути заяву ОСОБА_1 з питання виплати одноразової грошової допомоги та прийняти рішення відповідно до законодавства, яке врегульовує спірні відносини.

На виконання названих судових рішень Міністерством оборони України були розглянуті подані документи.

Так, згідно витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 22 березня 2019 року №36 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки інвалідність заявнику встановлена понад 3-місячний термін після звільнення з строкової служби.

За таких обставин, не погоджуючись із указаною відмовою, ОСОБА_1 звернувся до суду із цим позовом.

Вирішуючи спір, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини першої та другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом даного позову є рішення суб`єкта владних повноважень, яким позивачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки інвалідність позивачу встановлена понад 3-місячний термін після звільнення з строкової служби. При цьому відповідач керувався пунктом 6 частини другої статті 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Так, відповідно до пункту 6 частини другої статті 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (в редакції Закону України від 06 грудня 2016 року №1774-VIII, тобто в редакції, яка діяла на час встановлення позивачу інвалідності та прийняття відповідачем оскаржуваного рішення) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві.

Згідно частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постановах Верховного Суду від 12 лютого 2019 року у справі №816/1458/18, від 26 лютого 2019 року у справі №806/1989/18, від 15 березня 2019 року у справі №823/2144/17 судом касаційної інстанції висловлено висновки щодо застосування пункту 6 частини другої статті 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей(в редакції Закону України від 06 грудня 2016 року №1774-VIII).

Верховним Судом у цих справах вказано, що названою вище нормою встановлено особливий порядок правового регулювання виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям строкової військової служби, військовозобов`язаним або резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, тобто є спеціальною правовою нормою, що містить особливі критерії для встановлення умов виплати одноразової грошової допомоги таким особам, зокрема:

1) особливі суб`єкти отримання допомоги - військовослужбовцям строкової військової служби, військовозобов`язаним або резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві;

2) визначений час настання інвалідності - при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві;

3) відсутність умови про настання інвалідності після закінчення тримісячного строку після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві.

Верховний Суд висловив правовий висновок, згідно якого, пунктом 6 частини другої статті 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей для військовослужбовців строкової військової служби, військовозобов`язаних або резервістів, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, встановлено окремий порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги, відповідно до яких обмежено проміжок часу у який, у разі настання інвалідності, виникає право цих осіб на отримання одноразової грошової допомоги і такий проміжок часу визначений періодом виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження таких зборів, служби у військовому резерві.

У разі встановлення інвалідності в період дії зазначеної редакції статті 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей після спливу трьох місяців від дня звільнення зі служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, права на отримання вказаної одноразової грошової допомоги у військовослужбовця строкової військової служби, військовозобов`язаних або резервістів, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві не виникає.

При цьому суд додатково звертає увагу і на те, що, зокрема, у справі №816/1458/18 обставини справи є аналогічними обставинам даної справи.

У названій справі в постанові від 12 лютого 2019 року міститься висновок, що статтею 16 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", яка діяла на час настання інвалідності позивача 30 березня 2017 року, не передбачалось можливості отримання одноразової допомоги військовослужбовцю строкової військової служби у разі настання інвалідності після спливу трьох місяців від дати звільнення зі служби.

Враховуючи наведене та зважаючи на те, що позивачу, якого звільнено з строкової військової служби 20 травня 1989 року, а згідно дати довідки МСЕК 12ААА №799978 15 червня 2017 року встановлена інвалідність внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, тобто інвалідність встановлено понад 3-місячний термін після звільнення з строкової служби, то суд приходить до висновку про правомірність відмови відповідача у призначенні позивачу грошової допомоги.

При прийнятті оскаржуваного рішення, оформленого протоколом комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 22 березня 2019 року №36, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відтак, заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Щодо доводів, викладених в обґрунтування позову, то такі є безпідставними, оскільки ґрунтуються на неправильному розумінні позивачем пункту 6 частини другої статті 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та неврахуванні правового висновку Верховного Суду, викладеного у постановах від 12 лютого 2019 року у справі №816/1458/18, від 26 лютого 2019 року у справі №806/1989/18, від 15 березня 2019 року у справі №823/2144/17.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 73 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74 -76 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно частин першої третьої статі 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що відповідач довів правомірність оскаржуваного рішення. Натомість доводи позивача, з огляду на вищевикладене, є безпідставними та не свідчать про обґрунтованість позову, а тому такий задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 241 - 246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 04 липня 2019 року.
Повне найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 );

Відповідач Міністерство оборони України (просп. Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168).

Суддя Лелюк О.П.