Справа № 805/4979/15-а
Суддя: Хохуляк В.В.
Дата ухвалення: 2019-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

02 липня 2019 року

Київ

справа №805/4979/15-а

адміністративне провадження №К/9901/24933/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Хохуляка В.В.,

суддів - Бившевої Л.І., Шипуліної Т.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Маріупольської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 23.12.2015 (суддя - Маслоід О.С.) та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 06.04.2016 (головуючий суддя - Казначеєва Е.Г., судді: Васильєва І.А., Жаботинська С.В.) у справі № 805/4979/15-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвент Груп» до Жовтневої об`єднаної державної податкової інспекції м. Маріуполя Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення,-

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвент Груп» (далі - ТОВ «Інвент Груп») звернулося до Донецького окружного адміністративного суду з позовом, в якому просило суд скасувати податкове повідомлення-рішення Жовтневої об`єднаної державної податкової інспекції м. Маріуполя Головного управління ДФС у Донецькій області (далі - Жовтнева ОДПІ) від 11.11.2015 №.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 23.12.2015, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 06.04.2016, позов задоволено.

Не погодившись з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, Маріупольська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Донецькій області оскаржила їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Донецького окружного адміністративного суду від 23.12.2015, ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 06.04.2016 та прийняти у справі нове рішення про відмову у задоволенні позову повністю.

Доводи касаційної скарги дублюють висновки акту перевірки, які були підставою для прийняття оспорюваного податкового повідомлення-рішення, та зміст апеляційної скарги.

Зокрема, відповідач зазначає, що позивачем не підтверджено правомірність формування податкового кредиту за оспорюваними господарськими операціями шляхом надання належним чином оформлених первинних документів, що свідчить про відсутність реального вчинення господарських операцій з отримання товарно-матеріальних цінностей від спірного постачальника та його подальше використання в господарській діяльності.

Також відповідач просить замінити Жовтневу об`єднану державну податкову інспекцію м. Маріуполя Головного управління ДФС у Донецькій області на її процесуального правонаступника Маріупольську об`єднану державну податкову інспекції м. Маріуполя Головного управління ДФС у Донецькій області.

В письмових запереченнях на касаційну скаргу ТОВ «Інвент Груп» зазначає, що рішення судів першої та апеляційної інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставинам справи судами надано правильно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими. Отже, позивач просить залишити касаційну скаргу відповідача без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як з`ясовано судами попередніх інстанцій, контролюючим органом проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Інвент Груп» з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на додану вартість по взаємовідносинам за березень, квітень, травень 2015 року з ТОВ «ТРАФ АЛЬЯНС», про що складено акт від 26.10.2015 № 593/05-81-22-05/33320092.

За наслідками проведеної перевірки відповідач дійшов висновку про порушення позивачем пункту 185.1 статті 185, пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України, чим занижено суму податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету в розмірі 5335193 грн.,

Обґрунтовуючи свою позицію Жовтнева ОДПІ послалась на те, що відповідно до податкової інформації ДПІ у Шевченківському районі м. Києва ГУ ДФС стосовно контрагента позивача - ТОВ «ТРАФ АЛЬЯНС», встановлена неможливість виконання зазначеним підприємством господарських операцій наявними та залученими трудовими ресурсами. Позивачем до перевірки не надані сертифікати якості товару або посвідчення про його якість, а подані товарно-транспортні накладні містять недоліки. ТОВ «Інвент Груп» не було надано даних про реалізацію придбаного товару, документи щодо оприбуткування товару, журнали виданих довіреностей на отриманий товар. Весь товар транспортовано до приміщення за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграду, б.171 , площею 80,18 та 566,02 м. кв., проте, фактично зберігання оливи моторної та трансмісійної у ємкостях 209 л. та 4 л. на площі (25 м. на 25 м.) неможливо. Також встановлено, що оскільки придбаний товар відноситься до небезпечного товару, позивачем не надано документів погоджених з МВС про допуск транспортного засобу до перевезення продукції, що належить до небезпечних вантажів.

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 11.11.2015 № , згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 8002789,50 грн., з яких за основним платежем 5335193,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 2667596,50 грн.

За результатами адміністративного оскарження зазначене податкове повідомлення-рішення залишено без змін.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодилась колегія апеляційного суду, виходив з того, що наявні в матеріалах справи документи бухгалтерського та податкового обліку є достатніми, належними та допустимими доказами для підтвердження реальності здійснення спірної господарської операції, у зв`язку з чим прийняття відповідачем оскаржуваного податкового повідомлення-рішення є неправомірним.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Таким чином, підставою для виникнення у платника права на податковий кредит з податку на додану вартість є факт реального здійснення операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а також оформлення відповідних операцій належним чином складеними первинними документами, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст.

При цьому наявність формально оформлених (складених) первинних документів та/або сплати грошових коштів не може слугувати підставою для формування даних податкового обліку за відсутності факту придбання відповідного активу.

В той же час, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій та відмови у формуванні податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника у зв`язку з його господарською діяльністю.

Як з`ясовано судами, одним з основних видів господарської діяльності позивача є оптова торгівля деталями, приладдям для автотранспортних засобів тощо, що підтверджується відомостями з Єдиного державними реєстру підприємств та організацій України.

Між позивачем (покупець) та ТОВ «Траф Альянс» (постачальник) 02.03.2015 було укладено договір поставки (автомобільні оливи та мастила) № 20315.

Згідно п. 3.1. вказаного договору, з урахуванням додаткової угоди № 1 від 03.03.2015, постачання товару здійснює постачальник на склад покупця в м. Дніпропетровську.

01.07.2015 року між позивачем та Дніпропетровською обласною радою (ОКП «Фармація» - балансоутримувач) був укладений договір оренди нерухомого майна спільної власності територіальних громад Дніпропетровської області № 411, згідно якого позивач отримав в оренду частини приміщень площами 80,18 кв. м. та 566,02 кв. м., майно передано на підставі актів приймання-передачі нежитлового приміщення.

Здійснення господарсько-правових відносин між позивачем та контрагентом за договором від 02.03.2015 № 20315 підтверджується: видатковими накладними; рахунками-фактури; товарно-транспортними накладними; податковими накладними з електронними квитанціями щодо їх реєстрації; банківськими виписками.

Оцінивши подані платником докази за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що ці документи оформлені з дотриманням вимог чинного законодавства, містять необхідні для цілей оподаткування відомості про зміст та обсяг розглядуваної операції.

Контролюючим органом, у свою чергу, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

Не подано відповідачем і належних доказів на підтвердження недобросовісності позивача як платника податку на додану вартість, можливої фіктивності його постачальників або здійснення ТОВ «Інвент Груп» розглядуваних операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект тощо.

На момент здійснення спірних поставок позивач та його контрагенти були належним чином зареєстровані як юридичні особи та платники податку на додану вартість, установчі документи недійсними в судовому поряду не визнавались.

Відповідно до договору від 02.03.2015 № 20315та вказаних первинних документів бухгалтерського обліку позивачеві було зокрема поставлено: олива гідравлічна Tellus Oil S3M 46; олива моторна Helix HX7 10W-40; олива трансмісійна Omala S2G 320; мастило Adrana D 208; олива трансмісійна Spirax S4 TXM; олива моторна Rimula R5 E 10W40; технічне масло для безперервного розливання сталі Shell Release HCA; олива гідравлічна Shell Tellus S2V 46; олива циркуляційна Morlina S2BA 100; змащувально-охолоджувальна рідина Garia 404M-10; олива моторна Shell Rimula R4 X 15W40; олива гідравлічна Tellus S2 M 46; рідина гідравлічна пожаробезпечна HOUGHTON Cosmolubric HF 122; олива компресорна Shell Corena S2R 46 та інші товари.

Оприбуткування отриманого товару підтверджується карткою рахунку 281 за період з 01.03.2015 по 31.05.2015, відповідно до якого місце зберігання промисловий головний склад площею 566,02 кв. м. Дніпропетровськ.

Щодо посилань відповідача на відсутність сертифікатів відповідності (якості), колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що відстутність у платника сертифікатів само по собі не є свідченням безтоварності розглядуваних операцій, оскільки сертифікаційні документи на товар, які не містять відомостей про учасників та умови господарської операції з поставки, не можуть слугувати підтвердженням або спростуванням реальності господарської операції, сертифікати якості не є документами первинного бухгалтерського або податкового обліку, що фіксують рух активів. А тому їх відсутність не має вирішального значення для встановлення переміщення активів у процесі виконання поставок.

Позивачем, в свою чергу, було надано сертифікати відповідності Міністерства економічного розвитку і торгівлі України Державна система сертифікації УкрСЕПРО: серія ВВ зареєстрований в Реєстрі за № UA1.117.0018254-14, термін дії з 28.03.2014 до 27.03.2016, з додатком серія ГЕ та серія ВГ зареєстрований в Реєстрі за № UA1.117.0017063-15, термін дії з 06.04.2015 до 06.04.2016, що спростовує доводи відповідача про відсутність сертифікатів, які підтверджують якість поставленого товару.

Крім того, відповідно до листів ТОВ Орган з сертифікації продукції «Сертифікаційний інформаційний центр», окремі види поставлених нафтопродуктів позивачу не входять до «Переліку продукції, що підлягає обов`язковій сертифікації в Україні», а саме: олива Tellus S3M 46; олива Omala S2G 320; олива Spirax S4 TXM; олива Shell Tellus S2V 46; олива Morlina S2BA 100; олива Tellus S2 M 46; олива Shell Corena S2R 46.

Стосовно доводів відповідача щодо ненадання документів погодження з МВС про допуск транспортного засобу до перевезення продукції, що належить до небезпечних вантажів, з огляду на положення Закону України «Про перевезення небезпечних вантажів», Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України від 26.07.2004 № 822, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 20.08.2004 № 1040/9639, та затверджений Перелік небезпечних вантажів, на перевезення яких необхідно отримувати погодження дорожнього перевезення небезпечних вантажів Державтоінспекції МВС України, судами попередніх інстанцій обґрунтовано враховано, що небезпечним вказаний товар стає лише під час його транспортування наливом.

Товар - автомобільні оливи, отриманий позивачем, постачався автотранспортом у залізних ємкостях, тобто, законодавством додаткового погодження в даному випадку не вимагається.

Доводи відповідача щодо неможливості зберігання товару у ємкостях 209 л. та 4 л. на площі (25 м. на 25 м.) є лише його припущеннями, належними та допустимими доказами не підтверджено.

Попередні судові інстанції, цілком об`єктивно не прийняли до уваги посилання відповідача на недоліки поданих позивачем товарно-транспортних накладних як на підставу для висновку про удаваний характер здійснених операцій, оскільки певні недоліки первинних та розрахункових документів, складених за результатами проведених господарських операцій, не тягнуть за собою втрату ними статусу належних документів. Такі документи є належними і в тому разі, якщо вони заповнені з окремими недоліками, проте, як у наведеному випадку, містять достатні дані про зміст господарських операцій та їх учасників, а також підтверджують фактичність здійснення таких операцій.

Також судові інстанції правильно відхилили посилання контролюючого органу на податкову інформацію щодо постачальників позивача, оскільки податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податків-покупця від дотримання його контрагентами податкової дисципліни та правильності ведення ними податкового або бухгалтерського обліку, а також від їх господарських та виробничих можливостей. Тобто, у разі підтвердження реального характеру здійснених поставок, як у даній ситуації, платник не може відповідати за порушення, допущені постачальниками, якщо не буде доведено його безпосередню участь у зловживанні цих осіб. Проте, посадовими особами Жовтневої ОДПІ під час здійснення перевірки таких обставин не встановлено.

Крім того, суб`єктом владних повноважень під час розгляду справи будь якої інформації щодо наявності кримінальних проваджень стосовно контрагента позивача ані до суду першої, ані до суду апеляційної інстанції контролюючим органом не надавалось. Посилання на такі обставини відсутні і в акті, складеному за наслідками проведеної перевірки позивача.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За наведених обставин та з урахуванням наявних у матеріалах справи доказів, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку щодо задоволення позовних вимог.

За правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Судами попередніх інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Як встановлено пунктом 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Замінити Жовтневу об`єднану державну податкову інспекцію м. Маріуполя Головного управління ДФС у Донецькій області на її процесуального правонаступника Маріупольську об`єднану державну податкову інспекції м. Маріуполя Головного упрвління ДФС у Донецькій області.

Касаційну скаргу Маріупольської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 23.12.2015 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 06.04.2016залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.В. Хохуляк

Л.І. Бившева

Т.М. Шипуліна ,

Судді Верховного Суду