Справа № 300/891/19
Суддя: Микитин Н.М.
Дата ухвалення: 2019-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" липня 2019 р. справа № 300/891/19

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Микитин Н.М.,

при секретарі судового засідання Маковійчук С.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Кононової О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА206060/2019/00603 від 25.03.2019 та рішення про коригування митної вартості товарів № UA206060/2019/000541/2 від 25.03.2019,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (надалі, також - позивач, ОСОБА_2 ), 22.04.2019 звернувся в суд з позовною заявою до Івано-Франківської митниці ДФС (надалі, також - відповідач, митниця, митний орган) про визнання протиправними та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА206060/2019/00603 від 25.03.2019 та рішення про коригування митної вартості товарів № UA206060/2019/000541/2 від 25.03.2019.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачем протиправно, в порушення норм Митного кодексу України, за наявності усіх документів, які підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару - транспортного засобу марки «Lancia», модель «Musa», номер кузова НОМЕР_1 , об`єм двигуна - 1248 см. куб., 2005 року випуску та обраного методу визначення митної вартості товару - основний (за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), здійснено визначення митної вартості товару, який ввозився на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту за другорядним методом (резервним). Внаслідок вказаного, відповідачем винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА206060/2019/00603, а також рішення про коригування митної вартості товарів UA206060/2019/000541/2 від 25.03.2019.

Відповідно до тверджень позивача, на підставі договору купівлі-продажу вживаного транспортного засобу від 14.03.2019 позивач придбав у нерезидента за ціною 1500,00 Євро (EUR) вищевказаний автомобіль. При декларуванні визначено митну вартість транспортного засобу за ціною договору (контракту). На переконання позивача, не дивлячись на подання ним повного пакету необхідних документів, передбачених Митним кодексом України, Івано-Франківською митницею ДФС було прийнято рішення про коригування митної вартості за резервним методом. За результатами коригування митної вартості товару митницею 25.03.2019 завершено митне оформлення автомобіля та скориговано вартість автомобіля у розмірі 3811,13 EUR., однак така сума жодним чином не обгрунтована.Вважає, що відповідачем в порушення ч. 3 ст. 53 МК України не було витребувано у нього додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості транспортного засобу на ціною договору та не дотримано вимог ч. 4 ст. 57 МК України, оскільки не проведено процедуру консультацій. ОСОБА_2 просить суд визнати протиправними та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації та рішення про коригування митної вартості товару.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.04.2019 позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

Недоліки позовної заяви усунуті позивачем у строк, встановлений судом.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.05.2019 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження в порядку, визначеному статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі, також - КАС України) та призначено судовий розгляд справи на 10.06.2019 о 10:00 год.(а.с.1-3).

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 03.06.2019 (а.с.59-64). У відзиві представник відповідача не погодилася з позовними вимогами, доводами позивача та в обґрунтування своїх заперечень зазначила, що під час митного оформлення позивачем автомобіля марки «Lancia», модель «Musa», номер кузова НОМЕР_1 , об`єм двигуна - 1248 см. куб., 2005 року випуску, на вимогу митного органу не був наданий повний перелік документів, який визначений статтею 53 Митного кодексу України, зокрема, не надано банківського платіжного документа, чи будь-якого іншого платіжного документа, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару. Так, позивачем до митного оформлення було подано копію митної декларації країни відправлення, як додаткового документу на підтвердження заявленої митної вартості. Відомості, що містяться у копії митної декларації країни відправлення є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей щодо митної вартості товарів, зазначених у митній декларації та доданих до неї документах. Однак, як вбачається з такого документу, то по-перше, зазначено вартість транспортного засобу 580 EUR, замість заявлених у декларації та договорі купівлі-продажу 1500 EUR, що свідчить про розбіжності в цифрових значення митної вартості автомобіля. По-друге, у примірнику декларації країни відправлення зазначається фірма декларант MercurioDott. Michele, тому, згідно п.1 ч.10 ст.58 МКУ країни, витрати понесені на брокерську винагороду за кордоном мають включатись в заявлену митну вартість, однак такі не заявлено.

Також, звернула увагу суду на те, що копія митної декларації країни відправлення датується 11.03.2019, а договір купівлі-продажу(фактура) 14.03.2019, що свідчить про складання експортної декларації на транспортний засіб, який ще не був придбаний громадянином ОСОБА_2 Враховуючи вказані обставини, представник відповідача вважає, що експортна декларація не підтверджує митну вартість даного транспортного засобу. У зв`язку з наведеним, інспектором було скеровано електронне повідомлення декларанту про надання додаткових документів для підтвердження вартості автомобіля, однак декларантом було надано відповідь про неможливість надання додаткових документів для підтвердження вартості транспортного засобу. За вказаних обставин, та враховуючи застосування системи аналізу та управління ризиками, згідно із якою визначено, що заявлена декларантом митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів, відповідачем прийнято оскаржені картку відмови та рішення про коригування митної вартості, при цьому митна вартість товару визначена за резервним методом у розмірі 3811,13 EUR. Додатково, представник звернула увагу на те, що декларантому жодному товаросупровідному документі та рахунку-фактурі не зазначено про те, що автомобіль має пошкодження, немає опису таких пошкоджень, а такі зафіксовані тільки в акті огляду, тому відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів у зв`язку з нетриманням обов`язкових умов для зменшення вартості ТЗ, а саме відображення пошкоджень в товаросупровідних документах, акті огляду і описі в графі 31 Декларації, то вартість ТЗ не зменшувалась на наявні пошкодження. З огляду на наведене, враховуючи те, що надані позивачем документи до митного оформлення не підтверджують об`єктивно та достовірно заявлену митну вартість, представник відповідача вважає вимоги позивача безпідставними, необґрунтованими, а тому, просила в задоволенні позову відмовити.

У судовому засіданні, яке відбулося 10.06.2019, у зв`язку із витребуванням додаткових доказів, оголошено перерву до 01.07.2019 - 14 год. 00 хв.

Представником позивача в судовому засіданні, що відбулося 01.07.2019, подано в суд письмові пояснення (а.с.100-101), у яких він зазначив, що транспортування автомобіля з Італійської Республіки до України відбувалось особисто позивачем та за його рахунок, тому такі витрати не були відображені у відповідних документах. Стосовно ціни транспортного засобу, то вказав на те, що первинно була домовленість про купівлю транспортного засобу за 500 EUR, та відповідне оформлення документів для придбавання автомобіля готувались сторонами 11.03.2019, однак укладення договору купівлі-продажу відбулось 14.03.2019 за ціною 1500 EUR, що також підтверджується наданими до суду листами продавця про підтвердження ціни та факту продажу транспортного засобу. Представник позивача в судовому засіданні вимоги, викладені в позовній заяві підтримав в повному обсязі. Просив позов задовольнити повністю. Додатково зазначив, що митним брокером не повідомлялись позивачу про можливості зазначення переліку пошкоджень ТЗ в митній декларації та надання додаткових документів в межах консультації на вимогу працівника митниці.

Представник відповідача проти позову заперечила з підстав, наведених у відзиві, просила в задоволенні позову відмовити. Додатково вказала, що враховуючи неподання позивачем належних документів, які підтверджують митну вартість товару, для визначення такої вартості застосовано періодичний довідник Super SCHWACKE.

Суд, розглянувши за правилами, встановленими статтею 262 КАС України дану адміністративну справу, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові заяви по суті спору та долучені докази, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, встановив такі обставини.

Позивачем придбано автомобіль марки «Lancia», модель «Musa», номер кузова НОМЕР_1 , робочий об`єм циліндрів двигуна 1248 см 3, з дизельним типом двигуна, загальна кількість місць, включаючи водія - 5, колісна формула 4х2,що підтверджується договором купівлі-продажу №б/н від 14.03.2019. Оплату здійснено готівкою в розмірі 1500EUR (а.с.39-40).

22.03.2019 декларантом ОСОБА_4 подано до Івано-Франківської митниці ДФС Митного поста "Івано-Франківськ-центральний" електронну митну декларацію №UA206060/2019/403190 для митного оформлення придбаного транспортного засобу (а.с.67).

Для підтвердження заявленої митної вартості товару до вказаної митної декларації декларантом долучено: рахунок-фактуру (інвойс) б/н від 14.03.2019 (а.с.69); декларацію про походження товару №0380 від 14.03.2019; акт проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (у випадках митного огляду) №UA305060/2019/003587 від 20.03.2019 (а.с.70-71); свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 03.01.2005 (а.с.72); інші некласифіковані документи №22.03.2019-6 від 22.03.2019 (а.с.75); інші некласифіковані документи б/н від 09.01.2019; копія митної декларації країни відправлення №19ITQLЕ0 від11.03.2019 (а.с.73-74); паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні НОМЕР_4 від 11.01.1997; закордонний паспортНОМЕР_5 від 07.10.2016.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, згідно із частиною третьою статті 53 Митного кодексу України, посадовою особою митниці декларанту направлено перше електронне повідомлення від 22.03.2019 про початок митної консультації. Запропоновано надати документи для підтвердження заявленої митної вартості: якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, каталоги, специфікації, прейскуранти виробника товару (а.с.76). Того ж дня, декларант надав відповідь, де зазначив про неможливість надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості(а.с.77, 81).

25.03.2019 відповідач за результатами розгляду поданої декларантом митної декларації № UA206060/2019/403190 та доданих до неї документів відмовив позивачу у митному оформленні транспортного засобу за заявленою митною вартістю у зв`язку з ненаданням декларантом додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості транспортного засобу.

Відмову у митному оформленні транспортного засобу відповідач оформив карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні виписку чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA206060/2019/00603 від 25.03.2019 (а.с. 78).

Згідно із даною карткою відмови, митна вартість транспортного засобу визначена за резервним методом (стаття 64 Митного кодексу України). Джерело інформації: спрацювання АСАУР 105-2, 106-2 "Митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів. Обов`язкове направлення запиту до спеціалізованого підрозділу, а також звернення до підрозділу ДФС для визначення митної вартості за VIN-кодом: НОМЕР_1 . валюта - EUR, вартість - 3811,13 EUR (а.с.74).

У зв`язку з наведеним, Івано-Франківською митницею ДФС здійснено коригування митної вартості транспортного засобу та 25.03.2019 прийнято рішення №UA206060/2019/000541/2, яким визначено митну вартість імпортованого автомобіля за резервним методом (стаття 64 Митного кодексу України) у розмірі 3811,13 EUR (а.с.79).

Не погоджуючись із відмовою відповідача у митному оформленні транспортного засобу та із рішенням про коригування митної вартості товару, позивач звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, у відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, суд при вирішенні даної справи керується нормами законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.

Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України №4495-VІ від 13.03.2012 (надалі, також - МК України, Кодекс).

Згідно із частиною 1 статті 248 МК України, митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частиною 1 статті 257 МК України встановлено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Положеннями статті 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначено вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу. Наведене встановлено частинами 1, 2 статті 51 МК України.

Згідно із частиною 1 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Частиною 4 статті 58 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

У відповідності до частини 5 статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

За змістом частини 2 статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Стаття 53 МК України визначає перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення, що встановлено частиною 1 статті 53 МК України.

Згідно із частиною 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

З системного аналізу вказаних статей вбачається, що обов`язок доведення митної ціни товару покладається на позивача, як імпортера товару. Щодо наявності сумнівів з приводу заявленої митної вартості товару, з огляду на подані позивачем до митного оформлення документи, суд зважає на таке.

Судом встановлено, що декларантом було подано до митного органу документи, в яких містилися розбіжності щодо підтвердження числових значень складових митної вартості транспортного засобу. Так, у договорі купівлі продажу від 14.03.2019 ціна за автомобіль становила 1500 EUR, тоді як у копії митної декларації країни відправлення від 11.03.2019 зазначено 580 EUR. Також, підставою для обґрунтованих сумнівів відповідача у визначенні митної вартості автомобіля була дата його придбання 14.03.2019, яка передувала даті оформлення митної декларації країни відправлення - 11.03.2019.Крім того, у митній декларації країни відправлення від 11.03.2019(а.с.102-103) зазначається фірма декларант MercurioDott. Michele, тому, відповідно до вимог п.1 ч.10 ст.58 МК України, витрати понесені на брокерську винагороду за кордоном повинні включатись в заявлену митну вартість, однак такі позивачем не заявлено.

Таким чином у митного органу були наявні підстави, передбачені ст.53 МК України, для формування вимоги про надання додаткових документів.

З урахуванням викладеного, на переконання суду, посадовою особою митного органу правомірно було направлено декларанту електронне повідомлення з вимогою про надання додаткових документів, які підтверджують митну вартість ввезеного товару.

Однак, в подальшому, представником позивача митному органу жодних додаткових документів, які б підтверджували заявлену митну вартість подано не було, а оскільки наявні до розмитнення документи містили розбіжності, то митним органом, відповідно до положень п.2 ч.6 ст.54 МК України, на переконання суду, правомірно відмовлено у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю та прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів.

Крім того суд приймає до уваги, що відповідно до частини 1 статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до частини 2 зазначеної статті Кодексу, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Частиною 3 статті 57 МК України передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. Наведене передбачено частиною 4 статті 57 МК України.

Згідно із частиною 5 вказаної статті, у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 Кодексу.

При цьому, відповідно до частини 6 статті 57 МК України, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

За приписами частини 1 статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Згідно з частиною 2 статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до частини 3 статті 58 МК України у разі, якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини 1 статті 57 цього Кодексу.

У відповідності до частин 1, 2, 3 та 5 статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Як передбачено частиною 6 статті 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів.

Таким, чином, дослідивши надані позивачем документи, суд прийшов до висновку, що у відповідача не було підстав для визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються з огляду на розбіжності в цифрових значеннях заявленої митної вартості.

На переконання суду, дії контролюючого органу щодо винесення оскаржуваних рішень є обґрунтованими, а подані позивачем до митного оформлення документи не можуть вважатися належними доказами, що в повному обсязі підтверджують фактичну вартість транспортного засобу.

У відповідності до статті 368 МК України для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів. При визначенні фактурної вартості товарів, які переміщуються у несупроводжуваному багажі та вантажному відправленні, крім вартості самих товарів враховується вартість їх страхування та перевезення (фрахту) до моменту перетинання ними митного кордону України. Особа, яка декларує товари, вправі довести достовірність відомостей, представлених для визначення їх фактурної вартості. У разі наявності доказів недостовірності заявленої фактурної вартості товарів органи доходів і зборів визначають їх вартість самостійно, на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари відповідно до вимог цього Кодексу.

Суд також зазначає, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості та ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Така позиція суду відповідає у висновкам Верховного Суду України, зазначеним у постанові від 02.06.2015 по справі №21-498а15.

Як встановлено судом та слідує з матеріалів справи, підставою для відмови в здійсненні розмитнення автомобіля за першим методом також слугувало спрацювання системи АСАУР.

Відповідно до частини другої статті 246 Митного кодексу України, з метою визначення порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, що подається органу доходів і зборів на паперовому носії або як електронний документ розроблено Порядок виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа затверджений Наказом Міністерства фінансів України 30.05.2012 № 631 (надалі, також - Порядок №631).

Згідно з підпунктом 4.5.4 Порядку №631, при здійсненні митного оформлення МД, зокрема, виконуються такі митні формальності як контроль із застосуванням системи управління ризиками, в тому числі оцінка ризику за МД шляхом аналізу ЕК МД та ЕК ДМВ (ЕМД та ЕДМВ) за допомогою АСАУР.

Відповідно до пункту 4.9.1 Порядку №631, під час завершення митного оформлення посадовими особами проводиться перевірка відомостей про виконання митних формальностей, сформованих за результатами оцінки ризику за МД із застосуванням системи управління ризиками, в тому числі за допомогою АСАУР.

Підпунктом 5.6 Порядку №631 передбачено, що у разі коли під час виконання відповідно до пункту 5.4 цього розділу за попередньою МД митних формальностей, визначених пунктом 4.5 розділу IV цього Порядку, у тому числі за результатами спрацювання АСАУР, встановлено необхідність надання додаткових документів та/або відомостей про товари, проведення митного огляду товарів, взяття їх проб (зразків), посадова особа ПМО органу доходів і зборів у строк, визначений частиною п`ятою статті 259 Кодексу, за допомогою АСМО надсилає зазначену інформацію Декларанту на відповідну електронну адресу.

Водночас, розроблено методичні рекомендації щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, що затверджені Наказом ДФС 11 вересня 2015 року №689 (надалі, також - Методичні рекомендації).

Згідно з частиною 8 розділу 2 Методичних рекомендацій, у випадках спрацювання автоматизованої системи аналізу та управління ризиками за напрямом перевірки правильності визначення митної вартості товарів у зв`язку з ризиком заниження митної вартості та декларуванням митної вартості нижчої, ніж вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, посадова особа, що здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості, здійснює перевірку відомостей, що містяться в документах, що підтверджують заявлену митну вартість, та відповідно до частин третьої - четвертої статті 53 Кодексу здійснює запит додаткових документів. У випадках, передбачених частиною шостою статті 54 Кодексу та частиною першою статті 55 Кодексу, посадова особа, що здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості, приймає рішення про коригування митної вартості товарів.

Наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 затверджено Класифікатор митних формальностей, що можуть бути визначені за результатами застосування системи управління ризиками (а.с.83-84). Відповідно до оскаржуваної картки відмови система АСАУР спрацювала, визначивши код класифікатора 105-2 "Контроль правильності визначення митної вартості товарів" та 106-2 "Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів" (зворотній бік а.с.84), що вказує на наявність обґрунтованого сумніву митниці щодо правильності визначеної декларантом митної вартості автомобіля марки марки «Lancia», модель «Musa», номер кузова НОМЕР_1 .

Як зазначалося судом, відповідач з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів витребував у декларанта документи, передбачені статтею 53 МК України. Однак, декларантом жодних додаткових документів не подано.

Суд відхиляє твердження сторони позивача про те, що підтвердженням достовірності суми, визначеної договором купівлі-продажу є листи продавця Джордано Чезаре від 14.03.2019 та від 20.06.2019 (а.с.94-95,104-07), оскільки такі не надавалися митниці на вимогу при проведенні консультацій та відповідно не могли бути нею враховані при прийнятті оскаржуваних рішень. Крім того, такі документи надано без відмітки апостилю та не легалізовано в установленому законом порядку, що свідчить про їх неналежність та недопустимість, як доказів у справі.

Як висновок, доводи відповідача про надання декларантом документів, які містять розбіжності в цифрових значеннях щодо митної вартості товару, а також неподання ним усіх документів, які підтверджують таку вартість, на переконання суду, є обґрунтованими.

Стосовно тверджень сторони позивача про те, що митним органом письмово не вимагалось додаткових документів для підтвердження митної вартості та не проводилось консультації з декларантом, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 5 та 6 ст. 55 Митного кодексу України декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів. На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді.

Позивачем не надано доказів про звернення до відповідача з вимогою проведення консультацій у письмовій формі.

Натомість, на спростування вказаних аргументів позивача відповідачем надано роздруківки з ЦБД, яка свідчить про проведення консультації з декларантом шляхом обміну електронними повідомленнями(а.с.76-77, 81,82), які є належною формою проведення консультації.

Враховуючи наведене, та наявність розбіжностей у цифрових значеннях заявленої митної вартості, відповідач, на виконання вимог МК України, визначив митну вартість автомобіля позивача за шостим (резервним) методом (стаття 64 МК України). Представником відповідача обґрунтовано неможливість застосування кожного попереднього методу розмитнення та у відзиві на позовну заяву зазначено: використання методу визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів (стаття 59 МК України) та методу визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів (стаття 60 МК України) не здійснювався через те, що можливості знайти ідентичний, аналогічний або подібний товар немає, бо критерії, які зазначені дуже різняться;- метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості (стаття 62 МК України) та метод визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) (стаття 63 МК України) не використані у зв`язку із відсутністю в органу доходів і зборів інформації щодо основи для віднімання чи додавання вартості.

Щодо обгрунтованості визначення митним органом ціни транспортного засобу, то суд зазначає наступне.

Як вбачається із відзиву на позов, джерелом інформації для розрахунку митної вартості був витяг з каталогу "Schwacke" № 302288/S.01, який використовується органами доходів і зборів згідно наказу Державної митної служби України "Про забезпечення контролю за правильністю визначення митної вартості транспортних засобів, вузлів та агрегатів" від 13.10.2006 № 885.

При цьому суд залишає без уваги посилання представника позивача на безпідставне неврахування митним органом пошкоджень транспортного засобу, зафіксованих у акті проведення огляду товарів №UA305060/2019/003587 від 20.03.2019, оскільки такі пошкодження не були зазначені у товаросупровідних документах, а саме: договорі купівлі продажу від 14.03.2019 та в графі 31 декларації від 22.03.2019.

Так, порядок оцінки транспортних засобів визначено наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092 «Про затвердження Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» із змінами та доповненнями (надалі - Методика). Методика встановлює порядок оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ.

Відповідно до п. 7.53.9 Методики, підставою для зниження вартості КТЗ унаслідок його аварійних пошкоджень або розукомплектування є обов`язкове підтвердження цього факту в супровідних документах на момент перетину митного кордону України (в декларації, документах на придбання КТЗ або в довідці поліції про дорожньо-транспортну пригоду під час переміщення КТЗ до митного кордону України) та в

акті про проведення митного огляду.

Оскільки, в даному випадку, позивачем не було дотримано вищенаведених умов, тому вартість ТЗ митним органом підставно не зменшувалась на пошкодження, які були зафіксовані в акті огляду від 20.03.2019.

З врахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що ціна транспортного засобу митним органом була скоригована і приведена у відповідність залежно від комплектації та технічного стану транспортного засобу, і визначена за резервним методом правомірно.

Стосовно доводів представника відповідача про те, що позивач погодився з рішенням про коригування митної вартості автомобіля, оскільки в подальшому оформив митну декларацію на підставі рішення про коригування на суму 3811,13 EUR та не скористався процедурою випуску автомобіля у вільний обіг згідно ч.7 ст.55 МК України, суд зазначає, що оформлення митної декларації за вартістю транспортного засобу, визначеною митним органом, а в подальшому сплата митних платежів, не позбавляє права декларанта оскаржити рішення про коригування митної вартості як таке, відповідно до п.п. "б" п.5 ч.2 ст.55 МК України, а застосування процедури випуску автомобіля у вільний обіг декларантом є його правом, яким він не скористався.

З огляду на наведені положення, а також враховуючи висновок суду про не підтвердження позивачем, на підставі поданих документів, фактичної вартості придбаного транспортного засобу у зв`язку з розбіжностями у цифрових значеннях, на переконання суду, сумніви відповідача стосовно достовірності заявленої вартості є у повній мірі обґрунтованими, а відтак підстав для скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА206060/2019/00603 та рішення про коригування митної вартості товарів № UA206060/2019/000541/2 від 25.03.2019, суд не вбачає, а тому, позовні вимоги ОСОБА_2 не підлягають задоволенню.

Зважаючи на висновок суду про безпідставність позовних вимог, в силу норм статті 139 КАС України судовий збір не підлягає стягненню із відповідача суб`єкта владних повноважень.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 );

Відповідач - Івано-Франківська митниця Державної фіскальної служби України (, вул. Короля Данила, 20, Івано-Франківськ, 76010).

Суддя Микитин Н.М.

Рішення складене в повному обсязі 05 липня 2019 р.