Справа № 0340/1523/18
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2019-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
01 липня 2019 року ЛуцькСправа № 0340/1523/18
Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Андрусенко О. О.,
розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про визнання протиправним рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, прийнятого на виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) звернувся до суду з заявою про визнання протиправним рішення щодо повторної відмови у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги, оформлене пунктом 30 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 24.05.2019 року №62, прийнятого на виконання рішення суду від 31.10.2018 року у справі №0340/1523/18.
Заява мотивована тим, що відповідно до рішення Волинського окружного адміністративного суду від 31.10.2018 року у справі №0340/1523/18, залишеного без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.02.2019 року, визнано протиправним та скасовано пункт 8 рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 22.06.2018 року оформлене протоколом №65 про відмову у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, зобов`язано відповідача прийняти рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності, з урахуванням висновків суду, зроблених у даній справі, проте 24.05.2019 року комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум було прийнято протокольне рішення №62(пункт 30) про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги.
Підставою для відмови у призначенні одноразової грошової допомоги стала відсутність (неподання) заявником документу, що свідчить про причини та обставини поранення, який передбачено пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975.
21.06.2019 року Міністерство оборони України надіслало на адресу суду письмові пояснення, в яких дану заяву не визнає та вважає такою, що не підлягає до задоволення, оскільки позивачу необхідно надати документи, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане з вчиненням особою злочину чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного заподіяння тілесного ушкодження.
01.07.2019 року Волинський обласний військовий комісаріат надіслав на адресу суду пояснення щодо заяви, в яких зазначив, що на виконання рішення суду від 31.10.2018 року у справі №0340/1523/18 Волинським обласним та підпорядкованим Камінь-Каширським районним військовим комісаріатом заява ОСОБА_1 про призначення й виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності разом із підтверджуючими документами 05.03.2019 року за вих. №ВСЗ/328 була спрямована на розгляд компетентної комісії Департаменту фінансів Міністерства оборони України для прийняття рішення. Крім того зазначає, що жодних протиправних дій чи бездіяльності за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 Волинським обласним та підпорядкованим Камінь-Каширським районним військовими комісаріатами не вчинялось.
Згідно із частиною 5 статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, суд дійшов висновку до розгляду та вирішенню вказаної заяви в порядку письмового провадження.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, оцінивши докази, які мають юридичне значення для її вирішення, суд приходить до висновку про задоволення заяви, з огляду на таке.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 31.10.2018 року у справі №0340/1523/18, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.02.2019 року, визнано протиправним та скасовано пункт 8 рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (протокол від 22.06.2018 року №65) про відмову у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», зобов`язано комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум прийняти рішення за результатами розгляду заяви про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності, яка настала внаслідок поранення (контузії), пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975, з урахуванням висновків суду.

11.02.2019 року рішення Волинського окружного адміністративного суду від 31.10.2018 року у справі №0340/1523/18 набрало законної сили.

11.04.2019 року на адресу позивача був направлений виконавчий лист №413/19 від 10.04.2019 року та який був пред`явлений до виконання.

Як вбачається з витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 24.05.2019 року №62 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки заявником не подано документ, що свідчить про причини та обставини поранення, який передбачено пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975. Висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 07.09.2016 року №2225/Ж та висновок Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України від 07.09.2016 року №3837, які подано разом з іншими документами, не є документами, що свідчать про обставини поранення.

Вважаючи вказане рішення протиправним, позивач звернувся до суду із заявою про визнання протиправним рішення відповідача щодо повторної відмови у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги, прийнятого на виконання рішення суду у справі №0340/1523/18.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з статтею 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Європейський суд з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції» наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Отже, для цілей статті 6 Конвенції стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

Аналізуючи рішенння Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України»), якими було встановлено порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою ст. 129-1 Конституції України.

Отже, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Згідно з статтею 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Згідно з частиною шостою статті 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Системний аналіз вищезазначених норм права свідчить, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами статті 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача. Застосування судом до суб`єкта владних повноважень заходів процесуального впливу можливе виключно у випадку встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи-позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами.

Як вбачається з пункту 8 витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 22.06.2018 року №65, розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги рядовому в запасі ОСОБА_1 , оскільки заявником не подано документ, що свідчить про причини та обставини травми, який передбачено пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 31.10.2018 року у справі №0340/1523/18, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.02.2019 року, визнано протиправним та скасовано пункт 8 рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (протокол від 22.06.2018 року №65) про відмову у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», зобов`язано комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум прийняти рішення за результатами розгляду заяви про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності, яка настала внаслідок поранення (контузії), пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975, з урахуванням висновків суду.

Разом з тим, вказаним рішенням встановлено, що позивач подав повний пакет документів, передбачений пунктом 11 Порядку №976, для призначення йому одноразової грошової допомоги. Водночас комісія Міністерства оборони України не вправі ставити під сумнів та надавати юридичну оцінку висновку ЦВЛК про причинний зв`язок поранення, контузії, оскільки установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) належить виключно до повноважень військово-лікарської експертизи (пункт 1.1 Положення №402). З витягу протоколу засідання ЦВЛК по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 07.09.2016 року №3837 вбачається, що ОСОБА_1 отримав поранення, контузію та захворювання, ТАК, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. Отже, висновком ЦВЛК підтверджено факт причинного зв`язку поранення, контузії позивача з виконанням обов`язків військової служби. Водночас у випадку встановлення військово-лікарською експертизою, що поранення (травма, контузія, каліцтво) військовослужбовця одержане за обставин, не пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, або одержане внаслідок правопорушення, до протоколу заносяться відомості про причинний зв`язок у відповідному формулюванні.

Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Разом з тим, відповідно до витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 24.05.2019 року №62 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки заявником не подано документ, що свідчить про причини та обставини поранення, який передбачено пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975.

Суд звертає увагу на те, що наявним в матеріалах справи рішенням Камінь-Каширський районний суд Волинської області від 28.02.2018 року, яке було надіслане позивачем разом з іншими документами для виплати одноразової грошової допомоги, встановлено юридичний факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с.Воєгоща Камінь-Каширського району Волинської області, у 1968 році отримав поранення (контузію) при безпосередньому виконанні обов`язків військової служби у складі військової частини польова пошта НОМЕР_1 на території Чехо-Словацької Соціалістичної Республіки в період проходження строкової військової служби.

У свою чергу слід зазначити, що саме на відповідача у даній справі як уповноваженого суб`єкта владних повноважень покладений обов`язок доказування протилежного, а саме: що позивач отримав поранення (контузію, травму або каліцтво) при вчиненні кримінального чи адміністративного правопорушення або у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Таким чином, з огляду на правовий статус Міністерства оборони України як суб`єкта владних повноважень по відношенню до ОСОБА_1 як громадянина України, який за наслідками судового захисту вправі очікувати на своєчасне та у повному обсязі поновлення порушених прав з боку державних органів, суд приходить до висновку, що оформлене пунктом 30 протоколу від 24.05.2019 року №62 рішення про відмову у призначенні і виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги прийнято всупереч рішення суду, яке набрало законної сили, адже не враховує викладені у такому судовому акті висновки.

Враховуючи вищезазначене, дії Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум в частині прийняття рішення щодо відмови у призначенні і виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги без урахування висновків суду суперечать пункту 9 частини першої статті 129, статті 129-1 Конституції України, відповідно до яких судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Як уже було зазначено, згідно з частиною шостою статті 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Згідно з приписами частин першої, другої статті 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про необхідність визнання протиправним рішення комісії Міноборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленого пунктом 30 протоколу від 24.05.2019 року №62 щодо повторної відмови у призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги прийнятого на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 31.10.2018 року у справі № 0340/1523/18.

Керуючись статтями 248, 249, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним рішення щодо повторної відмови у призначенні і виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, оформлене пунктом 30 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 24 травня 2019 року №62, прийнятого на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2018 року у справі №0340/1523/18.

Копію даної ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 256 КАС України, та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Головуючий-суддя О. О. Андрусенко