Справа № 560/4112/18
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2019-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 560/4112/18
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Ковальчук О.К.
Суддя-доповідач - Сушко О.О.
25 червня 2019 року

м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Сушка О.О.
суддів: Ватаманюка Р.В. Сторчака В. Ю. ,
за участю:
секретаря судового засідання: Сербин І.І.,
представника позивача: Фурмана Р.В.
представників відповідачів: Яценко Ю.М., Кравченка М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року (м. Хмельницький, 08 квітня 2019 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності та наказів протиправними та зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В :
позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним наказ командування військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (по особовому складу) від 22.09.2018 №189 про звільнення позивача з військової служби в запас відповідно до статті 26 закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" підпункт "й" пункту 2 частини 5 (які уклали контракт на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію та вислужили не менше 24 місяців військової служби за контрактом), в частині підстави звільнення; скасувати витяг з наказу про звільнення позивача від 22.11.2018 за № 317 в частині періоду самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 в період з 02.11.2018 по 20.11.2018; визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування свідоцтва про хворобу від 23.11.2018 №835, № 3241 при звільненні позивача з військової служби в запас; зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (командування військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 ") повторно розглянути рапорт позивача та внести зміни до наказу командування військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (по особовому складу) від 22.09.2018 №189 в частині підстав звільнення з військової служби - за станом здоров`я на підставі підпункту "б" пункту 2 частини 5 статті 26 закону України "Про військовий обов`язок і військову службу"; зобов`язати військову частину НОМЕР_2 (93-тя окрема механізована бригада "Холодний Яр") повторно розглянути рапорт позивача та внести зміни до витягу з наказу про звільнення позивача від 22.11.2018 №317 в частині підстав звільнення з військової служби - за станом здоров`я на підставі підпункту "б" пункту 2 частини 5 статті 26 закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Відповідно до рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов.
На обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що 29 квітня 2016 року уклав контракт про проходження військової служби у Збройних силах України. 22 листопада 2018 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 22.09.2018 року за №189 він звільнений у запас відповідно до статті 26 закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" підпункту «й» пункту 2 частини 5 (які уклали контракт на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію та вислужили не менше 24 місяців військової служби за контрактом). Згідно з абзацом 2 Витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_2 (по стройовій частині) зазначається, що ОСОБА_1 самовільно залишав військову частину з 14 вересня 2016 року по 15 вересня 2016 року та з 02 листопада 2018 року по 20 листопада 2018 року. Згідно з абзацом 14 (чотирнадцять) Витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_2 (по стройовій частині) вислуга років на день звільнення складає 06 років 03 місяці 05 днів, в тому числі пільгових 02 роки 05 місяців 05 днів. Вважає, що він незаконно притягнений до відповідальності за самовільне залишення військової частини в період з 02.11.2018 року по 20.11.2018 р., та відповідно вказаний період не врахований до вислуги років, оскільки в зазначений час перебував у в/ч НОМЕР_3 (м. Хмельницький) з метою визначення ступеня придатності до військової служби згідно з розпорядженням командира в/ч НОМЕР_2 за № 8824 від 12.10.2018 р. Вказує, що 27 листопада 2018 року подав до стройової частини в/ч НОМЕР_2 рапорт про внесення змін до наказу командира військової частини НОМЕР_2 в частині підстави звільнення та врахування свідоцтва про хворобу №835 від 14.11.2018 року. Проте, відповідач не врахував вищезазначене свідоцтво без пояснення причин, а поданий рапорт повернув без розгляду. Зазначає, що він звільнений з військової служби за підпунктом «й» пункту 2 частини 5 статті 26 закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (які уклали контракт на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію та вислужили не менше 24 місяців військової служби за контрактом) незаконно, оскільки відповідно до свідоцтва про хворобу за №835 від 23.11.2018 р. повинен бути звільнений за станом здоров`я.
Представник позивача в судовому засіданні просив задовольнити апеляційну скаргу.
Представники відповідача в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги.
Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач 29 квітня 2016 року уклав з Міністерством оборони України контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб офіцерського складу.
10.10.2018 року позивач подав до в/чА1302 рапорт про надання направлення на військово-лікарську комісію з метою вирішення питання придатності до проходження військової служби.
12.10.2018 року командир в/ч НОМЕР_2 видав позивачу направлення №2752 на медичний огляд військово-лікарською комісією в/ч НОМЕР_3 з метою вирішення питання придатності до проходження військової служби.
02.11.2018 року Госпітальна військово-лікарська комісія в/ч НОМЕР_3 за розпорядженням командира в/ч НОМЕР_2 №8824 від 12.10.2018 провела огляд позивача, з метою визна чення ступеня придатності до військової служби, та встановила, що його захворювання виникло внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини.
Наказом командира військової частини оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 22.09.2018 року №189, відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 26 закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", позивач звільнений з військової служби у запас за підпунктом "й" (які уклали контракт на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію та вислужили не менше 24 місяців військової служби за контрактом, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду).
22.11.2018 позивач подав рапорт про те, що справи та посаду здав, який зареєстрований в/ч НОМЕР_2 22.11.18 року за вх.№17621.
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 22.11.2018 року №317 лейтенант військової служби за контрактом ОСОБА_1 , офіцер 1 механізованого батальйону, звільнений наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 22 вересня 2018 року №189 у запас відповідно до статті 26 закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" підпункт «й» пункту 2 частини 5 (які уклали контракт на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію та вислужили не менше 24 місяців військової служби за контрактом) з 22 листопада 2018 року виключений із списків особового складу частини і усіх видів забезпечення.
Цим наказом командир військової частини НОМЕР_2 встановив, що позивач самовільно залишив частину з 14 вересня 2016 по 15 вересня 2016 року з 02 листопада по 20 листопада 2018 року, період самовільного залишення частини не враховувати до вислуги років. Вирішив не виплачувати щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби, передбачену Постановою Кабінету міністрів України від 30.08.2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" та телеграми Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 26.03.2018 року №248/1479 у розмірі 76% від посадового окладу офіцера 1 механізованого батальйону з 01 листопада по 22 листопада 2018 року.
27.11.2018 року позивач звернувся до в/ч НОМЕР_2 з рапортом, у якому просив внести зміни до наказу про звільнення з військової служби за контрактом, врахувавши свідоцтво про хворобу №835 від 14.11.2018 року (вх.№17819 від 27.11.2018 року).
Позивач на вказаний рапорт відповіді від в/ч НОМЕР_2 не отримав.
Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв на підставі, в межах та у спосіб, що передбаченні Конституцією та законами України.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Так, згідно з ч. 3 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі Закон № 2232-XII) військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
У відповідності до п.п. 1, 4 ст. 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Частиною 6 ст. 2 Закону № 2232-XII визначено види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.
При цьому, встановлено, що позивач проходив військову службу за контрактом, укладеним 29.04.2016 року.
За змістом ч. 7 ст. 26 Закону №2232-XII звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Порядок звільнення з військової служби визначений розділом 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі - Положення).
В силу пп. 2 п. 225 Положення, звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (крім строку проведення мобілізації) до введення воєнного стану - на підставах, передбачених ч.ч. 2, 3, п. 1 ч. ч. 4, п. 2 ч.ч. 5 і 6 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Наказом командира військової частини оперативного командування "схід" від 22.09.2018 року №189, відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 26 закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", позивач звільнений з військової служби у запас за підпунктом "й" (які уклали контракт на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію та вислужили не менше 24 місяців військової служби за контрактом, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду).
Підпунктом "й" п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону 2232-XII визначено, що під час дії особливого періоду (крім періодів з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, які уклали контракт на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію та вислужили не менше 24 місяців військової служби за контрактом, звільняються з військової служби якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду.
Позивач не висловлював бажання продовжити військову службу після закінчення дії контракту, тому наказом військової частини НОМЕР_1 від 22 вересня 2018 року №189 він звільнений у запас відповідно до пп. «й» п. 2 ч. 5 ст. 26 закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону №2232-ХІІ, закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 22.11.2018 року №317 лейтенант військової служби за контрактом ОСОБА_1 , офіцера 1 механізованого батальйону, звільнений наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 22 вересня 2018 року №189 у запас відповідно до ст. 26 закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" пп. «й» п. 2 ч. 5 (які уклали контракт на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію та вислужили не менше 24 місяців військової служби за контрактом), визнаний таким, що здав справи та посаду 22 листопада 2018 року, та з вказаної дати виключений із списків особового складу частини і усіх видів забезпечення.
Тобто, днем закінчення військової служби позивача є 22.11.2018 року.
З урахуванням положень Закону №2232-ХІІ та Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України підстави звільнення визначаються на дату складання відповідного наказу. У рапорті від 22.11.2018 року позивач зазначив, що справи та посаду здав. При цьому, жодних відомостей щодо стану здоров`я та докази на його підтвердження не надав. Тому, підставою звільнення позивача був пп. «й» п. 2 ч. 5 (які уклали контракт на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію та вислужили не менше 24 місяців військової служби за контрактом, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду).
Відповідно до п. 240 Положення військовослужбовці, які визнані непридатними до військової служби за станом здоров`я, підлягають звільненню з військової служби за станом здоров`я. Після отримання військовою частиною відповідного висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність військовослужбовця до військової служби за станом здоров`я документи про його звільнення з військової служби оформляються та надсилаються посадовій особі, яка видає наказ про звільнення негайно.
Розділом 6 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 р. № 402 (далі - Положення № 402), передбачений медичний огляд військовослужбовців.
Вимогами п. 6.1. Положення № 402 встановлено, що направлення на медичний огляд проводиться:
а) військовослужбовців строкової служби: командирами військових частин, начальниками гарнізонів, штатних ВЛК, військових лікувальних закладів за місцем лікування, військовими комісарами, органами управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, прокуратурою, судом, а осіб, які перебувають на обстеженні та лікуванні у цивільному лікувально-профілактичному закладі психіатричного профілю, крім того, - головними лікарями цих закладів;
б) військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби): прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, органами управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, прокуратурою, судом, начальниками гарнізонів, штатних ВЛК, військових лікувальних закладів за місцем лікування, військовими комендантами гарнізонів та військовими комісарами.
За розпорядженням командира військової частини НОМЕР_2 від 12.10.2018 р. з метою визначення ступеня придатності до військової служби Госпітальною військово-лікарською комісією в/ч НОМЕР_3 проведений огляд позивача, результати якого оформлені свідоцтвом про хворобу №835.
Положеннями п. 6.17. Положення №402 передбачено, що медичний огляд для визначення ступеня придатності до військової служби військовослужбовців, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво, захворювання) під час захисту держави, у ММО, у країнах, де ведуться бойові дії, здійснюється ВЛК тільки після закінчення лікування у військовому (цивільному) лікувальному закладі.
Постанови ВЛК, які не підлягають затвердженню (контролю) штатною ВЛК, оформляються в день медичного огляду і видаються на руки особі, що пройшла медичний огляд, або в установленому порядку направляються у військову частину. Свідоцтво про хворобу (довідка ВЛК) з постановою, які підлягають затвердженню (контролю) штатною ВЛК, направляються на затвердження (контроль) не пізніше 5-денного терміну після медичного огляду. Свідоцтво про хворобу, довідка ВЛК із затвердженою постановою не пізніше ніж через два дні після їх затвердження та одержання із штатної ВЛК висилаються командиру військової частини, у якій проходить службу військовослужбовець, що пройшов медичний огляд, або начальнику, який направив його на медичний огляд, або видаються на руки представникам військових частин за наявності у них підтверджуючих документів (пункт 22.3. Положення № 402).
Станом на час подання позивачем рапорту від 22.11.2018 року, постанова військово-лікарської комісії, висновки якої обов`язкові для врахування при визначенні підстав звільнення, до військової частини НОМЕР_2 не надходила.
Разом з тим, позивач подаючи рапорт від 22.11.2018 р., документи які підтверджують підстави звільнення, а саме за станом здоров`я на підставі пп. "б" п. 2 ч. 5 ст. 26 закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", не надавав.
Пунктом 243 Положення визначено, що після видання наказу про звільнення військовослужбовця з військової служби підстава звільнення зміні не підлягає, якщо при звільненні не допущені порушення законодавства і не виникли нові обставини, пов`язані зі звільненням.
Оскільки при прийнятті наказу командуванням військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (по особовому складу) від 22.09.2018 №189 та наказу командиром військової частини НОМЕР_2 від 22.11.2018 року №317, свідоцтво про хворобу №835 було відсутнє, правових підстав для його врахування відповідачами при звільненні позивача, не було.
Таким чином, наказ командування військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (по особовому складу) від 22.09.2018 року №189 про звільнення позивача з військової служби та наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 22.11.2018 року №317 прийняті відповідачами правомірно, з дотриманням норм передбачених Законом №2232-ХІІ та Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.
Що стосується позовних вимог про скасування витягу з наказу про звільнення позивача від 22.11.2018 року № 317 в частині періоду самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 в період з 02.11.2018 р. по 20.11.2018 р., то слід зазначити таке.
Законом України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" від 24 березня 1999 року N 548-XIV затверджено Статут внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статут).
Статут визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.
За правилами ст. 11 Статуту військовослужбовці зобов`язані, зокрема, додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим.
Статтею 16 Статуту визначено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
В силу ст. 26 Статуту, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройові частині) від 15.09.2016 р. №252 позивач самовільно залишив військову частину строком на одну добу, що підтверджується наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 16.09.2016 №253.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 14.04.2018 року № 912, позивач з 30.03.2018 року по 01.04.2018 року вдруге самовільно залишив розташування військової частини, за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності «сувора догана».
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 14.06.2018 року №1664, за несення служби добового наряду 19.02.2018 в нетверезому стані позивач притягнутий до дисциплінарної відповідальності «сувора догана».
Втретє самовільне залишення військової частини позивач здійснив з 02.11.2019 року по 20.11.2018 року.
За результатами проведеного розслідування по факту самовільного залишення військової частини, в/ч НОМЕР_2 прийняла наказ №3402 від 22.11.2018 року, згідно з п. 4 якого вирішила, начальнику фінансово-економічної служби військової частини позбавити премії за листопад лейтенанта ОСОБА_1 та не нараховувати і не виплачувати грошове забезпечення за період відсутності на службі, а саме з 02.11.2018 року по 20.11.2018 року.
Накази від 15.09.2016 року №252, від 22.11.2018 року №3402 позивач не оскаржував.
Отже, відповідач наказом від 22.11.2018 року №317 правомірно вказав період самовільного залишення позивачем частини з 02 листопада по 20 листопада 2018 року.
Захід дисциплінарного впливу, який застосований до позивача є співрозмірним зі встановленими неодноразовими порушеннями службової дисципліни та встановленого порядку несення служби.
Водночас, посилання позивача на свідоцтво про хворобу №835, як доказ перебування у вказаний період у в/ч НОМЕР_3 , з метою визначення ступеня придатності до військової служби, згідно з розпорядженням командира в/ч НОМЕР_2 від 12.10.2018 р. №8824, є безпідставним, оскільки згідно з медичної картки стаціонарного хворого №4904 позивач знаходився на стаціонарному обстежені в отоларингологічному відділені військової частини НОМЕР_3 з 17.10.2018 року по 02.11.2018 року.
Відповідно до п. 6.17. Положення №402, Госпітальна військово-лікарська комісія в/ч НОМЕР_3 , з метою визна чення ступеня придатності до військової служби 02.11.2018 року провела огляд позивача, результати якого оформила свідоцтвом про хворобу №835. Після проведення вказаного огляду позивач 02.11.2018 року був виписаний з в/ч НОМЕР_3 , про що особисто підтвердив в наданих під час службового розслідування поясненнях.
В свою чергу, на підтвердження госпіталізації дільничним лікарем, на період з 05.11.2019 року по 19.11.2018 року, позивач не надав жодних доказів.
Посилання позивача на відсутність матеріалів службового розслідування, як на підставу визнання протиправним витягу з наказу про звільнення позивача від 22.11.2018 р. за №317, в частині періоду самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 в період з 02.11.2018 р. по 20.11.2018 р. є необґрунтованими, оскільки позивач результати службового розслідування в судовому порядку не оскаржив, а відсутність вказаних матеріалів не впливає на прийняття судом рішення по заявлених позивачем вимогам.
Враховуючи порушення позивачем вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, відповідач правомірно прийняв наказ від 22.11.2018 за №317, в частині періоду самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 в період з 02.11.2018 по 20.11.2018 та не включення вказаного періоду до вислуги років.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі 02 липня 2019 року.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Ватаманюк Р.В. Сторчак В. Ю.