Справа № 303/1263/19
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2019-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

05 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/5680/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Большакової О. О.
суддів -Глушка І. В.
Макарика В. Я.

перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 березня 2019 року у справі № 303/1263/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Мукачівської міської ради про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

25 лютого 2019 ОСОБА_1 звернувся до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Мукачівської міської ради про скасування постанови адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Мукачівської міської ради №14/04-06 від 15 лютого 2019 року про наклядення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 березня 2019 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погодившись із прийнятим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Ухвалою судді Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2019 року апеляційну скаргу залишено без руху у зв`язку з порушеннями строків встановлених ч.4 ст.286 КАС України, та надано десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення виявленого недоліку.

Згідно з повідомленням про вручення поштового відправлення із штриховим ідентифікатором № 676 копію зазначеної ухвали вручено скаржнику 13 червня 2019 року.

Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження з огляду на наступне.

Відповідно до частини четвертої статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Згідно матеріалів справи оскаржене судове рішення постановлено 28.03.2019, копію якого направлено скаржнику рекомендованим листом на адресу місця проживання, яка ним зазначалась у позовній заяві. Та згідно наявного в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення з штриховим ідентифікатором №530 копію оскарженого рішення ним отримано 04.04.2019 (а.с. 117).

Апеляційну скаргу згідно відбитку поштового штемпеля на конверті відправлено засобами поштового зв`язку 25 квітня 2019 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. В доданому до апеляційної скарги клопотанні апелянт зазначає, що не пропустив тридцятиденний строк на подання апеляційної скарги.

Зазначені твердження апелянта є безпідставними, адже, як зазначалось раніше, копію оскарженого рішення позивачем отримано 04.04.2019, отже враховуючи вимоги ч. 4 ст. 286 КАС України, останній день строку на подання апеляційної скарги з урахуванням вихідних днів - 15.04.2019.

Разом з тим, причину пропуску строку можна вважати поважною, якщо вона одночасно відповідає таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Поважними причинами пропуску строку на оскарження судового рішення можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та повинні бути підтверджені належними доказами.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що сторони зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" передбачено, що Європейська Конвенція Про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) і практика Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є джерелом права.

Частиною 1 статті 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. У зв`язку з наведеним, залишення позову без руху з підстав, передбачених законом (невідповідність позовної заяви вимогам щодо її змісту, несплата судового збору тощо) не є порушенням права на справедливий судовий захист.

У справі "Мушта проти України" ЄСПЛ нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

У рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що у разі, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 29 червня 2004 року у справі "Півень проти України" Суд вказав, що право на судовий розгляд, гарантоване ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, захищає також виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які в країні, що поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи при цьому шкоди одній зі сторін (п. 35).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі "Горнсбі проти Греції" суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п. 40).

У контексті забезпечення реалізації права на оскарження судового рішення у контексті пропуску строку на таке оскарження, у рішеннях ЄСПЛ сформувалась стала практика, відповідно до якої поновлення строків на оскарження може бути виправданим, якщо пропуск строку є поважний, об`єктивно незалежний від волі та поведінки скаржника.

Отже, враховуючи проміжок часу за спливом якого було оскаржене судове рішення, та не подання до суду апеляційної інстанції заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважних підстав для його поновлення на виконання вимог ухвали судді Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2019 року, суд вважає, що підстав для поновлення строку немає.

Тому, строк на апеляційне оскарження пропущений без поважних причин.

Якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі (пункт 4 частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України).

Враховуючи наведене, суд вважає, що вказані у доданому до апеляційної скарги клопотанні підстави пропуску строку на апеляційне оскарження є неповажними, а нових у встановлений ухвалою про залишення апеляційної скарги без руху строк апелянтом не наведено, тому у відкритті апеляційного провадження у справі слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 298, 299, 325 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 березня 2019 року у справі № 303/1263/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Мукачівської міської ради про скасування постанови.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач О. О. Большакова
судді І. В. Глушко
В. Я. Макарик