Справа № 761/42281/17
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2019-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О.,

Ключковича В.Ю.,

при секретарі судового засідання Гужві К.М.,

за участю представників учасників судового процесу:
від апелянта Борзих Ю.М.,

від позивача не з`явились,

від відповідача не з`явились,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 квітня 2019 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в м. Києві про скасування постанови про накладення штрафу,-

В С Т А Н О В И В:
21 листопада 2017 року до Шевченківського районного суду м. Києва звернулось Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві із вказаним позовом, у якому просило суд:

- визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Дякона Н.М. від 08 листопада 2017 року ВП № 44812742 про накладення штрафу на Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві у розмірі 5100 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 08 квітня 2019 року адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в м. Києві про скасування постанови про накладення штрафу задоволено у повному обсязі. Визнано неправомірною та скасувано постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Дякона Назарія Миколайовича від 08 листопада 2017 року ВП № 44812742 про накладення штрафу на Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві у розмірі 5100 грн.

Апелянт, особа, яка не брала участі у розгляді даної справи, ознайомившись зі змістом даного рішення та вважаючи його таким, що порушує його законні права та інтереси, звернувся до суду з даною апеляційною скаргою

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що він є стягувачем у ВП № 44812742 та на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 квітня 2019 року державним виконавцем було закінчено вказане виконавче провадження. Зокрема, судом в оскаржуваному рішенні було встановлено, що позивачем рішення суду про перерахунок пенсії ОСОБА_1 виконано ще в жовтні 2014 року, що в свою чергу унеможливлює винесення відповідачем в листопаді 2017 року оскаржуваної постанови про накладення штрафу.

Натомість, апелянт вважає такий висновок суду першої інстанції безпідставним та необґрунтованим.

Наголошує, що до теперішнього часу рішення суду на підставі якого було відкрито ВП № 44812742 відповідачем не виконано. Крім того, апелянт звертає увагу суду, що постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 21 травня 2015 року було визнано протиправною та скасовано постанову старшого державного виконавця від 12 грудня 2014 року про закінчення виконавчого провадження № 44812742 за участю в них боржника Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, що також підтверджує факт невиконання Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві рішення суду у жовтні 2014 року.

Разом з цим, апелянт також зауважив, що висновки суду першої інстанції викладені у рішенні Шевченківського районного суду м. Києва від 08 квітня 2019 року не узгоджуються з висновками викладеними у рішенні Європейського Суду з прав людини від 12 жовтня 2017 року у справі "Бурмич та інші проти України".

За наведених обставин, апелянт вважає, що судом першої інстанції було неповно встановлено обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, що у свою чергу відповідно до приписів КАС України є підставами для його скасування.

Отже, посилаючись на неправильне та неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, а також зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в м.Києві подати звіт про виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2014 року.

У судовому засіданні апелянт підтримав доводи апеляційної скарги у повному обсязі та просив суд апеляційну скаргу задовольнити, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 квітня 2019 року скасувати.

Інші учасники судового процесу відзивів на апеляційну скаргу до суду не подали та у судове засідання явку уповноважених представників не забезпечили, про причини їх неявки суду не повідомили та будь-яких заяв або клопотань до суду не надали. Про дату, час та місце апеляційного розгляду справи були повідомлені належним чином.

З огляду на зазначене та керуючись приписами ч. 2 ст. 313 КАС України, колегія суддів визнала за можливе здійснити апеляційний розгляд даної справи за даною явкою.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Дякона Назарія Миколайовича від 08 листопада 2017 року накладено штраф на Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві у розмірі 5100 грн., за невиконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва про зобов`язання ГУ ПФУ в м. Києві провести перерахунок та виплату пенсії, зокрема, ОСОБА_1 з врахуванням підвищення відповідного наказу Міністерства оборони України від 28 липня 2008 року № 377, з 17 березня 2013 року.

Зі змісту даної постанови вбачається, що 22 вересня 2014 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого Шевченківським районним судом м. Києва від 16 вересня 2014 року.

12 грудня 2014 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі інформації боржника про виконання рішення.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 21 травня 2015 року скасовано постанову державного виконавця від 12 грудня 2014 року про закінчення виконавчого провадження.

23 жовтня 2015 року винесено постанову про відновлення виконавчого провадження.

12 грудня 2016 року боржнику скеровано вимогу державного виконавця щодо виконання рішення.

12 квітня 2017 року на адресу відділу надійшло клопотання стягувача про накладення штрафу на боржника у зв`язку з невиконанням рішення.

20 квітня 2017 року, 25 липня 2017 року, 23 жовтня 2017 року та 27 жовтня 2017 року стягувачем повторно повідомлено про невиконання рішення боржником та заявлено клопотання про накладення штрафу.

Оскільки станом на 07 листопада 2017 року відомостей про повне фактичне виконання рішення суду боржником на користь стягувача не надано, державним виконавцем відповідно до статті 75 Закону України «Про виконавче провадження», було накладено на Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві штраф у розмірі 5100 грн.

Вважаючи вказану постанову про накладення штрафу за невиконання рішення суду протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що судове рішення про перерахунок пенсії ОСОБА_1 було виконане позивачем ще в жовтні 2014 року, що в свою чергу унеможливлює винесення відповідачем в листопаді 2017 року оскаржуваної постанови про накладення штрафу та є наслідком скасування постанови про накладення штрафу від 08 листопада 2017 року.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» предбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до вимог ч.2 ст.63 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до положень ч. 1 ст. 75 вказаного Закону обов`язок виконавця винести постанову про накладення штрафу на боржника у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, а саме про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Разом з тим, як було встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Головним управлінням Пенсійного фонду України у м.Києві на виконання рішення Київського апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2014 року у справі 761/24144/13-а, а також виконавчого листа від 16 вересня 2014 року № 761/24144/13-а було здійснено перерахунок пенсії позивача на підставі довідки виданої Міським військовим комісаріатом від 26 вересня 2014 року № 147223 про розмір грошового забезпечення для нарахування (перерахунку) пенсії ОСОБА_1 з 17 березня 2013 року та встановлено, що після проведення перерахунку розмір пенсії ОСОБА_1 зменшується, а тому сума доплати відсутня.

Про наведені обставини, стягувач листом від 20 жовтня 2014 року повідомив державного виконавця.

Після відновлення виконавчого провадження ВП № 44812659, позивач листами від 05 листопада 2015 року за вх. №23212/12, а також від 23 грудня 2016 року за вих. №25084/03, повторно повідомив Управління ДВС ГТУЮ у м. Києві про відповідні обставини, а саме що після проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 її розмір зменшується, сума доплати відсутня. У зв`язку з цим розмір пенсії з 01.11 2014 до виплати залишився без змін.

На підтвердження викладених у листах обставин, стягувач надав до виконавчої служби довідку про перерахунок пенсії від 22 грудня 2016 року у пенсійній справі № 260/1004649 та копію довідки виданої Міським військовим комісаріатом від 26 вересня 2014 року № 147223 про розмір грошового забезпечення для нарахування (перерахунку) пенсії ОСОБА_1 .

З урахуванням викладеного, позивач у листі від 23 грудня 2016 року за вих. №25084/03, просив відповідача закінчити виконавче провадження № 44812742, оскільки виконавчий документ на підставі якого було відкрито виконавче провадження є виконаним.

Колегією суддів досліджено направлені до Управління ДВС ГТУЮ у м. Києві листи позивача та додані до них документи та встановлено, що розмір пенсії ОСОБА_1 після перерахунку на підставі довідки виданої Міським військовим комісаріатом від 26 вересня 2014 року № 147223 про розмір грошового забезпечення для нарахування (перерахунку) пенсії ОСОБА_1 з 17 березня 2013 року зменшився.

Разом з цим, колегія суддів враховує, що відповідно до приписів ст. 63 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII у разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Отже, на підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки після проведення позивачем перерахунку пенсії ОСОБА_1 її розмір зменшувався, то позивач не мав підстав для виплати позивачу збільшеного її розміру (доплати), а тому відповідно, рішення суду від 21 липня 2014 року у справі 761/24144/13-а є фактично виконаним боржником у повному обсязі з моменту встановлення відповідних обставин.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що з наведених обставин вбачається виконання позивачем вказаного судового рішення про перерахунок пенсії ОСОБА_1 ще в жовтні 2014 року, що в свою чергу унеможливлювало винесення відповідачем в листопаді 2017 року оскаржуваної постанови про накладення штрафу та є наслідком скасування постанови про накладення штрафу від 08 листопада 2017 року.

Водночас, доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та прийняв законне і обґрунтоване рішення у відповідності до вимог матеріального та процесуального права.

Згідно із ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 242, 272, 313, 315-316 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя: А.Б. Парінов

Судді: О.О. Беспалов

В.Ю. Ключкович