Справа № 619/645/19
Суддя: Кононихіна Н. Ю.
Дата ухвалення: 2019-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа №619/645/19
провадження №2-а/619/14/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2019 року

Дергачівський районний суд Харківської області, діючий як адміністративний суд,

у складі: головуючого судді - Кононихіної Н.Ю.

за участю секретаря судового засідання - Мєщан І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання в м. Дергачі

адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 до інспектора СРПП Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області Кожурина Віталія Юрійовича «про визнання дій протиправними та скасування постанови про адміністративне правопорушення»,

встановив:

До суду із адміністративним позовом звернувся ОСОБА_1 до інспектора СРПП Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області Кожурина В. Ю. «про визнання дій протиправними та скасування постанови про адміністративне правопорушення». Із матеріалів позову вбачається, що 04 лютого 2019 року Інспектором СРПП Дергачівського ВП Кожуриною Віталієм Юрійовичем, було винесено постанову серія ДП018 №203249 про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу 425 гривень. Відповідно до постанови позивач о 21 годині 05 хвилин рухаючись за кермом автомобіля у місті Дергачі по вулиці Сумський шлях повертаючи наліво на площу Привокзальну не подав перевагу у русі транспортному засобу, який рухався на зустріч, чим порушив п.п 16.6 ПДР України, тому скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП.

Позивач вважає, що зазначені дії інспектора є протиправними, а постанова винесена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню за таких підстав:

04 лютого 2019 року позивач рухався в транспортному засобі ЗАЗ 1102 днз НОМЕР_1 , проїжджаючи по вулиці Сумський Шлях у напрямку міста Харків. В районі площі Привокзальної він був зупинений патрульним автомобілем Mitsubishi Outlander білого кольору. До автомобілю позивача підійшов співробітник патрульної поліції ОСОБА_2 та вимагав пред`явити йому документи, а саме водійське посвідчення, свідоцтво про реєстрацію ТЗ та поліс обов`язкової цивільної відповідальності власників наземних ТЗ, і сказав, що позивач порушив п.п 16.6 ПДР України, повертаючи наліво на площу Привокзальну не подав перевагу у русі транспортному засобу, який рухався на зустріч.

Але позивач не порушував вимоги ч.2 ст. 122 КУпАП, т.я. зупинився на перехресті на червоний сигнал світлофора, після чого дочекався зеленого сигналу світлофора і хотів повернути на площу Привокзальну із вимогами правил дорожнього руху. Водій транспортного засобу, який знаходився на зустрічній смузі, побачивши, що у машини позивача увімкнений сигнал повертання, який сигналізував, що позивач буде здійснювати поворот через його смугу, подав умовний сигнал, яким повідомив, що позивач має змогу виконати проїзд перехрестя. Позивач, побачивши довгу колону автомобілів на зустрічній смузі, відреагував на умовний сигнал водія транспортного засобу, який знаходився першим у колоні автомобілів на зустрічні смузі, так як зрозумів, що затримає дорожній рух по своїй смузі, оцінив безпечність свого маневру та виконав поворот наліво, після чого його зупинили працівники поліції.

Підійшовши до автомобілю позивача, співробітник поліції не виконав ст. 18 п. З Закону України про Національну поліцію, коли поліцейський зобов`язаний назвати своє прізвище, посаду, спеціальне звання та пред`явити на її вимогу службове посвідчення, надавши можливість ознайомитися з викладеною в ньому інформацією, не випускаючи його з рук, висловив вимогу пред`явити йому документи, водійське посвідчення, свідоцтво про реєстрацію ТЗ і сказав, що позивач порушив п.п. 16.6 ПДР України. Позивач надав усі вищеперераховані документи. Після чого поліцейський пішов до свого транспортного засобу складати постанову. Таким чином, після зупинки транспортного засобу позивача і висловлення звинувачень - інспектор Кожурина Віталій Юрійович одразу виніс постанову, не розглянувши фактично справу по суті. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були дослідженні докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи та свідки, та взагалі з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також інші обставини, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи.

Своїми діями, ОСОБА_2 грубо порушив вимоги ст.ст.278,279, та 280 КУпАП, а також право позивача на захист, яке закріплено як ст. 268 КУпАП, так и ст. 59, 63 Конституції України.

Враховуючи зазначення, інспектор одразу виніс постанову.

Тому позивач просив визнати протиправними дії інспектора патрульної поліції СРПП Дергачівського ВП Кожурини Віталія Юрійовича при винесенні постанови серія ДПО18 №203249 від 04 лютого 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП; та скасувати постанову інспектора патрульної поліції СРПП Дергачівського ВП Кожурини Віталія Юрійовича при винесенні постанови серія ДПОІ 8 №203249 від 4 лютого 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, сповіщений про дату, час та місце розгляду справи, просив розглядати справу у його відсутності. Суд розглядає справу у відсутності позивач, на тих доказах, які надані до судового засідання.

В судове засідання відповідач інспектор патрульної поліції СРПП Дергачівського ВП Кожурина В. Ю. не з`явився, сповіщений про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки не повідомив, не з`явився без поважних причин, тому суд розглядає справу у відсутності відповідача, на тих доказах, які надані до судового засідання.

Суд, аналізуючи матеріли справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, т.я. у судовому засіданні встановлено, що

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством, (ст.1 КУпАП).

Згідно з ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходам впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку встановленому законом. Провадження по даних справах здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться у межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, прокурорським наглядом, правом оскарження, іншими встановленими законом способами. Згідно з статтею 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне порушення, підлягає відповідальності на підставі закону.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений Конституцією та законами України.

Обставини справи: 04 лютого 2019 року Інспектором СРПП Дергачівського ВП Кожуриною Віталієм Юрійовичем, було винесено постанову серія ДП018 №203249 про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу 425 гривень. Відповідно до постанови позивач о 21 годині 05 хвилин рухаючись за кермом автомобіля у місті Дергачі по вулиці Сумський шлях, повертаючи наліво на площу Привокзальну не подав перевагу у русі транспортному засобу, який рухався на зустріч, чим порушив п.п 16.6 ПДР України, тому скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП.

Суд вважає, що зазначені дії інспектора є протиправними, а постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню за таких підстав:

04 лютого 2019 року позивач рухався в транспортному засобі ЗАЗ 1102 днз НОМЕР_1 , проїжджаючи по вулиці Сумський Шлях у напрямку міста Харків. В районі площі Привокзальної він був зупинений патрульним автомобілем Mitsubishi Outlander білого кольору. До автомобілю позивача підійшов співробітник патрульної поліції ОСОБА_2 та вимагав пред`явити йому документи, а саме водійське посвідчення, свідоцтво про реєстрацію ТЗ та поліс обов`язкової цивільної відповідальності власників наземних ТЗ, і сказав, що позивач порушив п.п 16.6 ПДР України, повертаючи наліво на площу Привокзальну не подав перевагу у русі транспортному засобу, який рухався на зустріч.

Однак, позивач не порушував вимоги ч.2 ст. 122 КУпАП, т.я. зупинився на перехресті на червоний сигнал світлофора, після чого дочекався зеленого сигналу світлофора і хотів повернути на площу Привокзальну із вимогами правил дорожнього руху. Водій транспортного засобу, який знаходився на зустрічній смузі, побачивши, що у машини позивача увімкнений сигнал повертання, який сигналізував, що позивач буде здійснювати поворот через його смугу, подав умовний сигнал, яким повідомив, що позивач має змогу виконати проїзд перехрестя. Позивач, побачивши довгу колону автомобілів на зустрічній смузі, відреагував на умовний сигнал водія транспортного засобу, який знаходився першим у колоні автомобілів на зустрічні смузі, так як зрозумів, що затримає дорожній рух по своїй смузі, оцінив безпечність свого маневру та виконав поворот наліво, після чого його зупинили працівники поліції.

Підійшовши до автомобілю позивача, співробітник поліції не виконав ст. 18 п. З Закону України про Національну поліцію, коли поліцейський зобов`язаний назвати своє прізвище, посаду, спеціальне звання та пред`явити на її вимогу службове посвідчення, надавши можливість ознайомитися з викладеною в ньому інформацією, не випускаючи його з рук, висловив вимогу пред`явити йому документи, водійське посвідчення, свідоцтво про реєстрацію ТЗ і сказав, що позивач порушив п.п. 16.6 ПДР України. Позивач надав усі вищеперераховані документи. Після чого поліцейський пішов до свого транспортного засобу складати постанову. Таким чином, після зупинки транспортного засобу позивача і висловлення звинувачень - інспектор Кожурина Віталій Юрійович одразу виніс постанову, не розглянувши фактично справу по суті. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були дослідженні докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи та свідки, та взагалі з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також інші обставини, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи.

Основним для вирішення справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення складу правопорушення. Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність.

Діяння повинне бути винним, а саме суб`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення характеризується умислом або з необережності.

Адміністративне правопорушення визначається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Адміністративне правопорушення визначається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна і могла їх

Стаття 251 КУпАП передбачає, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких посадова особа встановлює наявність чи відсутність адмінправопорушення, провину особи в його вчиненні та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- та відеозйомки тощо.

Згідно із ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненні такої особи до відповідальності.

Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення,реалізація яких можлива лише у разі,якщо між стадією складання протоколу про адмінправопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності .

При розгляді даної справи не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність.

У частинах першій, другій статті 258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення №5-рп/2015 від 26.05.2015 аналіз положень глави 22 Кодексу в системному зв`язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення "за місцем його вчинення", яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до абзацу 2 п.3 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України №1376 від 06.11.2015 (надалі - Інструкція) якщо під час винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення й адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа органу поліції зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до статті 256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 КУпАП.

Незважаючи на позивача пояснення про те, що він незгоден з постановою через те, що в його діях відсутній склад правопорушення працівником поліції протокол не складено.

З урахуванням викладеного справу про адміністративне правопорушення необхідно розглядати відповідно до частини першої статті 277 Кодексу - у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання посадовою особою Управління патрульної поліції м. Києва, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Проте, у оскаржуваній постанові доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та мотивів відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів, мотиви відхилення інших доказів взагалі не зазначено.

Крім того, в порушення вимог п.4 Інструкції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення позивачу не роз`яснено його права, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України.

Сама форма постанови взагалі не відповідає формі, викладеній в Додатку 7 до Інструкції (пункт 8 розділу IV), зокрема, в частині наявності інформації про порядок виконання постанови з моменту її винесення згідно зі ст. 299 КУпАП, та про права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, тощо.

Відповідно до ч.3 ст.283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

З огляду на постанову, в неї відсутні будь які додатки, в тому числі і обов`язкові зазначення технічного засобу (що є імперативною вимогою), якими здійснено фото або відеозапис. Таким чином в справі відсутні та не розглядались будь які докази, які б могли підтвердити правопорушення. Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, посадова особа не могла оцінити за власним переконанням за відсутністю будь яких доказів, а тому є всі підстави вважати, що відповідач був упереджений та порушив вимоги ст. 245 КУпАП, де зазначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України - в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Однак, відповідач у судовому засіданні не з`явився, доказів на підтвердження правомірності своїх дій,як посадової особи не надав .

Тому суд визнає протиправними дії інспектора патрульної поліції СРПП Дергачівського ВП Кожурини Віталія Юрійовича при винесенні постанови серія ДПО18 №203249 від 04 лютого 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП; а також скасовує постанову інспектора патрульної поліції СРПП Дергачівського ВП Кожурини Віталія Юрійовича при винесенні постанови серія ДПО18 №203249 від 04 лютого 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст.255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ухвалив:

Визнати протиправними дії інспектора патрульної поліції СРПП Дергачівського ВП Кожурини Віталія Юрійовича при винесенні постанови серія ДПО18 №203249 від 04 лютого 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП;

скасувати постанову інспектора патрульної поліції СРПП Дергачівського ВП Кожурини Віталія Юрійовича при винесенні постанови серія ДПО18 №203249 від 04 лютого 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду через Дергачівський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч.2 ст.299 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н. Ю. Кононихіна