Справа № 1340/4530/18
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2019-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/3556/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Большакової О.О., Макарика В.Я.,

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2019 року, ухвалене суддею Гавдик З.В. у м.Львові о 15:54, повний текст якого складений 04 березня 2019 року, у справі №1340/4530/18 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кінгспан-Україна" до Головного управління ДФС у Львівській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

02 жовтня 2018 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Кінгспан-Україна" звернувся до суду із позовом до відповідача - Головного управління ДФС у Львівській області, у якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № від 20.09.2018, № від 20.09.2018, № від 20.09.2018.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що Головним управлінням ДФС у Львівській області проведено документальну планову виїзну перервірку ТзОВ «Кінгспан-Україна», за результатами якої складено акт від 11.09.2018 №2250/13-01-14-02/34297096 «Про результати документальної планової виїзної перевірки ТзОВ «Кінгспан-Україна» (34297096) з питань дотримання податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 30.06.2018, валютного - за період з 01.01.2015 по 30.06.2018, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 по 30.06.2018», пунктами 1-3 якого встановлено порушення, на підставі яких винесено оскаржувані податкові повідомлення -рішення.

Податковим повідомленням-рішенням № від 20.09.2018 збільшено ТзОВ «Кінгспан-Україна» зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 256790 грн, в тому числі за основним платежем - 205432,00 грн, за штрафними санкціями - 51358,00 грн.

Підставою для його прийняття слугувало те, що контролюючим органом в ході проведення перевірки встановлено розбіжність в сумі 205432,00 грн між сумами ПДВ відповідно до ВМД та сумами ПДВ, віднесеними до податкового кредиту, відображених у податковій декларації з ПДВ, виснувавши, що ТзОВ «Кінгспан-Україна» завищено податковий кредит з ПДВ в сумі 205432 грн за жовтень 2017 року.

На спростування висновків контролюючого органу та на підтвердження правомірності віднесення до складу податкового кредиту за жовтень 2017 року сум ПДВ згідно оформленим ВМД (22 декларації) на загальну суму ПДВ 1386941,71 грн зазначає, що ТзОВ «Кінгспан-Україна» у розділі ІІ «Податковий кредит» податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2017 року задекларувало в рядку 11.1 «Ввезені на митну територію України товари, необоротні активи за основною ставкою» операції з ввезення товарів в обсязі 6934707 грн (без ПДВ) та дозволений податковий кредит в сумі 1386941 грн. Імпорт товарів ТзОВ «Кінгспан-Україна» здійснив згідно вантажно-митних декларацій, оформлений в електронній формі у відповідності до вимог Митного кодексу України та податні до відповідного митного органу, що проводив митне оформлення.

Податковим повідомленням-рішенням № від 20.09.2018 збільшено ТзОВ «Кінгспан-Україна» зобов`язання з земельного податку з юридичних осіб на загальну суму 592625,00 грн (податкове зобов`язання - 474100 грн, штрафні санкції - 118525 грн); податковим повідомленням - рішенням № від 20.09.2018 застосовано штрафні санції за платежем земельний податок з юридичних осіб - 170 грн.

Позивач не погоджується в висновками контролюючого органу про заниження товариством податкового зобов`язання по платі за землю за 2017 рік в сумі 474100 грн та не подання податкової декларації з плати за землю за 2017 рік.

Зазначає, що 14.02.2017 на адресу Бахмутської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області надіслано цінним листом податкову декларацію з земельного податку за 2017 рік, згідно якої товариством самостійно задекларовано до сплати 474100,00 грн земельного податку. Зауважує, що письмового повідомлення з Бахмутської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області про відмову у прийнятті декларації з земельного податку за 2017 рік товариство не отримувало. Крім того, позивач покликається на те, що на адресу товариства у період з 20.02.2017 по 11.09.2018 жодних запитів, актів чи інших документів з приводу неподання декларації з земельного податку за 2017 рік не надходило.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2019 року адміністративний позов задоволено.

Рішення мотивоване тим, що відповідачем жодними належним та допустимими доказами не підтверджено з яких саме вантажно-митних декларацій та які саме суми податку на додану вартість неправомірно позивачем віднесено до податкового кредиту у податковій декларації з податку на додану вартість в жовтні 2017 року, відображених в рядку 11.1 декларації "Ввезені на митну територію України товари, необоротні активи", лише наявність в інформаційній базі даних "Податковий блок" не підтвердженої первинними та обліковими документами інформації щодо ввезених позивачем товарів та їх вартості не можуть бути законною підставою для збільшення позивачу податкових зобов`язань та застосування штрафних (фінансових) санкцій.

Таким чином, суми податку на додану вартість згідно належно оформлених електронних вантажно-митних декларацій правомірно віднесені Товариством з обмеженою відповідальністю "Кінгспан-Україна" до складу податкового кредиту за жовтень 2017 року, а тому, податкове повідомлення-рішення від 20 вересня 2018 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість є протиправним та підлягає скасуванню.

Податковим повідомленням-рішенням №, позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем земельний податок з юридичних осіб на суму 474100 грн, і за штрафними(фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 118525 грн.

Судом враховано обґрунтування позовних вимог позивача про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення рішення № , оскільки зазначена в такому податковому повідомленні-рішенні сума збільшення грошового зобов`язання за платежем земельний податок з юридичних осіб - 474100,00 грн, своєчасно сплачена позивачем, що також підтверджується і в інтегрованій картці платника податків станом на 25.01.2018, як переплата на цю ж саму суму, відповідно висновки контролюючого органу про заниження позивачем податкового зобов`язання по платі за землю за 2017 рік в сумі 474100,00 грн є помилковими, а винесене податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Також судом враховуються обґрунтування позовних вимог позивача про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення рішення про застосування штрафної санкції за неподання податкової декларації з плати за землю за 2017 рік в сумі 170,00 грн, оскільки в матеріалах справи наявні відстеження про пересилання поштових відправлень, штрихкодовий ідентифікатор: 697, згідно якого відправлення за номером 697 вручене за довіреністю 21.02.2017 об`єктом поштового зв`язку 84511, підтверджує факт отримання контролюючим органом податкової декларації з плати за землю за 2017 рік, відтак у відповідача були відсутні правові підстави для застосування до позивача п.120.1. ст. 120 Податкового кодексу України.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до норм статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 1.1 статті 1 Податкового кодексу України (далі - ПК України) цей Кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що Головним управлінням ДФС у Львівській області проведено документальну планову виїзну перевірку ТзОВ «Кінгспан-Україна» (34297096), за результатами якої складено акт документальної планової виїзної перевірки з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, від 11.09.2018 № 2250/13-01-14-02/34297096 (а.с.12-36).

Перевіркою встановлено порушення ТзОВ «Кінгспан-Україна»:

1) п.187.8 ст.187, п.198.2, п. 198.6 ст. 198, п. 201.12 ст. 201 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 205432,00 грн, в тому числі за травень 2018 року в сумі 182824 грн та за червень 2018 року в сумі 22 608 грн;

2) п.286.2 ст.286 ПК України, чим занижено податкове зобов`язання по платі за землю за 2017 рік в сумі 474100,00 грн;

3) п. 120.1 ст. 120 ПК України - неподання податкової декларації з плати за землю (земельний податок та /або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2017 рік.

На підставі висновків акта перевірки Головним управлінням ДФС у Львівській області прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № від 20.09.2018, яким ТОВ "Кінгспан-Україна" збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість в сумі 205432,00 грн, за штрафними(фінансовими) санкціями (штрафами) - 51358,00 грн;

- № від 20.09.2018, яким ТОВ "Кінгспан-Україна" збільшено суму грошового зобов`язання за платежем земельний податок з юридичних осіб на суму 474100 грн, за штрафними(фінансовими) санкціями (штрафами) - 118525 грн;

- № від 20.09.2018, яким до ТОВ "Кінгспан-Україна" застосовано штрафну санкцію за неподання податкової декларації з плати за землю за 2017 рік в сумі 170,00 грн (а.с.9-11).

Позивач, вважаючи податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області № від 20.09.2018, № від 20.09.2018, № від 20.09.2018 протиправними, звернувся до суду з вимогою про їх скасування.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Відповідно до пп. "в" пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з ввезення товарів на митну територію України.

Датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України згідно з пунктом 187.8 статті 187 ПК України вважається дата подання митної декларації для митного оформлення.

У випадках, передбачених статтею 191 цього Кодексу, дата виникнення податкових зобов`язань визначається з урахуванням положень статті 191 цього Кодексу.

Датою виникнення податкових зобов`язань за операціями з постачання послуг нерезидентами, місцем надання яких є митна територія України, є дата списання коштів з банківського рахунка платника податку в оплату послуг або дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг нерезидентом, залежно від того, яка з подій відбулася раніше.

Згідно з п. 198.2 ст.198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

-дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

-дата отримання платником податку товарів/послуг.

Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Датою збільшення податкового кредиту орендаря (лізингоотримувача) для операцій фінансової оренди (лізингу) є дата фактичного отримання об`єкта фінансового лізингу таким орендарем.

Датою віднесення сум до податкового кредиту замовника з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами).

Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.

В розумінні п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 1095 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, у тому числі для платників податку, які застосовують касовий метод.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) відповідно до підпункту 191.1.2 пункту 191.1 статті 191 цього Кодексу оператором поштового зв`язку, експрес-перевізником.

Згідно з п.201.11 ст. 201 ПК України підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту без отримання податкової накладної, також є:

а) транспортний квиток, готельний рахунок або рахунок, який виставляється платнику податку за послуги зв`язку, інші послуги, вартість яких визначається за показниками приладів обліку, що містять загальну суму платежу, суму податку та податковий номер продавця, крім тих, форма яких встановлена міжнародними стандартами;

б) касові чеки, які містять суму отриманих товарів/послуг, загальну суму нарахованого податку (з визначенням фіскального номера та податкового номера постачальника). При цьому з метою такого нарахування загальна сума отриманих товарів/послуг не може перевищувати 200 гривень за день (без урахування податку).

У разі використання платниками для розрахунків із споживачами реєстраторів розрахункових операцій касовий чек повинен містити дані про загальну суму коштів, що підлягає сплаті покупцем з урахуванням податку, та суму цього податку, що сплачується у складі загальної суми.

Порядок обчислення та накопичення реєстраторами розрахункових операцій сум податку встановлює Кабінет Міністрів України;

в) бухгалтерська довідка, складена відповідно до пункту 36 підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу.

г) податкова накладна, складена платником податку відповідно до пункту 208.2 статті 208 цього Кодексу та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних.

В силу приписів п. 201.12 ст. 201 ПК України у разі ввезення товарів на митну територію України документом, що посвідчує право на віднесення сум податку до податкового кредиту, вважається митна декларація, оформлена відповідно до вимог законодавства, яка підтверджує сплату податку.

Для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України документом, що посвідчує право на віднесення сум податку до податкового кредиту, вважається податкова накладна, складена платником за такими операціями та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних, податкові зобов`язання за якою включені до податкової декларації відповідного звітного періоду.

Правомірність винесення податкового повідомлення-рішення № від 20.09.2018 відповідач обгрунтовує тим, що ревізорами встановлено розбіжність в сумі 205432 грн між сумами ПДВ відповідно до вантажно-митних декларацій та сумами податку на додану вартість, віднесеними до податкового кредиту, відображених в податковій декларації з податку на додану вартість: а саме платником в жовтні 2017 року відображено в рядку 11.1 декларації «Ввезені на митну територію України товари, необоротні активи» вартість ввезених товарів в сумі 6934707 та суму ПДВ 1386941 грн, однак відповідно до інформаційної бази даних «Податковий блок» та представлених первинних документів (вантажно-митних декларацій) фактурна вартість ввезених товарів 5907545 грн та сума податку на додану вартість 1181509 грн. При цьому, до перевірки не представлено оригіналів ВМД, контрактів по даних ВМД, документів на перевезення товару по даних ВМД.

Суд апеляційної інстанції, здійснивши перевірку рішення суб`єкта владних повноважень щодо відповідності критеріям правомірності, визначених ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

В обгрунтування правомірності включення ПДВ згідно оформлених ВМД до податкового кредиту за жовтень 2017 року в сумі 1386941 грн позивачем на розгляд суду надано копії:

-податкової декларації з податку на додану вартість за 2017 рік з квитанцією №2; Звітна (а.с.37-39);

-вантажно-митних декларацій №UA209150/2017/111037 від 02.10.2017, №UA209150/2017/111193 від 04.10.2017, №UA209150/2017/111314 від 06.10.2017, №UA209150/2017/111424 від 09.10.2017, №UA209150/2017/111644 від 11.10.2017, №UA209150/2017/111933 від 18.10.2017, №UA209150/2017/111937 від 18.10.2017, №UA209150/2017/111932 від 18.10.2017, №UA209150/2017/111931 від 18.10.2017, №UA209150/2017/112221 від 23.10.2017, №UA209150/2017/112364 від 25.10.2017, №UA209150/2017/112369 від 26.10.2017, №UA209150/2017/112401 від 26.10.2017, №UA209150/2017/112402 від 26.10.2017, №UA209150/2017/112484 від 27.10.2017, №UA209150/2017/112478 від 27.10.2017, №UA209150/2017/112500 від 27.10.2017, №UA209150/2017/112499 від 27.10.2017, №UA209150/2017/112548 від 30.10.2017, №UA209150/2017/112552 від 30.10.2017, №UA209150/2017/112569 від 30.10.2017, №UA209150/2017/112570 від 30.10.2017 (а.с.40-61).

При прийнятті спірного рішення, контролюючим органом враховано висновки, викладені в акті перевірки, зі змісту якого слідує, що при здійсненні операцій із ввезення товарів на митну територію України формування податкового кредиту з ПДВ здійснюється лише за умови наявності належним чином оформленої митної декларації. Тимчасова або неповна декларація не є завершальним документом, її подання не є фактом звершення декларування, а передбачає лише спрощений порядок випуску товарів у вільний обіг. Таке спрощення покладає на декларанта обов`язок протягом 30 днів з дня випуску товарів у вільний обіг подання митної декларації, заповненої у звичайному порядку, тим самим забезпечується завершеність процедури декларування. Прийняття митним органом такої декларації і є завершальним юридичним фактом правовідносин митного оформлення. У разі випуску товарів у вільний обіг у спрощеному порядку з поданням платником тимчасової або неповної митної декларації суми ПДВ відносяться до податкового кредиту на підставі поданої платником та прийнятої митним органом митної декларації, заповненої у звичайному порядку з установленим обсягом даних, яка підтверджує завершення декларування ввезеного на митну територію товару (за умови дотримання інших вимог щодо формування податкового кредиту).

Суд оцінює надані позивачем на розгляд суду докази, як такі, що містять необхідні відомості, які підтверджують числові значення, заявлені товариством у податковій декларації з податку на додану вартість, та спростовують висновки відповідача про наявність розбіжностей в сумі 205432,00 грн між сумами ПДВ відповідно до ВМД та сумами ПДВ, віднесеними до податкового кредиту, відображених у рядку 11.1 податкової декларації з ПДВ «Ввезені на митну територію України товари, необоротні активи».

Водночас презумпція добросовісності платника податків означає, що подані платником контролюючому органу документи податкової звітності є дійсними, повно та об`єктивно відтворюють господарські операції, що є об`єктом оподаткування та/або фінансові показники яких впливають на податковий обов`язок платника податків, якщо інше не буде доведено контролюючим органом.

У площині процесуального регулювання презумпції добросовісності платника податків відповідає обов`язок доведення контролюючим органом правомірності прийнятого рішення в судовому процесі, порушеному за позовом платника податків про скасування рішення як неправомірного (ч.2 ст.77 КАС України ). У разі надання контролюючим органом доказів, які спростовують дійсність чи повноту даних поданої платником податків податкової звітності, платник податків відповідно до встановленого ч.1 ст.77 КАС України обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу), повинен довести наявність законних підстав, для врахування задекларованих в податковому обліку даних при визначені суми його податкового обов`язку. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст. 90 КАС України).

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління...».

Натомість, доводи контролюючого органу не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, оскільки з урахуванням закріпленого процесуальним законом обов`язку доказування правомірності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень таким суб`єктом, контролюючий орган мав надати суду належні, достовірні та беззаперечні докази своїх доводів про безпідставне віднесення позивачем сум ПДВ за ВМД до податкового кредиту за жовтень 2017 року.

Вказуючи на недоліки, відповідачем, зокрема не конретизовано, з яких саме вантажно-митних декларацій та які саме суми податку на додану вартість неправомірно позивачем віднесено до податкового кредиту у податковій декларації з податку на додану вартість за жовтень 2017 року, відображених в рядку 11.1 декларації "Ввезені на митну територію України товари, необоротні активи".

В контексті наведеного, слід зазначити, що лише наявність в інформаційній базі даних "Податковий блок", не підтвердженої первинними та обліковими документами інформації щодо ввезених позивачем товарів та їх вартості, не може слугувати законною підставою для збільшення позивачу податкових зобов`язань та застосування штрафних (фінансових) санкцій.

Відтак, висновки контролюючого органу про порушення позивачем п.187.8 ст.187, 198.2, 198.6 ст.198, п.201.11, п.201.12 ст.201 ПК України, викладені в акті перевірки, які мали наслідком прийняття оскаржуваного податкового повідомлення рішення, не знайшли свого підвердження матеріалами справи, є безпідставними та необґрунтованими, що має наслідком визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області № від 20.09.2018.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень Головного управління ДІМ у Львівській області № від 20.09.2018 та № від 20.09.2018, колегія суддів зазначає наступне.

Правомірність винесення даних оскаржуваних податкових повідомлень-рішень відповідач обгрунтовує тим, що в ході проведення перевірки контролюючим органом встановлено порушення ТзОВ «Кінгспан-Україна» п.286.2 ст.286 ПК України - заниження податкового зобов`язання по платі за землю за 2017 рік в сумі 474100,00 грн та п.120.1 ст.120 ПК України - неподання податкової декларації з плати за землю.

Підпунктом 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - ПК України) встановлено, що земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу).

Відповідно до пункту 269.1 статті 269 ПК України платниками земельного податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.

Пунктом 286.1 статті 286 ПК України встановлено, що підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно у сфері будівництва щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 286.2 ст. 286 цього ж Кодексу платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Звідси, граничним терміном подання декларації плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2017 рік є 20.02.2017.

Відповідно до п.120.1 ст.120 ПК України неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання. Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Зі змісту акту перевірки слідує, що контролюючим органом відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №715597 від 11.06.2008 встановлено, що ТзОВ «Кінгспан-Україна» володіє земельною ділянкою загальною площею 12,5 га, цільове призначення якої: для будівництва та обслуговування заводу по виробництву будівельних матеріалів. Земельна ділянка розташована за адресою Донецька область , м.Артемівськ, вул.Лумумби, 86-а .

Відповідно до п.49.3 ст.49 ПК України податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів:

а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою;

б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення;

в) засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

Згідно з п. 48.1 ст. 48 ПК України податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання. Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов`язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

В розумінні п.48.2 ст.48 ПК України обов`язкові реквізити - це інформація, яку повинна містити форма податкової декларації та за відсутності якої документ втрачає визначений цим Кодексом статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків.

Зокрема п.48.3 ст.48 ПК України передбачено, що податкова декларація має містити такий обов`язковий реквізит, як найменування контролюючого органу, до якого подається звітність.

Тобто, при прийнятті податкової декларації податковий орган перевіряє також і належність подання такої декларації саме до цього органу.

В силу приписів пп.49.11.1 п.49.11 ст. 49 ПК України у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов`язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови: у разі отримання такої податкової декларації, надісланої поштою або засобами електронного зв`язку, - протягом п`яти робочих днів з дня її отримання.

Податкова декларація, надіслана платником податків або його представником поштою або засобами електронного зв`язку, вважається неподаною за умови її заповнення з порушенням норм пунктів 48.3 і 48.4 статті 48 цього Кодексу та надсилання контролюючим органом платнику податків письмової відмови у прийнятті його податкової декларації (п.49.15 ст.49 ПК України).

Так, позивачем на розгляд суду надано докази подання податкової декларації з плати за землю на поточний 2017 рік за місцезнаходженням земельної ділянки за встановленою формою, а саме: копію податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2017 рік; Звітна; опис вкладення до цінного листа на ім`я Бахмутської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області; найменування документів: декларація з плати за землю, опис документації; відстеження пересилання поштових відправлень - штриховий ідентифікатор 697, за яким відправлення за номером 697 вручене за довіреністю 21.02.2017 об`єктом поштового зв`язку 84511 (а.с.62-68).

Жодних доказів про неприйняття декларації та /або її невизнання матеріали справи не містять, відтак колегія суддів доводи відповідача про неподання податкової декларації з плати за землю за поточний 2017 рік вважає необгрунтованими та безпідставними.

Натомість, позивачем надано докази на підтвердження доводів про отримання контролюючим органом податкової декларації з плати за землю за 2017 рік, відтак відсутні підстави для застосування до позивача правових наслідків, передбачених п.120.1 ст.120 ПК України.

При цьому, колегія суддів зауважує, що визначена в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні № від 20.09.2018 сума збільшення грошового зобов`язання за платежем земельний податок з юридичних осіб - 474100,00 грн співмірна сумі переплати, яка обліковується в інтегрованій картці платника податків станом на 25.01.2018, що свідчить про своєчасну сплату позивачем податку за землю та вказує на помилковість висновів контролюючого органу про заниження позивачем податкового зобов`язання по платі за землю за 2017 рік в сумі 474100,00 грн, що має наслідком визнання протиправним та скасування податковового повідомлення-рішення про збільшення ТзОВ «Кінгспан-Україна» грошового зобов`язання за платежем земельний податок з юридичних осіб та нарахування штрафних санкцій в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання відповідно до п.123.1 ст.123 ПК України.

Аналізуючи вищенаведені правові норми та фактичні обставини справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що позовні вимоги, звернені до Головного управління ДФС у Львівській області, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 20.09.2018, № від 20.09.2018, № від 20.09.2018 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Керуючись статтями 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2019 року у справі №1340/4530/18 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді О. О. Большакова
В. Я. Макарик
Постанова складена в повному обсязі 04.07.2019.