Справа № 369/2189/19
Суддя: Ковальчук Л. М.
Дата ухвалення: 2019-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 369/2189/19
Провадження № 2-а/369/110/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21.05.2019 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі

головуючої судді Ковальчук Л. М.,

при секретарі Бугайовій М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 6 роти 2 батальйону 1 полку Управління патрульної поліції в місті Києві лейтенанта поліції Затики Ярослава Геннадійовича про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача інспектора 6 роти 2 батальйону 1 полку Управління патрульної поліції в місті Києві лейтенанта поліції Затики Я.Г. про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що він, ОСОБА_1 , будучи фізичною особою-підприємцем, та здійснюючи діяльність у сфері надання послуг таксі (код КВЕД 49.32) 06 лютого 2019 року, керуючи автомобілем «Opel Zafira», реєстраційний номер НОМЕР_1 , приблизно о 06 год. 50 хв., привіз пасажира на центральний залізничний вокзал за адресою: м. Київ, вул. Вокзальна, 1. Оскільки пасажир запізнювався на потяг, він під`їхав керованим ним автомобілем по дорозі, що веде до центрального входу залізничного вокзалу, де крайня права смуга була зайнята припаркованими транспортними засобами.

Під час зупинки для висадки пасажира, двигун керованого ним автомобіля він не вимикав та не залишав автомобіль для стоянки в місці зупинки. В цей час до його автомобіля підійшла особа, одягнена у форму співробітника поліції, та почав вимагати надати йому посвідчення водія і свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Усвідомлюючи упередженість та протиправність дій по відношенню до нього з боку особи, що зовні мала ознаки співробітника поліції, він, ОСОБА_1 , запропонував продовжити спілкування після того, як він припаркує керований транспортний засіб на місці автомобіля, який стояв біля правого узбіччя дороги та щойно від`їхав. У відповідь особа, що мала ззовні ознаки співробітника поліції, нанесла удар по автомобілю, силоміць витягнув його з автомобіля, кинувши на землю, в результаті чого він вдарився обличчям об асфальтне покриття, після чого, заломавши руки за спину, надів кайданки та заштовхнув до патрульного автомобіля, де схопивши за шию почав душити.

Позивач зазначав про те, що оскільки патрульний розумів, що він не чинить опору, перебуваючи в патрульному автомобілі, він вимагав ввімкнути нагрудні камери для забезпечення відеофіксації подій, що відбуваються, особи, які вчиняли вишевказані дії, зняли з нього кайданки та доставили до Солом`янського районного відділу управління поліції, де склали протокол про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ст. 185 КУпАП, та вручили складену там же постанову про адміністративне правопорушення серії НК № 651196, зі змісту якої йому стало відомо, що його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн..

Позивач зазначив, що оскаржувана постанова є протиправною, оскільки вона винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства України, а саме без всебічного та об`єктивного з`ясування поліцейським обставин справ, за відсутності достатніх доказів його винуватості в адміністративному правопорушенні.

З постановою серії НК № 651196 від 06 лютого 2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення позивач категорично не погодився, оскільки вказаного правопорушення він не вчиняв.

В обґрунтування поданого позову позивач посилається на те, що він ПДР не порушував та вважає, що інспектор незаконно виніс постанову відносно нього. Позивач вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченогоч. 3 ст. 122 КУпАП є недоведеним і необґрунтованим, а складання оскаржуваної постанови було вчинене з порушенням норм закону, вважає постанову такою, що підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене, позивачОСОБА_1 просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 06 лютого 2019 року серії НК № 651196 від 06 лютого 2019 року.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник позивача подав до суду заяву, в якій позов підтримав та просив його задовольнити, розгляд справи просив проводити за його відсутності.

У судове засідання відповідачінспектор 6 роти 2 батальйону 1 полку Управління патрульної поліції в місті Києві лейтенанта поліції Затика Я.Г..

Суд, дослідивши письмові докази по справі, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06 лютого 2019 року інспектор 6 роти 2 батальйону 1 полку Управління патрульної поліції в місті Києві лейтенанта поліції Затика Я.Г. виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 651196 відносно ОСОБА_1 ..

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 06 лютого 2019 року о 06 год. 55 хв. в м. Києві по вул. Вокзальна, 1, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Opel Zafira», реєстраційний номер НОМЕР_1 порушив п. 15.4 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Згідно постанови серії НК № 651196 від 06 лютого 2019 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Правила дорожнього руху відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України).

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП.

Дослідивши оскаржувану постанову серії НК № 651196 від 06 лютого 2019 року та матеріали справи, суд вбачає, що жодних пояснень свідків та доказів здійснення фото чи відео фіксації, які б підтвердили порушення позивачем ПДР України, крім викладених інспектором обставин, в постанові не міститься.

Статтею 251 КУпАП України передбачено, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, положення даної статті вказують на те, що ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи та оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення, інспектором6 роти 2 батальйону 1 полку Управління патрульної поліції в місті Києві лейтенанта поліції Затикою Я.Г. при винесені постанови не було наведено доказів, на яких ґрунтується його висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Таким чином, суд вважає, що винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення в даному випадку порушує права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КпАП України.

П. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 33 КпАП України, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Доказів того, що позивачем вчинене адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, відповідачем до суду надано не було та такі докази в матеріалах справи відсутні.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, поясненнями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, ту обставину, що відповідачем не було надано до суду доказів в підтвердження вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, суд приходить до висновку про те, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності була винесена без достатніх правових підстав.

Згідно зі ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Повноваження адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, визначені ст. 286 КАС України.

З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення серії НК № 651196 від 06 лютого 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 гривень підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 122, 222, 245, 251, 254, 280, 283, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 20, 77, 121, 242, 286, 294 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позовОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову інспектора6 роти 2 батальйону 1 полку Управління патрульної поліції в місті Києві лейтенанта поліції Затики Ярослава Геннадійовича серії НК № 741146 від 15.08.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його винесення.

Суддя Ковальчук Л. М.