Справа № 802/1133/18-а
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2019-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/1133/18-а

02 липня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Франовської К.С. Кузьменко Л.В.

за участю:

секретаря судового засідання: Ткач В.В.,

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 26 липня 2018 року за виключними обставинами у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці в якому просив визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці щодо відмови в перерахунку його пенсії, як учасника ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, у зв`язку із зміною ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та просив зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці здійснити перерахунок та виплату йому пенсії, з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи" з 01 листопада 2017 року.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 18 травня 2018 року позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці щодо відмови в перерахунку пенсії учаснику ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Кузьмуку Володимиру Євгенійовичу в зв`язку із зміною ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, згідно до положень ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи" з 01 січня 2018 року.

В частині вимог щодо зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, згідно до положень ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 01 листопада 2017 року - відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 26 липня 2018 року рішення Вінницького окружного адміністративного суду 18 травня 2018 року скасовано, ухвалено нову постанову, якою відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 .

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду виходила з того, що підстави для перерахунку пенсії позивачу відповідно до ч.3 ст.59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" відсутні, оскільки ОСОБА_1 брав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи не під час проходження дійсної військової служби, а як військовозобов`язаний, який був призваний на спеціальні збори по ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС.

27 травня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду апеляційної інстанції із заявою про перегляд за виключними обставинами постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 26 липня 2018 року у якій просить скасувати вищевказану постанову та ухвалити нове рішення, яким залишити в силі рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 18 травня 2018 року у справі №802/1133/18-а.

Мотивуючи підстави подання вказаної заяви, ОСОБА_1 в якості виключної обставини зазначає про факт ухвалення 25 квітня 2019 року Конституційним Судом України рішення у справі №3-14/2019, яким визнано таким, що не відповідає Конституції України словосполучення «дійсної строкової», яке міститься у положеннях ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796 зі змінами.

Пенсійний орган, скориставшись правом подання письмових заперечень на заяву позивача, надіслав на адресу суду апеляційної інстанції відзив, у якому повністю заперечив доцільність задоволення заяви про перегляд постанови Вінницького адміністративного апеляційного суду від 26 липня 2018 року за виключними обставинами. Обгрунтовуючи власні доводи, відповідач посилаючись на рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 року №1-рп/99 у справі щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 58 Конституції України щодо дії нормативно-правового акту в часі, зазначає, що приписи ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" втратили свою чинність з 25.04.2019 року, що жодним чином не може мати вплив на правовідносин, що є предметом розгляду в межах даної справи.

В судовому засіданні позивач та представник позивача вимоги поданої заяви підтримали в повному обсязі та просили її задовольнити.

Відповідач до початку розгляду справи надіслав заяву про розгляд справи без участі упоноваженого представника Пенсійного органу.П.1 ч.5 ст.361 КАС України

Заслухавши суддю-доповідача та учасників справи дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи заяви позивача, колегія суддів вважає, що в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами необхідно відмовити та залишити рішення апеляційної інстанції в силі, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставою для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є, окрім іншого, встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане (п.1 ч.5 ст.361 КАС України).

Згідно з ч.6 ст.361 КАС України при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Оцінюючи доводи заяви про перегляд за виключними обставинами постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 26 липня 2018 року, колегія суддів виходить з наступного.

Як зазначалось раніше, у якості виключної обставини заявник послався на Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2019 року у справі № 3-14/2019.

Цим Рішенням визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), словосполучення «дійсної строкової», яке міститься у положеннях частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю. Словосполучення «дійсної строкової», що міститься в положеннях частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Частиною другою статті 152 Конституції України передбачено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Конституційний Суд України у Рішенні від 24 грудня 1997 року № 8-зп у справі за конституційним поданням народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) розпоряджень Президента України про призначення перших заступників, заступників голів обласних, Київської міської державних адміністрацій, виданих протягом липня - грудня 1996 року, січня 1997 року (справа щодо призначення заступників голів місцевих державних адміністрацій) зазначив, що частина друга статті 152 Конституції України закріплює принцип, за яким закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. За цим принципом закони, інші правові акти мають юридичну силу до визнання їх неконституційними окремим рішенням органу конституційного контролю.

У Рішенні від 30 вересня 2010 року № 20-рп/2010 у справі за конституційним поданням 252 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України «Про внесення змін до Конституції України» від 8 грудня 2004 року №2222-IV (справа про додержання процедури внесення змін до Конституції України) Конституційний Суд України вказав, що незалежно від того, наявні чи відсутні в рішеннях, висновках Конституційного Суду України приписи щодо порядку їх виконання, відповідні закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, за змістом статті 152 Конституції України, рішення Конституційного Суду України не має ретроактивності та змінює законодавче регулювання лише для правовідносин, що матимуть місце з дати ухвалення рішення.

На дату виникнення спірних правовідносин у цій справі, а також під час розгляду цієї справи в суді, правове регулювання було іншим, а позаяк рішення Конституційного Суду України має перспективну дію, відповідач діяв в межах правового поля і керувався наведеними чинними на той момент положеннями законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 59 "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-XII (далі - Закон №796-XII) в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин, особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

З адміністративного позову встановлено, що позивач просив визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці щодо відмови в перерахунку його пенсії, як учасника ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, у зв`язку із зміною ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці здійснити перерахунок та виплату йому пенсії, з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи" з 01 листопада 2017 року.

При цьому, Верховний Суд в ухвалах від 08.05.2018 у справі №820/1148/18 та від 21.05.2018 у справі №816/1159/18 дійшов висновку про те, що право на обчислення пенсії по інвалідності згідно з ч.3 ст.59 Закону № 796-XII виникає у особи лише за наявності у сукупності трьох умов:

1) особа має статус особи з інвалідністю;

2) особа отримала статус особи з інвалідність виключно внаслідок участі у ліквідації відповідних наслідків та у військових навчаннях;

3) особа брала участь у ліквідації відповідних наслідків та військових навчаннях лише під час проходження дійсної строкової служби".

З урахуванням вказаної правової позиції колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду дійшла висновку про те, що згідно зі встановленими у справі обставинами позивач не відповідає умові, зокрема, щодо участі в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби.

Водночас, відповідно до ст. 91 Закону України "Про Конституційний Суд України" від 13 липня 2017 року №2136-VIII закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Таким чином, Конституційний Суд України уповноважений визначати у своєму рішенні момент втрати чинності законів, інших актів або їх окремих положень, що визнані неконституційними.

Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

В рішенні від 09.02.1999 року № 1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) Конституційний Суд України зазначив, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.

У резолютивній частині рішення № 1-р(ІІ)/2019 від 25.04.2019 зазначено, що словосполучення "дійсної строкової служби", яке міститься в положеннях ч. 3 ст. 59 Закону № 796XII, визнано неконституційним та втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто з 25.04.2019 року. При цьому вказане рішення не має зворотної сили.

У період з 01.11.2017 року до 25.04.2019 року словосполучення "дійсної строкової служби", що містилося в положеннях ч. 3 ст. 59 Закону № 796XII, було чинним.

За таких обставин, Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2019 у справі № 3-14/2019 на спірні правовідносини не може вплинути, оскільки правовідносини у даній справі виникли до прийняття такого рішення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 19 листопада 2018 року в справі №755/4893/18 (755/18431/15-а) щодо перегляду судового рішення за виключними обставинами на підставі п.1 ч.5 ст.361 КАС України.

Відповідно до обставин вказаної справи Верховний Суд розглядав питання щодо наявності підстав для перегляду судового рішення за виключними обставинами у зв`язку із визнанням неконституційним положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України.

Враховуючи положення чинного законодавства, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про неможливість застосування до спірних правовідносин правової норми, яка визнана неконституційною, оскільки вона втрачає силу з моменту ухвалення рішення Конституційного Суду України та не має зворотної сили.

При цьому суд зазначає, що наведене не перешкоджає позивачу звернутися до суб`єкта владних повноважень із відповідною заявою про захист його прав на підставі зазначеного Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2019 року.

Таким чином, з урахуванням положень законодавства, яке підлягає застосуванню до спірних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку про те, що підстави для перегляду за виключними обставинами та скасування постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 26 липня 2018 року відсутні, тому заява позивача про перегляд вказаного судового рішення за виключними обставинами задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 КАС України у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 325, 328, 329, 361, 369 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 26 липня 2018 року у справі № 802/1133/18-а за виключними обставинами відмовити.

Постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 26 липня 2018 року залишити в силі.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 03 липня 2019 року.

Головуючий Совгира Д. І.

Судді Франовська К.С. Кузьменко Л.В.