Справа № 620/247/19
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2019-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/247/19 Головуючий у І інстанції - Скалозуб Ю.О.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Ісаєнко Ю.А., Лічевецького І.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 березня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови у нарахуванні і виплаті з 22.11.2018 року додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю, ОСОБА_1 , як особи яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), учасника ліквідації аварії на ЧАЕС, згідно положень статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови виконання установленого порядку виконання рішення Конституційного суду України № брп/20018 від 17 липня 2018 року в частині застосування статті 60 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ОСОБА_1 , як особи яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), учасника ліквідації аварії на ЧАЕС;

- визнати, що протиправні дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови у нарахуванні і виплаті з 22.11.2018 року додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю, ОСОБА_1 , як особи яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), учасника ліквідації аварії на ЧАЕС, згідно положень статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» становлять порушення права на мирне володіння майном передбачене статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції з прав людини та основоположних свобод, статтею 46 Конституції України;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області провести нарахування і забезпечити виплату ОСОБА_1 до пенсії по 3 групі інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при випробуванні ядерної зброї відповідно до ст. 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю для особи яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи,(категорія 1) , учасника ліквідації аварії на ЧАЕС згідно положень статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком;

- допустити негайне виконання в частині стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області на користь ОСОБА_1 суми перерахованої додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю для особи яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи,(категорія 1) , учасника ліквідації аварії на ЧАЕС згідно положень статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням раніше виплачених сум;

- встановити судовий контроль виконання постанови суду та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівської області подати звіт про виконання судового рішення протягом одного місяця після набрання постановою законної сили.

Обґрунтовуючи вимоги, Позивач зазначав, що 20.11.2018 року йому було встановлено статус особи яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, учасника ліквідації аварії на ЧАЕС, тому 22.11.2018 року він звернувся до Відповідача щодо нарахування і виплати додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю, однак ГУ ПФУ в Чернігівській області відмовило йому. В зв`язку з відмовою Відповідачем виконання установленого порядку виконання рішення Конституційного суду України № брп/20018 від 17 липня 2018 року в частині застосування статті 60 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що є порушенням прав ОСОБА_1 , передбаченого Конвенцією з прав людини та основоположних свобод, статтею 46 Конституції України, тому Позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 березня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови у нарахуванні і виплаті з 22.11.2018 року додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю, ОСОБА_1 , як особи яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), учасника ліквідації аварії на ЧАЕС, згідно положень статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови виконання установленого порядку виконання рішення Конституційного суду України № брп/20018 від 17 липня 2018 року в частині застосування статті 60 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ОСОБА_1 , як особи яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), учасника ліквідації аварії на ЧАЕС.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області провести нарахування і забезпечити виплату ОСОБА_1 до пенсії по 3 групі інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при випробуванні ядерної зброї відповідно до ст. 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю для особи яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), учасника ліквідації аварії на ЧАЕС згідно положень статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Звернуто рішення у межах суми платежу за один місяць до негайного виконання.

У задоволенні іншої частини адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

В апеляційній скарзі Відповідач не погоджується з рішенням суду першої інстанції, та посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Зокрема, Відповідач зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 1210 від 23.11.2011 року затверджено "Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", згідно з пунктом 13 якого: щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, що належать до категорії 1, з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, зокрема особам з інвалідністю III групи виплачується у розмірі 284 грн. 70 коп. Саме в такому розмірі, у відповідності до приписів чинного правового регулювання і здійснювалася виплата щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, Позивачеві. Крім того, оскільки Позивачу виплачується підвищення як інваліду війни Ш групи, сума якого є більшою ніж сума додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС, то одночасне призначення йому додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС, не має законних підстав.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржуються Відповідачем фактично в частині задоволених позовних вимог, а в іншій частині не оскаржуються, то колегія суддів перевіряє їх законність та обґрунтованість лише у цій частині.

Так, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2007 року отримував додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров`ю, як учасник ліквідації аварії на ЧАЕС 3 категорії, що не спростовується Відповідачем та підтверджується судовими рішеннями, наявними в матеріалах справи, що набрали законної сили.

З 20.11.2018 року Позивач отримав статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 с та вкладкою № НОМЕР_2 (а.с. 23, 24).

З 01.11.2018 року Позивач отримує пенсію по ІІІ групі інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при випробуванні ядерної зброї, відповідно до ст. 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в розмірі 60% грошового забезпечення (а.с. 21).

Позивач 22.11.2018 року звернувся до Відповідача із відповідною заявою щодо нарахування і виплати додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю (а.с. 20).

Листом від 29.11.2018 року № 13384/03 Відповідач відмовив у нарахуванні і виплаті додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю, оскільки ОСОБА_1 виплачується підвищення інваліду війни ІІІ групи, сума якого є більшою ніж сума додаткової пенсії шкоду заподіяну здоров`ю як учаснику ліквідаційної комісії аварії на ЧАЕС, то одночасно призначення додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю як учаснику ліквідації на ЧАЕС не має законних підстав (а.с. 21).

Вважаючи таку відмову протиправною та такою, що порушує встановлений порядок виконання рішення Конституційного Суду України № брп/20018 від 17 липня 2018 року в частині застосування статті 60 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи частково адміністративний позов суд першої інстанції виходи в з того, Позивачем доведено протиправність дій Відповідача щодо відмови у нарахуванні і виплаті ОСОБА_1 додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю, згідно зі статтею 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а також щодо відмови виконання установленого порядку виконання рішення Конституційного Суду України № брп/20018 від 17 липня 2018 року в частині застосування статті 60 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Як наслідок підлягає задоволенню і вимога про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області провести нарахування і забезпечити виплату ОСОБА_1 до пенсії по 3 групі інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при випробуванні ядерної зброї відповідно до ст. 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю для особи яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), учасника ліквідації аварії на ЧАЕС згідно положень статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком, оскільки є похідною від попередніх.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його необґрунтованим з огляду на таке.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон № 796-ХІІ).

Згідно ст. 49 Закону № 796-ХІІ пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 14 Закону № 796-ХІІ для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: особа з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - категорія 1.

Оскільки Позивача віднесено до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, то він має право на одержання пенсії по інвалідності на підставі ст. 54 Закону № 796-ХІІ та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, на підставі ст. 50 цього Закону.

Статтею 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції від 01.07.1992 року) було встановлено, що пенсії по інвалідності, що настали внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержуваного за роботу у зоні відчуження в 1986-1987 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством, але не нижче розмірів, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

При цьому, пенсія по інвалідності учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1986 року, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчою: по I групі інвалідності семи мінімальних заробітних плат, по II групі інвалідності - п`яти мінімальних заробітних плат, по III групі інвалідності трьох мінімальних заробітних плат.

Іншим інвалідам, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, пенсія по інвалідності не може бути нижчою: по I групі інвалідності - чотирьох мінімальних заробітних плат, по II групі інвалідності - трьох мінімальних заробітних плат, по III групі інвалідності - двох мінімальних заробітних плат.

Вказана стаття зазнавала змін.

Так, як було встановлено ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції від 09.07.2007 року згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008), в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком і по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком.

Згідно з ч. 1 ст. 50 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції від 09.07.2007 року згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008) особам, віднесеним до першої категорії, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірах: інвалідам третьої групи 50% мінімальної пенсії за віком.

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року № 76-ІІІ, що набрав чинність з 01.01.2015 року, внесено зміни до Закону України № 796-ХІІ від «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зокрема, текст статей 50 та 54 Закону № 796-ХІІ викладено у такій редакції:

"Особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України".

"Пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986 - 1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців.

Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань".

Крім того, 28.12.2014 року прийнято Закон України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» за № 80-VІІІ, пунктом 9 Прикінцевих положень якого встановлено, що норми і положення, зокрема, статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

З огляду на викладені положення законодавства, з 01.01.2015 року визначення розмірів пенсій ліквідаторам наслідків аварії на ЧАЕС віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України.

На виконання вищевказаних вимог постановою Кабінету Міністрів України № 1210 від 23.11.2011 року визначено порядок нарахування та розмір виплат особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Так, відповідно до п. 1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого вищезазначеною постановою (далі по тексту Порядок № 1210) цей Порядок визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54, 57 і 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - пенсії). Пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.

Згідно з п. 10 Порядку № 1210 призначення пенсії із заробітної плати, одержаної за роботу за межами зони відчуження, провадиться на загальних підставах відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

У разі коли розмір пенсійної виплати (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною) не досягає в осіб з інвалідністю - учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, I групи - 285 відсотків, II групи - 255 відсотків, III групи - 225 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, виплачується щомісячна державна адресна допомога до пенсії у сумі, що не вистачає до зазначених розмірів (п. 12 Порядку № 1210).

У разі зміни прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, проводиться перерахунок зазначеної допомоги виходячи з розміру встановленого прожиткового мінімуму.

Пунктом 13 Порядку № 1210 визначено, що щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до Закону України"Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виплачується у таких розмірах: особам, що належать до категорії 1: з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС: особам з інвалідністю III групи - 284,7 гривні.

У рішенні Конституційного Суду України від 26.12.2011 року № 20-рп/2011, яким було визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 4 розділу VII Прикінцеві положення» Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік» від 23.12.2010 року з наступними змінами, вказано, що Кабінет Міністрів України як вищий орган у системі органів виконавчої влади наділений конституційними повноваженнями спрямовувати і координувати діяльність міністерств, інших органів виконавчої влади, до яких належить і Пенсійний фонд України. Крім того, у даному рішенні Конституційний Суд України зазначив, що розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави.

У рішенні від 25.01.2012 року № 3-рп/2012 Конституційним Судом України визначено, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов`язується з його функціями, визначеними в пунктах 2,3 статті 116 Конституції України. Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України. Даним рішенням Конституційного суду дано тлумачення, що нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України під час вирішення справ про соціальний захист підлягають застосуванню тоді, коли вони видані у межах його компетенції, на основі і виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

З системного аналізу наведених рішень слідує, що при їх прийнятті Конституційний Суд України виходив із додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування у межах фінансових можливостей держави права кожного на достатній життєвий рівень.

Крім того, як відзначив Конституційний Суд України, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист (пункт 2.1 рішення від 26.12.2011 року № 20-рп/2011).

Таким чином, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області правомірно здійснює виплати Позивачу пенсії у розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Дана позиція суду узгоджується також з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 08.05.2018 року по справі № 385/1319/15-а (К/9901/14513/18) та від 13.02.2018 року по справі № 193/877/16-а (2-а/193/14/16) (К/9901/74784/18).

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області провести нарахування з 22.11.2018 року ОСОБА_1 до пенсії по 3 групі інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при випробуванні ядерної зброї відповідно до ст. 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю для особи яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), учасника ліквідації аварії на ЧАЕС згідно положень статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком, колегія суддів зазначає таке.

Як зазначалось вище, Позивач перебуває на обліку в головному управлінні та з 01.11.2018 року його переведено на пенсію по III групі інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при випробуванні ядерної зброї, відповідно до статті 21 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262) в розмірі 60% грошового забезпечення, що підтверджується протоколом за пенсійною справою - від 07.11.2018 року (а.с. 38).

Пунктом "а" частини 1 статті 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» встановлено, що пенсії по інвалідності військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються в таких розмірах: особам з інвалідністю внаслідок війни I групи - 100 процентів, II групи - 80 процентів, III групи - 60 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку).

Таким чином, з 01.11.2018 року Позивача було переведено з пенсії за вислугу років, яку Позивач отримував в розмірі 50% грошового забезпечення, на пенсію по інвалідності в розмірі 60% грошового забезпечення.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2014 року №112 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України з питань пенсійного забезпечення" внесено зміни в постанову Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 року № 1381 "Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення", а саме: особам, які одночасно мають право на отримання надбавки, додаткової пенсії, підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до Законів України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального заїхисту", "Про жертви нацистських переслідувань" і "Про соціальний захист дітей війни", таке підвищення провадиться за їх вибором за однієї з підстав.

Виходячи з вищевикладеного, оскільки Позивачу виплачується підвищення як інваліду війни III групи, сума якого є більшою ніж сума додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС, то одночасне призначення йому додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС, не має законних підстав.

З огляду на викладене вище, колегія суддів дійшла висновку, що Відповідач при виплаті пенсії ОСОБА_1 у розмірі, встановленому Порядком № 1210, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" , з дотриманням вимог ч. 3 ст. 2 КАС України, а тому відсутні підстави для визнання протиправною бездіяльності Відповідача.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області провести нарахування і забезпечити виплату ОСОБА_1 до пенсії по 3 групі інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при випробуванні ядерної зброї відповідно до ст. 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю для особи яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, (категорія 1), учасника ліквідації аварії на ЧАЕС згідно положень статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком задоволенню не підлягають.

Стосовно посилань Позивача на рішення Конституційного Суду України № 6-р/2018 від 17.07.2018 року по справі № 1-11/2018 (3830/15), колегія суддів зазначає наступне.

Вказаним рішенням визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними):

- підпункт 2, абзаци перший, другий підпункту 3, підпункт 4, абзаци перший, другий підпункту 5, абзаци перший - четвертий підпункту 6, підпункт 7 пункту 4 розділу I Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року № 76-VIII;

- частину третю статті 22, частину другу статті 24, частину сьому статті 30 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII зі змінами;

- статтю 53 (крім її назви), статтю 60 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII у редакції Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року № 76-VIII.

Також, в рішенні Конституційного Суду України № 6-р/2018 від 17.07.2018 року по справі № 1-11/2018 (3830/15) установлено, що стаття 60 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII у редакції Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року № 76-VIII втратила чинність та не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Застосуванню підлягає стаття 60 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII у редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року № 76-VIII, а саме:

"Стаття 60. Інші пільги та компенсації особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи

Особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, можуть надаватись й інші пільги та компенсації, передбачені законодавством України".

Разом з тим, питання конституційності змін, внесених Законом № 76-VIII до ст. 54 Закону № 796-ХІІ, на підставі якої Позивачам виплачується державна (основна) пенсія, а також до ст. 50 Закону № 796-ХІІ, на підставі якої Позивач просить виплатити додаткову пенсія, у цьому рішенні не ставилось і Конституційним Судом України не вирішувалось.

Вказаним вище рішенням зміни, внесені до ст.ст. 50, 54 Закону № 796-ХІІ, не були визнані неконституційними.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, посилаючись у даній справі на статтю 60 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та рішення Конституційного Суду України № 6-р/2018 від 17.07.2018 року по справі № 1-11/2018 (3830/15), оскільки підвищення як інваліда війни III групи не є пільгою чи компенсацією, що передбачена статтею 60 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог підлягає скасуванню з ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні в цій частині адміністративного позову.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Розглянувши доводи Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що судове рішення постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволених позовних вимог та прийняти нову постанову в цій частині про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області задовольнити.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 березня 2019 року - скасувати в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

В решті Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 березня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Ю.А. Ісаєнко

І.О. Лічевецький