Справа № 813/2744/18
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2019-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/4380/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Іщук Л. П.,

суддів Обрізка І. М., Онишкевича Т. В.,

за участі секретаря судового засідання Джули В. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 20 березня 2019 року у справі № 813/2744/18 (ухвала постановлена судом у складі головуючого судді Лунь З. І. у м. Львові о 14:33 год) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23 липня 2018 року зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії з 30 грудня 2014 року по 31 січня 2018 року та протягом 10 днів з дня набрання рішенням законної сили подати звіт про виконання судового рішення. Вказане рішення суду набрало законної сили 27 вересня 2018 року.

12 жовтня 2018 року до Львівського окружного адміністративного суду відповідачем подано звіт про виконання рішення суду, в якому зазначено, що ОСОБА_1 нараховано доплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії відповідно до постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2017 року (апеляційне провадження № 876/10136/16) за період з 30 грудня 2014 року по 31 січня 2018 року в сумі 19570,27 грн, а також відповідно до постанови Галицького районного суду м. Львова від 14 листопада 2016 року у справі № 461/453/16-а за період з 01 лютого 2015 року по 31 січня 2018 року в сумі 2395,61 грн. Зазначено, що компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії буде виплачена позивачу в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду».

17 жовтня 2018 року позивачем подано клопотання про накладення штрафу у зв`язку з неподанням відповідачем звіту про виконання судового рішення у даній справі та встановлення нового строку для його подання.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2019 року вказане клопотання задоволено частково, встановлено Головному управлінню Пенсійного фонду України у Львівській області новий строк подання звіту про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 липня 2018 року у справі № 813/2744/18 тривалістю 20 календарних днів з дня набрання постановою законної сили.

06 лютого 2019 року ОСОБА_1 подано клопотання про встановлення відповідачу нового строку подання звіту про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 липня 2018 року у справі № 813/2744/18 протягом 10 робочих днів з моменту набрання судовим рішенням законної сили та просив накласти на начальника Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області штраф в сумі 38420,00 грн, з яких 19210,00 грн стягнути на користь позивача та 19210,00 грн стягнути до Державного бюджету України.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 20 березня 2019 року вказане клопотання задоволено частково, встановлено відповідачу новий строк для подання звіту про виконання рішення суду у даній справі тривалістю 10 календарних днів з дня набрання судовим рішенням законної сили, в задоволенні клопотання в частині накладення штрафу відмовлено.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, з покликанням на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нове - про відмову в задоволенні клопотання про встановлення нового строку для подання звіту про виконання судового рішення в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції безпідставно не враховано, що рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 липня 2018 року у даній справі було виконане відповідачем в межах його повноважень, так як компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії позивачу нараховано та її виплату буде здійснено в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду», за наявності відповідного цільового фінансування з Державного бюджету України, а тому відсутні підстави для встановлення нового строку для подання звіту.

Позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому покликається на законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, просить залишити її без змін.

В судовому засіданні представник скаржника підтримала вимоги апеляційної скарги та просила її задовольнити, покликаючись на викладені в ній доводи.

Позивач в судовому засіданні заперечив проти вимог апеляційної скарги, покликаючись на те, що оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просить відмовити в її задоволенні.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення учасників справи, проаналізувавши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Частиною першою статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи положення згаданої норми, а також доводи та вимоги апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, апеляційний суд переглядає ухвалу суду першої інстанції в частині встановлення нового строку для подання звіту про виконання рішення суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частинами другою-четвертою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Такі ж вимоги передбачені статтею 14 Кодексу адміністративного судочинства України.

Статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно з частинами першою, другою статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У Рішенні від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

Згідно з пунктом 40 рішення Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін.

З огляду на викладене, суд вправі вживати заходи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення нового строку для подання звіту та накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення суду.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області на виконання рішення суду у даній справі здійснено нарахування компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, тобто виконання рішення відбулось частково.

В межах встановленого постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2019 року строку подання звіту про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 липня 2018 року у даній справі Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області здано на пошту лист від 04 лютого 2019 року № 3184/08-14, яким поінформовано суд, що виплата позивачу нарахованих сум компенсації втрати частини доходів може бути здійснена за наявності відповідного цільового фінансування з Державного бюджету України та не залежить від органу Пенсійного фонду.

Вказаний лист не містить доказів виплати відповідачем ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів, визначеної судовим рішенням.

З огляду на викладене, із врахуванням часткового виконання Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області судового рішення, яке набрало законної сили, оскільки здійснено лише нарахування компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, але без виплати заборгованості, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для встановлення нового строку для подання звіту.

Вказана правова позиція відповідає правозастосуванню Верховного Суду, викладеному, зокрема, в ухвалі від 19 жовтня 2018 року у справі № 206/3911/17.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність покликання відповідача на постанову Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду», оскільки вказана постанова не може бути застосована до правовідносин між позивачем та органом Пенсійного фонду, спір у якому був вирішений прийняттям відповідного судового рішення, яким встановлений індивідуальний спосіб відновлення порушеного права позивача.

Що стосується доводів скаржника про відсутність коштів для виплати позивачу нарахованої компенсації, то такі є безпідставними, так як у постанові від 15 лютого 2018 року (зразкова справа №Пз/9901/8/18) Верховний Суд зазначив, що посилання відповідача на відсутність коштів на проведення виплати пенсії в перерахованому розмірі порушує гарантоване статтею 1 Першого протоколу Конвенції право мирно володіти своїм майном. Оскільки чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними. Тобто органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань (рішення Європейського суду у справі «Кечко проти України» від 08 листопада 2005 року).

За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду - без змін.

Керуючись статтями 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 20 березня 2019 року у справі № 813/2744/18 без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Т. В. Онишкевич
Повне судове рішення складено 26 червня 2019 року.