Справа № 1.380.2019.003023
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.003023
У Х В А Л А

з питань забезпечення позову

26 червня 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Грень Н.М.,

за участю:

секретар судового засідання Редкевич О.Р.,

представника позивача без виклику,

представника відповідача без виклику,

розглянувши у судовому засіданні у м. Львові заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Самбірської міської ради про визнання протиправним і скасування рішення, -

в с т а н о в и в :

до Львівського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Самбірської міської ради, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним і скасувати рішення Самбірської міської ради №9 від 20.12.2018 Про реорганізацію та припинення юридичної особи Державний заклад Вузлова лікарня ст. Самбір шляхом приєднання його до Комунального некомерційного підприємства Центр первинної медико-санітарної допомоги Самбірської міської ради.

Ухвалою судді від 20.06.2019 відкрито загальне позовне провадження у справі.

24.06.2019 до суду за вх. №22089 надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Самбірської міської ради №9 від 20.12.2018 Про реорганізацію та припинення юридичної особи Державний заклад Вузлова лікарня ст. Самбір шляхом приєднання його до Комунального некомерційного підприємства Центр первинної медико-санітарної допомоги Самбірської міської ради до завершення розгляду справи по суті.

В обгрунтування заяви зазначено, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до неможливості виконання рішення суду і утруднення його виконання, оскільки, у випадку ліквідації лікувального закладу відновити його вкрай проблематично. Відновлення буде стосуватися не лише матеріально-технічної бази закладу (приміщення, обладнання тощо), а й призведе до завдання суттєвих матеріальних збитків (недоотримання медичним закладом коштів за укладені декларації з державного бюджету, недоотримання страхових виплат за пролікованих хворих, оплат підприємств за проведення медичних оглядів працівників, недоотримання доходів закладу від надання платних медичних послуг, дозволених МОЗ України). Вказує, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до незаконного звільнення працівників медичного закладу.

Окрім того, заявник наголошує, що основним аргументом щодо необхідності забезпечення позову є очевидна невідповідність оскарженого рішення чинному законодавству України.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що у задоволенні такої належить відмовити, виходячи з такого.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано статтями 150, 151 КАС України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі.

Відповідно до ст.150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності субєкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Згідно зі ст.151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

У рішенні Конституційного Суду України № 3-рп/2003р від 30.01.2003 зазначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Одним із головних принципів адміністративного судочинства, відповідно до ст.2 КАС України є принцип верховенства права. Відповідно до ст.3 Конституції України та ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права.

Однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, у тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

З аналізу ст. 150 КАС України можна зробити висновок, що метою застосування заходів забезпечення позову є, перш за все, захист прав позивача до ухвалення рішення по справі.

Розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, суд, з огляду на докази, надані стороною по справі для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись зокрема у тому, що заява не є надуманою, спір поміж сторонами існує, існує також дійсна і реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні, позов слід забезпечити саме у такий спосіб, про який просить позивач, а не якимось менш обмежувальним у правах способом для відповідачів, такий спосіб є співмірним обсягу позовних вимог, даним про особу та характер дій відповідачів, позивач має легітимну мету забезпечити саме захист своїх прав та інтересів від неправомірних дій відповідачів, а не завдати шкоди правам та інтересам учасникам справи. Вирішуючи клопотання про забезпечення позову суд має зважати на необхідний баланс процесуальних прав та обов`язків сторін.

Верховним Судом України у постановах від 18.01.2017 року у справі № 6-2552цс-16 та від 24.05.2017 року у справі № 6-640цс-17, від 11.07.2018 року у справі № 509/5216/13-ц вже висловлювалась правова позиція, відповідно до якої забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Отже, забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті визначених законом заходів з метою створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Розглядаючи заяви про вжиття заходів забезпечення позову, суд враховує, що предметом спору у даній справі є визнання протиправним та скасування рішення Самбірської міської ради про реорганізацію та припинення юридичної особи Державний заклад «Вузлова лікарня ст. Самбір» шляхом приєднання до комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги Самбірської міської ради.

Судом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань встановлено, що Державний заклад «Вузлова лікарня станції Самбір ДТГО «Львівська Залізниця» перебуває в стані припинення з 26.12.2018. До 27.02.2019 визначено строк для заявлення кредиторами своїх вимог.

Заявник в обгрунтування заяви про забезпечення позову покликається на те, що у випадку ліквідації лікувального закладу відновити його вкрай проблематично. Відновлення буде стосуватися не лише матеріально-технічної бази закладу (приміщення, обладнання тощо), а й призведе до завдання суттєвих матеріальних збитків (недоотримання медичним закладом коштів за укладені декларації з державного бюджету, недоотримання страхових виплат за пролікованих хворих, оплат підприємств за проведення медичних оглядів працівників, недоотримання доходів закладу від надання платних медичних послуг, дозволених МОЗ України). Вказує, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до незаконного звільнення працівників медичного закладу.

Таким чином, позивач у своїй заяві вказує про ліквідацію юридичної особи Державний заклад «Вузлова лікарня станції Самбір ДТГО «Львівська Залізниця», а у витязі з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вказано про припинення такої.

Разом з тим, судом встановлено, що Самбірською міською радою прийнято рішення про реорганізацію Державний заклад «Вузлова лікарня станції Самбір ДТГО «Львівська Залізниця» шляхом приєднання його до комунального некомерційного підприємства.

Відповідно до ч. 1 статті 104 Цивільного кодексу України визначено, що реорганізація юридичної особи є одним з видів припинення юридичної особи, поряд з ліквідацією юридичної особи. Основною відмінністю реорганізації від ліквідації є те, що у процесі реорганізації відбувається припинення юридичної особи із правонаступництвом, тобто з переходом прав та обов`язків однієї юридичної особи до іншої, в той час як ліквідація відбувається без правонаступництва.

Тобто, приєднанням є припинення юридичної особи з передачею згідно з передавальним актом усього її майна, прав та обов`язків іншій юридичній особі.

Отже, покликання на ліквідацію юридичної особи Державний заклад «Вузлова лікарня станції Самбір ДТГО «Львівська Залізниця» та повне припинення її існування не відповідають дійсності, оскільки внаслідок відповідних дій, пов`язаних з реорганізацією утвориться юридична особа правонаступник.

Щодо покликань заявника на майбутнє вивільнення працівників через припинення існування юридичної особи Державний заклад «Вузлова лікарня станції Самбір ДТГО «Львівська Залізниця», такі не є підтвердженими письмовими доказами, долученими до матеріалів справи, оскільки у матеріалах справи не міститься жодних доказів того, що має місце зміна структури чи скорочення чисельності або штату працівників.

До матеріалів справи також долучено лист щодо висловлення позиції «За реорганізацію Державного закладу «Вузлова лікарня станції Самбір ДТГО «Львівська Залізниця», у якому 23.08.2016 позивач у справі заявник проставив свій підпис.

Окрім того, забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Самбірської міської ради №9 від 20.12.2018 Про реорганізацію та припинення юридичної особи Державний заклад Вузлова лікарня ст. Самбір шляхом приєднання його до Комунального некомерційного підприємства Центр первинної медико-санітарної допомоги Самбірської міської ради матиме на меті передчасне вирішення спору по суті, оскільки правомірність прийняття оскарженого рішення підлягає встановленню під час судового розгляду справи.

З урахуванням вказаного, суд дійшов висновку, що подана заява є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 150, 151, 156, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

у х в а л и в :

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Самбірської міської ради про визнання протиправним і скасування рішення відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд у п`ятнадцятиденний строк з дати складання ухвали.

Суддя Грень Н.М.