Справа № 855/148/19
Суддя: Патратій О.В.
Дата ухвалення: 2019-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

26 червня 2019 року м. Київ № 855/148/19

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Патратій О.В., ознайомившись з матеріалами позовної заяви

ОСОБА_1 - кандидата у народні депутати України
до Держави Україна, представництво в суді здійснює Міністерство юстиції України
про Зобов`язати вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 - кандидат у народні депутати України в одномандатному виборчому окрузі №219 самовисуванец, безпартійний, звернувся до Шостого апеляційного адміністративного суду з позовом у якому просив зобов`язати Державу Україна забезпечити правові гарантії його діяльності як кандидата у народні депутати України, які відсутні в зв`язку з існуючою юридичною прогалиною та у випадку скасування/відміни виборчого процесу з позачергових виборів народних депутатів України 21 липня 2019 року (з причин визнання неконституційним Указу Президента України 303/2019) може призвести до скасування або втрати ним реєстрації/статусу кандидату у народні депутати України з нанесенням матеріальних, моральних та репутаційних збитків.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.06.2019р. вказаний позов передано на розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Згідно з Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказаний адміністративний позов 25.06.2019р. передано судді Патратій О.В.

В позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що це позов у виборчому процесі, проте суд не погоджується з таким визначенням позивача враховуючи наступне.

Відповідно до частини першої ст. 273 Кодексу адміністративного судочинства України право оскаржувати рішення, дії чи бездіяльність виборчих комісій, комісій з референдуму, членів цих комісій мають суб`єкти відповідного виборчого процесу (крім виборчої комісії), а також ініціативна група референдуму, інші суб`єкти ініціювання референдуму.

За правилами ч. 2 ст. 273 КАС України виборець, учасник всеукраїнського референдуму (громадянин України, який має право голосу у відповідних виборах або референдумі) може оскаржити рішення, дії чи бездіяльність виборчої комісії, комісії з референдуму, членів цих комісій, якщо такі рішення, дія чи бездіяльність безпосередньо порушують його виборчі права або інтереси щодо участі у виборчому процесі чи процесі референдуму.

Отже, судовому захисту саме в порядку ст. 273 КАС України підлягають лише виборчі права, свободи та інтереси виборців, якими, у свою чергу, слід вважати права та інтереси особи щодо участі у виборчому процесі: право голосу на відповідних виборах, участь у роботі виборчих комісій як членів цих комісій, у проведенні передвиборної агітації, здійснення спостереження за виборами та інших заходів у порядку, визначеному законами України.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 19 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

Положеннями цієї норми визначено основні складові виборчого спору, за якими спір повинен виникнути під час виборчого процесу, та правовідносини, в яких виник цей спір, повинні бути пов`язані з виборчим процесом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України "Про вибори народних депутатів України" виборчий процес - це здійснення суб`єктами, визначеними статтею 12 цього Закону, виборчих процедур, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 5 наведеної статті Закону виборчий процес включає такі етапи: 1) висування кандидатів у депутати; 2) утворення виборчих комісій (крім Центральної виборчої комісії); 3) реєстрація кандидатів у депутати; 4) проведення передвиборної агітації; 5) утворення спеціальних виборчих дільниць, що існують на тимчасовій основі; 6) складання списків виборців, їх перевірка та уточнення; 7) голосування; 8) підрахунок голосів виборців та встановлення підсумків голосування; 9) встановлення результатів виборів депутатів та їх офіційне оприлюднення; 10) припинення повноважень окружних та дільничних виборчих комісій.

Відповідно до ч. 7 наведеної статті Закону виборчий процес завершується через п`ятнадцять днів після дня офіційного оприлюднення Центральною виборчою комісією результатів виборів депутатів.

Пов`язаність правовідносин з виборчим процесом полягає в тому, щоб ці правовідносини виникли в межах виборчого процесу й стосувалися підготовки та проведення виборів.

Спори, які виникли поза межами виборчого процесу або не стосуються виборчого процесу (проведення та підготовки виборів), не належать до виборчих спорів у розумінні КАС України, а тому визначення судової юрисдикції таких спорів та їх розгляд здійснюється в загальному порядку.

Поданий позов обґрунтований тим, що після реєстрації кандидатом у народні депутати України 09 червня 2019 року на сайті Конституційного суду України позивач побачив публікацію про плановий розгляд справи 11 червня 2019 року о 10:00, щодо визначення конституційності Указу Президента України 303/2019 про призначення позачергових виборів народних депутатів України 21 липня 2019 року. Відповідно до статті 76 Закону України «Про вибори народних депутатів України», позивачу надано гарантії щодо діяльності кандидата у народні депутати України, в яких не вказано вичерпний перелік гарантій та прав. Отже, Держава Україна через органи виконавчої та законодавчої влади, одночасно надала позивачу право бути обраним ст.9 Закону, право висуватись у кандидати ст. 10 Закону, але й створила юридичну прогалину яка не визначає вичерпні гарантії діяльності як кандидату в зв`язку з можливістю втрати статусу кандидата у народні депутати України, що може бути наслідком визнанням неконституційним Указу Президента 303/2019 який був підставою для початку виборчого процесу. Тобто у випадку скасування виборчого процесу, в наслідок можливого визнання неконституційним указу Президента 303/2019 позивач втратить можливість бути обраним згідно ст. 9 Закону, його право передбачено у ст.10 Закону висуватись кандидатом буде фактично порушено та безповоротно втрачено, а позивачу нанесені матеріальні збитки.

З вказаного вбачається, що предмет позовних вимог та зміст спірних правовідносин не стосується підготовки та проведення виборів народних депутатів України. Отже поданий позов не пов`язаний з виборчим процесом та не стосується виборчого процесу.

Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 01.11.2013 № 15 "Про практику застосування адміністративними судами положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду спорів щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом" спори, які виникли поза межами виборчого процесу або не стосуються виборчого процесу (проведення та підготовки виборів), не належать до виборчих спорів у розумінні КАС України, а тому визначення судової юрисдикції таких спорів та їх розгляд здійснюється в загальному порядку.

За таких обставин, позовна заява кандидата в народні депутати (як і будь-якого іншого громадянина України), яка звернулася до суду не за захистом виборчих прав, а за захистом інших прав, свобод та інтересів та/або поза межами виборчого процесу, не може розглядатися адміністративним судом за правилами, встановленими ст. 273 КАС України, тому повинна вирішуватися за загальними правилами, встановленими КАС України.

Пунктом 3 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 4 КАС України відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір - спір, у якому:

- хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

- хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

- хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем у поданому позові не визначено чітко відповідача (суб`єкта владних повноважень), рішеннями, діями або бездіяльністю якого порушено права, свободи чи інтереси позивача.

Крім того, частиною третьою статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивачем до позовної заяви документ про сплату судового не додано.

Частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір" у редакції, що діє з 15 грудня 2017 року встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, розмір судового збору за подання до суду даного позову становить 768,40 грн.

Суд звертає увагу на те, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Згідно з частиною першою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Частиною другою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Враховуючи наведене, позивачу необхідно усунути недоліки позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом:

- подання позовної заяви, де буде чітко визначено відповідача (суб`єкта владних повноважень) у справі, рішення, дії або бездіяльність якого порушує права, свободи чи інтереси позивача;

- подання документу про сплату судового збору у розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

У Х В А Л И В:

1. Залишити позовну заяву ОСОБА_1 - кандидата у народні депутати України без руху.

2. Встановити позивачу десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

3. Попередити позивача про наслідки недотримання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, передбачені ч.4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

4. Копію ухвали невідкладно надіслати особі, що звернулась із позовною заявою.

Відповідно до положень ст. 169 та ч. 1 ст. 294 КАС України ухвала про залишення позову без руху не оскаржується.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 КАС України ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Суддя О.В. Патратій