Справа № 808/3092/17
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 червня 2019 року м. Дніпросправа № 808/3092/17

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дурасової Ю.В.,

суддів: Божко Л.А., Іванова С.М.,

секретар судового засідання: Комар Н.В.

за участю: представника позивача Руднєва Олега Олександровича

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу Державної установи «Біленьківська виправна колонія (№99)»

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07.08.2018 (суддя Лазаренко М.С., повний текст рішення складено 07.08.2018)

у справі за адміністративним позовом Державної установи «Біленьківська виправна колонія (№99)» до Головного управління Держпраці у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Державна установа "Біленьківська виправна колонія (№99)", звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держпраці у Запорізькій області, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову відповідача про накладення штрафу уповноваженими особами від 19.09.2017 №277, якою позивачу визначено суму штрафу у розмірі 352 000грн.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач за результатами проведеної перевірки відповідач дійшов необґрунтованих висновків про порушення позивачем вимог законодавства України про працю, а також необґрунтовано застосував до позивача штрафні санкції. Зазначає, що в установі було запроваджено підсумковий облік робочого часу для засуджених з тим, щоб загальна тривалість робочого часу за обліковий період (рік) не перевищувала норму тривалості робочого часу відповідно до законодавства. Оскільки відповідно до календаря робочого часу, фактична норма не завжди співпадає із затвердженим лімітом робочого часу, тому по установі запровадили підсумковий облік робочого часу для засуджених з тим, щоб загальна тривалість робочого часу за обліковий період - рік, не перевищувала норму тривалості робочого часу відповідно до законодавства. Зазначає, що засуджені ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 не перевищили річну норму робочого часу встановлену законодавством, претензій до адміністрації установи, щодо умов праці та тривалості робочого часу вказані засуджені не мають. Вказує, що за період з січня по липень 2017 року включно кожен з одинадцяти працюючих засуджених установи за 7 місяців 2017 року фактично відпрацювали по 263,45 годин при плановому встановленому робочому часі у 281 годину. Щодо встановлено порушення індексації заробітної плати засудженим ОСОБА_1 ., ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_11 позивач вказав, що індексація була виплачено 21.08.2017 згідно платіжного доручення, а затримка у виплаті індексації утворилась в результаті того, що позивач є державною установою та фінансується за рахунок видатків Державного бюджету України, а заробітна плата засуджених з Державного бюджету України не фінансується, а засуджені утримуються лише за рахунок спеціального фонду установи. Також, позивач посилався на порушення відповідачем порядку накладення штрафу за порушення законодавства України про працю.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 07.08.2018 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що позивачем допущено порушення вимог трудового законодавства тому числі в частині недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці, які в ході судового розгляду не спростовані, а тому суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем правомірно прийнято спірну постанову про накладення штрафу.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Вважає, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує на те, що згідно з календарем робочого часу фактична норма робочого часу не завжди співпадає із затвердженим лімітом робочого часу для засуджених, у зв`язку із чим в установі запроваджено підсумковий облік робочого часу для засуджених, який полягає в тому, що загальна тривалість робочого часу за обліковий період, а саме за рік, не перевищувала норму тривалості робочого часу відповідно до законодавства. Зазначає, що за період з січня по липень 2017 року надурочної роботи не вбачаються, оскільки, згідно табелів обліку робочого часу про фактичне та планове відпрацювання робочого часу засуджених, за вказаний період кожен з одинадцяти працюючих засуджених фактично відпрацював 263,45 годин, при плановому встановленому робочому часі - 281годин. Зазначає, що Наказ від 30.12.2016 року №570/аг-16 «Про встановлення шестиденного робочого тижня засуджених» був доведений до співробітників і засуджених, був розміщений на стендах на кожному робочому місці, де працювали засуджені. Що стосується бухгалтерських довідок, якими ніби то підтверджуються виявлені відповідачем порушення, вважає, що суд першої інстанції помилково послався на них як на докази, оскільки ці довідки не можуть вважатися доказами в розумінні ст. 73-76 КАС України, оскільки надіслані відповідачу у спосіб, не встановлений законом, зокрема не відповідають ані за формою, ані за змістом, не узгоджені з керівництвом колонії, підписані лише головним бухгалтером ОСОБА_12, яка на час розгляду справи в суді першої інстанції вже не працювала в колонії. Довідки не відповідають умовам п. 2.1.7 - 2.1.9, 2.2 Типової інструкції з діловодства в Державній кримінально-виконавчий службі України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 17.01.2017 року №101/5. Наказом від 30.12.2016 року №570/аг-16 для засуджених встановлений 6-ти денний робочий тиждень з одним вихідним - неділя. Тривалість щоденної роботи не повинна перевищувати 7 годин, в суботу 5 годин при тижневій нормі 40 годин. Запроваджено підсумковий облік робочого часу для засуджених з тим, щоб загальна тривалість робочого часу за обліковий період (рік) не перевищувала норму тривалості робочого часу відповідно до законодавства. Засуджені щодо умов праці та тривалості робочого часу претензій не мають. Згідно табелів обліку робочого часу про фактичне та планове відпрацювання робочого часу засуджених за період з січня по липень 2017 року кожен із 11 працюючих засуджених, за 7 місяців 2017 року фактично відпрацював по 263,45годин при плановому встановленому робочому часі 281 години. Тобто в даному випадку неможливо встановити наявність надурочної роботи за встановлений обліковий період. Щодо індексації заробітної плати засуджених зазначив, що в даному випадку відбулася лише затримка виплати індексації заробітної плати засудженим, тому за порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, тому слід застосовувати абз. 3 ч. 2 ст. 265 , а не абз. 4 ч. 2 ст. 265 КЗПП України. зазначає, що розгляд справи про накладення штрафу фактично не відбувся, оскільки коли начальник ДП "Біленківська виправна колонія (№99)" ОСОБА_13 завчасно прибув для розгляду справи, то йому одразу було вручено постанову про накладення штрафу №277 від 19.09.2017 року і не було роз`яснено його права і обов`язки, він не заслуховувався з приводу встановлених перевіркою порушень, хоча в нього були заперечення, також не досліджувалися докази та не вирішувалися інші питання, пов`язані з розглядом справи, також він був позбавлений права користуватися правовою допомогою, що є грубим порушенням.

Відповідачем до апеляційного суду подано відзив на апеляційну скаргу, згідно якого просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Вказує на те, що відповідачем в порядку встановленому чинним законодавством України проведено перевірку додержання ДП "Біленківська виправна колонія (№99)" приписів чинного законодавства України про працю. За результатами проведеної перевірки встановлено порушення позивачем статті 106 Кодексу законів про працю України та статті 12 Закону України "Про оплату праці" в частині недотримання мінімальних гарантів в оплаті праці та ч.5 ст.95 КЗпП України та статті 33 Закону України "Про оплату праці" в частині не проведення, на момент інспектування, індексації заробітної плати за червень-липень 2017 року. Вказує, що зазначені порушення повністю підтверджуються зібраними в ході інспектування матеріалами та фактично були визнані позивачем, оскільки позивач усунув виявлені порушення та повідомив про усунення порушень орган Держпраці. Вважає, що правомірно застосовано до позивача штрафні санкції за порушення вимог законодавства про працю. Посилається на те, що додатково поінформовано ДП "Біленківська виправна колонія (№99)", що відповідно до п. 7 Порядку №509, справу може бути розглянуто без участі представника у разі, коли його поінформовано відповідно до п. 6 цього порядку і від нього не надійшло клопотання про відкладення її розгляду. До розгляду справи від позивача вмотивованого клопотання про перенесення розгляду справи на іншу дату не надходило. Крім того не надходили і письмові пояснення або заперечення. Тому враховуючи всі обставини даної справи на підставі акту перевірки винесено постанову про накладення штрафу від 19.09.2017 року № 277 про накладення штрафу в розмірі 352 000грн. Постанова про накладення штрафу надіслана рекомендованим листом з повідомленням і підтверджується фіскальним чеком від 20.09.2017 року №063, який наданий до відзиву на адміністративний позов. Оскільки, позивач до розгляду справи 19.09.2017 року не з`явився, хоча був завчасно повідомлений, що розгляд справи відбудеться 19.09.2017 року, тому постанова про накладення штрафу направлена позивачу поштовим зв`язком 20.09.2017 року.

У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі та долучив до матеріалів справи висновок позасудового експертного економічного дослідження.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 14 серпня 2017 року до ГУ Держпраці у Запорізькій області надійшов лист Запорізької місцевої прокуратури №2, в якому зазначено про проведення перевірки додержання вимог законодавства про оплату та охорону праці адміністрацією ДУ "Біленківська виправна колонія (№99)" (а.с. 84 т.1).

18 серпня 2017 року ГУ Держпраці у Запорізькій області видано наказ про проведення інспекційного відвідування №1049, яким наказано забезпечити організацію та проведення інспекційного відвідування ДУ "Біленківська виправна колонія (№99)" з питань додержання законодавства про працю (а.с.85).

У період з 19.08.2018 по 28.08.2017 співробітниками ГУ Держпраці у Запорізькій області проведено перевірку додержання ДУ "Біленківська виправна колонія (№99)" законодавства про працю та загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за результатами якої складено акт перевірки №08-18-0570/0113.

За результатами проведеної перевірки встановлені порушення ДУ "Біленківська виправна колонія (№99)" статті 106 Кодексу законів про працю України та статті 12 Закону України "Про оплату праці" в частині недотримання мінімальних гарантів в оплаті праці та ч.5 ст.95 КЗпП України та статті 33 Закону України "Про оплату праці" в частині не проведення, на момент інспектування, індексації заробітної плати за червень-липень 2017 року.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції до даних правовідносин правильно застосував норми Конституції України, норми Кодексу законів про працю України, Закону України "Про оплату праці" від 24.03.1995 року № 108/95-ВР, норми Кримінально-виконавчого кодексу України, Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", норми постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.2017 №295, якою затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, норми Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року № 509.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Так, за результатами проведеної перевірки встановлено:

- порушення ст. 106 КЗпП України, ст. 12 Закону України "Про оплату праці", зокрема, за погодинною системою оплати праці робота в надурочний час не оплачується в подвійному розмірі годинної ставки:

Водночас, згідно ст. 12 Закону України "Про оплату праці" оплата праці за роботу в надурочний час є мінімальною державною гарантією.

За травень 2017 року норма тривалості робочого часу при 40-годинному робочому тижні становить 159 годин, з урахуванням ставки 0,25 згідно штатного розпису підприємства ДУ "БВК (N9 99)" норма тривалості робочого часу за травень 2017 року становить 39,75 годин. Але згідно табеля обліку робочого часу засуджених за травень 2017 року двірник ОСОБА_1 , нарядчик ОСОБА_2 ., різник хлібу ОСОБА_3, старший пекар ОСОБА_4, робочий їдальні ОСОБА_5, пекар ОСОБА_6, старший кухар ОСОБА_7, робочий їдальні ОСОБА_8 , робітник крамниці ОСОБА_10, комірник ОСОБА_9 , банщик ОСОБА_11 відпрацювали 40 годин. Робота в надурочний час (0,25 годин) за травень 2017 року не нарахована та не виплачена на день інспектування, що підтверджено відомостями про заробітну плату засуджених за травень 2017року та наданою бухгалтерською довідкою підприємства ДУ "БВК (№ 99)".

За липень 2017 року норма тривалості робочого часу при 40-годинному робочому тижні становить 168 годин, з урахуванням ставки 0,25 згідно штатного розпису підприємства ДУ "БВК (№99)" норма тривалості робочого часу за липень 2017 року становить 42 години. Але згідно табеля обліку робочого часу засуджених за липень 2017 року двірник ОСОБА_1 , нарядчик ОСОБА_2 , різник хлібу ОСОБА_3, старший пекар ОСОБА_4, робочий їдальні ОСОБА_5, пекар ОСОБА_6, старший кухар ОСОБА_7, робочий їдальні ОСОБА_8 , робітник крамниці ОСОБА_10, банщик ОСОБА_11 відпрацювали 43 години. Робота в надурочний час (1 година) за липень 2017 року не нарахована та не виплачена на день інспектування, що підтверджується відомостями про заробітну плату засуджених за липень 2017 року та підтверджено наданою бухгалтерською довідкою підприємства ДУ "БВК (№ 99);

- порушення ч. 5 ст. 95 КЗпП України, ст.33 Закону України "Про оплату праці":

під час проведення виїзного інспектування на ДУ "БВК (№99)" з вибіркових даних виявлено, що індексація заробітної плати за червень та липень 2017 року не виплачена ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 .

Згідно листа Південно-Східного Міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробацій Міністерства Юстиції України №214/Е від 24.01.2017 року з 01.01.2017 року підвищено оклад (тарифну ставку), тому "базовий" місяць для індексації заробітної плати засуджених є січень 2017 року.

Згідно "Порядку проведення індексації грошових доходів населення" № 1078 від 24.11.2016 року, уперше право на індексацію зарплати коефіцієнт 3,7% у працівників з оплатою ЄТС виникло у червні 2017 року, оскільки індекс споживчих цін за лютий-квітень перевищив встановлений поріг індексації і склав 103,7% (1,01*1,018*1,009)";

- порушення пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою КМУ від 17 липня 2003 №1078: індексація заробітної плати засуджених здійснена несвоєчасно.

Так, індексація заробітної плати засуджених ОСОБА_1, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 за червень та липень була нарахована 21.08.2017 року. Однак, згідно чинного законодавства, індексація заробітної плати нараховується в тому ж місяці, за який проводилась індексація.

Матеріалами справи підтверджується, що на підставі висновків акту перевірки, 28 серпня 2017 року головним державним інспектором Демченко А.В. винесено припис №08-18-0570/0113/0059, яким приписано у строк до 28.09.2017 усунути порушення виявлені в акті перевірки (а.с.111-112).

Крім того, 19 вересня 2017 року ГУ Держпраці у Запорізькій області прийнято постанову про накладення штрафу №277, якою до позивача, на підставі абзацу 4 частини 2 статті 265 КЗпП України, накладено штраф у розмірі 352 000грн. (а.с.21-22).

Позивач, не погоджується з притягненням його до відповідальності.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.2017 №295 затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі Порядок №295). Вказаний порядок визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування).

Відповідно до пп.3, 4 п.5 Порядку №295 інспекційні відвідування проводяться: за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту; за рішенням суду, повідомленням правоохоронних органів про порушення законодавства про працю.

Матеріали справи містять лист Запорізької місцевої прокуратури №2, в якому зазначено про проведення перевірки додержання вимог законодавства про оплату та охорону праці адміністрацією ДУ "Біленківська виправна колонія (№99)" (а.с. 84 т.1).

У зв`язку з повідомленням Запорізької місцевої прокуратури №2 про можливе порушення законодавства про працю адміністрацією ДУ "Біленківська виправна колонія (№99)", Головним Управлінням Держпраці в Запорізькій області прийнято наказ від 18.08.2017 року № 1049 «Про проведення інспекційного відвідування» щодо ДУ "Біленківська виправна колонія (№99)" у термін до 28.08.2017 року (а.с. 85 т. 1).

Матеріали справи містять направлення на проведення заходу державного нагляду/контролю, в якому зазначена дата початку та дата закінчення заходу: з 19 по 28 вересня 2017 року (а.с. 86 т. 1).

Згідно пункту 19 Порядку №295 за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.

Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником. Один примірник акта залишається в об`єкта відвідування (п.20 Порядку №295).

Матеріали справи містять акт перевірки додержання суб`єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов`язкове державне соціальне страхування №08-18-0570/0113 (а.с. 87-95 т. 1).

Відповідно до пункту 27 Порядку №295 у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об`єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

Так, матеріали справи містять Припис №08-18-0570/0113-0059 від 28.08.2017 року, згідно якого приписано усунути порушення, зазначені в приписі до 28 вересня 2017 року та в подальшому дотримуватися вимог статті 106 КЗПП України щодо оплати праці в надурочний час; частини 1 статті 117 КЗПП України, статті 33 ЗУ «Про оплату праці» щодо вжиття дієвих заходів дотримання норм законодавства України при виплаті індексації заробітної плати; усунути порушення та в подальшому дотримуватися вимог п. 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» щодо вжиття дієвих заходів дотримання норм законодавства України при нарахування індексації заробітної плати.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що статтею 106 КЗпП України визначено, що за погодинною системою оплати праці робота в надурочний час оплачується в подвійному розмірі годинної ставки. За відрядною системою оплати праці за роботу в надурочний час виплачується доплата у розмірі 100 відсотків тарифної ставки працівника відповідної кваліфікації, оплата праці якого здійснюється за погодинною системою, - за всі відпрацьовані надурочні години. У разі підсумованого обліку робочого часу оплачуються як надурочні всі години, відпрацьовані понад встановлений робочий час в обліковому періоді, у порядку, передбаченому частинами першою і другою цієї статті. Компенсація надурочних робіт шляхом надання відгулу не допускається.

Відповідно до ст.12 Закону України "Про оплату праці" норми оплати праці (за роботу в надурочний час; у святкові, неробочі та вихідні дні; у нічний час; за час простою, який мав місце не з вини працівника; при виготовленні продукції, що виявилася браком не з вини працівника; працівників молодше вісімнадцяти років, при скороченій тривалості їх щоденної роботи тощо) і гарантії для працівників (оплата щорічних відпусток; за час виконання державних обов`язків; для тих, які направляються для підвищення кваліфікації, на обстеження в медичний заклад; для переведених за станом здоров`я на легшу нижчеоплачувану роботу; переведених тимчасово на іншу роботу у зв`язку з виробничою необхідністю; для вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років, переведених на легшу роботу; при різних формах виробничого навчання, перекваліфікації або навчання інших спеціальностей; для донорів тощо), а також гарантії та компенсації працівникам в разі переїзду на роботу до іншої місцевості, службових відряджень, роботи у польових умовах тощо встановлюються Кодексом законів про працю України та іншими актами законодавства України.

При цьому, норми і гарантії в оплаті праці, передбачені частиною 1 ст.12 Закону України "Про оплату праці" та Кодексом законів про працю України, є мінімальними державними гарантіями.

Разом з тим, матеріалами справи підтверджується, що за травень 2017 року норма тривалості робочого часу при 40-годинному робочому тижні становить 159 годин, з урахуванням ставки 0,25 згідно штатного розпису підприємства ДУ "БВК (N9 99)" норма тривалості робочого часу за травень 2017 року становить 39,75 годин. Однак, згідно табеля обліку робочого часу засуджених за травень 2017 року двірник ОСОБА_1 , нарядчик ОСОБА_2 , різник хлібу ОСОБА_3, старший пекар ОСОБА_4, робочий їдальні ОСОБА_5, пекар ОСОБА_6, старший кухар ОСОБА_7, робочий їдальні ОСОБА_8 , робітник крамниці ОСОБА_10 , комірник ОСОБА_9 , банщик ОСОБА_11 відпрацювали 40 годин. Робота в надурочний час (0,25 годин) за травень 2017 року не нарахована та не виплачена на день інспектування.

Також матеріалами справи підтверджується, що за липень 2017 року норма тривалості робочого часу при 40-годинному робочому тижні становить 168 годин, з урахуванням ставки 0,25 згідно штатного розпису підприємства ДУ "БВК (№99)" норма тривалості робочого часу за липень 2017 року становить 42 години. Однак, згідно табеля обліку робочого часу засуджених за липень 2017 року двірник ОСОБА_1 , нарядчик ОСОБА_2 , різник хлібу ОСОБА_3, старший пекар ОСОБА_4, робочий їдальні ОСОБА_5, пекар ОСОБА_6, старший кухар ОСОБА_7, робочий їдальні ОСОБА_8 , робітник крамниці ОСОБА_10, банщик ОСОБА_11 відпрацювали 43 години. Робота в надурочний час (1 година) за липень 2017 року не нарахована та не виплачена на день інспектування.

Зазначені порушення підтверджуються наданою до матеріалів адміністративної справи бухгалтерською довідкою по ДУ "Біленьківська виправна колонія (№99)" відповідно до якої кількість робочих годин при 0,25 ставки у травні 2017 становить 39,75 годин, фактично відпрацьовано - 40 годин, у липні кількість робочих годин при 0,25 ставки становить - 42 години, фактично відпрацьовано - 43 годин (а.с. 24, 109 т. 1).

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити щодо посилань позивача на те, що наказом начальника установи №570-аг-16 від 30.12.2016 було запроваджено по установі підсумковий облік робочого часу для засуджених з тим, щоб загальна тривалість робочого часу за обліковий період (рік) не перевищувала норму тривалості робочого часу відповідно до законодавства, наступне.

Відповідно до ч.1 ст.118 Кримінально-виконавчого кодексу України праця засуджених до позбавлення волі регулюється законодавством про працю з особливостями, визначеними цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.119 Кримінально-виконавчого кодексу України для осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, робочий тиждень не може перевищувати норму тривалості робочого часу, встановленого законодавством про працю. Місце та вид роботи, час початку та закінчення роботи (зміни) визначаються адміністрацією колонії. Засуджені звільняються від роботи у вихідні, святкові та неробочі дні, визначені законодавством про працю.

Водночас, частиною 2 статті 119 Кримінально-виконавчого кодексу України визначено, що з урахуванням характеру виконуваних засудженим робіт допускається підсумований облік робочого часу з тим, щоб тривалість робочого часу за обліковий період не перевищувала нормального числа робочих годин.

Слід зазначити, що підсумований облік робочого часу передбачає, що тривалість роботи протягом доби може відхилятися у певних межах від робочого дня нормальної тривалості, однак, установлена законом норма робочого часу має бути дотримана в середньому за повний обліковий період: тиждень, місяць, квартал, рік.

Не дотримання такої норми тривалості робочого часу в тижневий обліковий період є порушенням норм законодавства про працю, при цьому, дотримання загальної тривалості робочого часу за обліковий період (рік) не є виконанням норм трудового законодавства в даному випадку.

Так, згідно зі статтею 61 КЗпП, на безперервно діючих підприємствах, в установах, організаціях, а також на окремих виробництвах, у цехах, на дільницях, у відділеннях і на деяких видах робіт, де за умовами виробництва (роботи) не може бути додержано встановленої для такої категорії працівників щоденної чи щотижневої тривалості робочого часу, допускається за погодженням із профспілковим комітетом підприємства, установи, організації запровадження робочого часу з тим, щоб тривалість робочого часу за обліковий період не перевищувала нормального числа робочих годин.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що позивач (щодо роботи засуджених) не є безперервно діючим підприємством, та не займається виробництвом, яке знаходиться у безперервному графіці роботи, не є підприємством з змінним графіком роботи. Отже щоденна чи щотижнева тривалість робочого часу (щодо роботи засуджених) має бути дотримана позивачем.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції піддає критиці запровадження позивачем по установі підсумкового обліку робочого часу для засуджених за обліковий період рік. Так, наказом начальника Біленьківської виправної колонії від 30.12.2016 №570/аг-16 "Про встановлення шестиденного робочого тижня для засуджених", серед іншого наказано запровадити по установі підсумований облік робочого часу для засуджених з тим, щоб загальна тривалість робочого часу за обліковий період (рік) не перевищувала норму тривалості робочого часу відповідно до законодавства (а.с. 23 т.1).

Разом з тим, матеріалами справи підтверджується, що зазначений наказ під час проведення інспектування інспектору Держпраці не надавався.

Також, матеріали адміністративної справи не містять доказів, що зазначений наказ було доведено як до співробітників Біленьківської виправної колонії, так і до засуджених, які залучались до праці.

Водночас, на спростування доводів позивача в матеріалах адміністративної справи міститься бухгалтерська довідка по державній установі "Біленьківська виправна колонія (№99)", в якій головний бухгалтер та бухгалтер зазначають про те, що при нарахуванні заробітної плати засудженим з господарського обслуговування помилково не донараховано: у травні 2017 року - 0,25 годин робочого часу, у липні 2017 року 1,0 годин робочого часу (згідно ліміту робочого часу для засуджених на 2017 рік) (а.с. 109 т. 1).

Матеріалами справи підтверджується, що виплата заробітної плати засудженим здійснювалась позивачем помісячно, а відтак позивач зобов`язаний був виплатити заробітну плату за фактично відпрацьований час, проте, позивачем не було виплачено заробітну плату у травні 2017 року за 0,25 годин понадурочного робочого часу та у липні 2017 року - 1 годину понадурочного робочого часу.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про підтвердження порушень позивачем вимог статті 106 КЗпП України та статті 12 Закону України "Про оплату праці".

Стосовно порушення ч. 5 ст.95 КЗпП України, та ст.33 Закону України "Про оплату праці", а також Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою КМУ від 17 липня 2003 №1078, суд першої інстанції правильно зазначив, що, відповідно до приписів статті 95 КЗпП України мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов`язковою на всій території України для підприємств, установ, організацій усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб. Заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Статтею 33 Закону України "Про оплату праці" визначено, що в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством.

Відповідно до пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 №1078, у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації. У разі коли підвищення розмірів мінімальних соціальних гарантій, зазначених в абзаці першому цього пункту, не супроводжується зростанням грошових доходів громадян, передбачених пунктом 2 цього Порядку, грошові доходи індексуються на загальних підставах відповідно до пунктів 1-1 і 4 цього Порядку. Якщо сума збільшення грошових доходів менша від суми індексації, нарахованої відповідно до цього Порядку, подальша індексація проводиться за прикладом, наведеним у додатку 4. У разі підвищення грошових доходів населення випереджаючим шляхом з урахуванням прогнозного рівня інфляції базовим місяцем вважається місяць, у якому мало місце таке підвищення. Для проведення подальшої індексації або здійснення чергового підвищення доходів випереджаючим шляхом обчислення індексу споживчих цін здійснюється наростаючим підсумком починаючи з наступного за базовим місяця. Нарахування сум індексації або проведення чергового підвищення грошових доходів випереджаючим шляхом здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, на підставі якого нарахована сума індексації перевищить суму підвищення доходів випереджаючим шляхом у базовому місяці.

Разом з тим, з матеріалів адміністративної справи вбачається, що позивачем індексація заробітної плати за червень та липень 2017 року не виплачена ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10. , а також індексація заробітної плати засуджених ОСОБА_1, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 за червень та липень була нарахована 21.08.2017 року.

При цьому, матеріали справи не містять доказів, що спростовують зазначене.

Позивачем зазначено, що позивач є державною установою, у зв`язку з чим індексація була проведена та виплачена несвоєчасно, проте, такі обставини не є поважними та не можуть бути підставою для невиконання вимог чинного законодавства України.

Частиною другою статті 265 КЗпП України передбачена відповідальність юридичних та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю, за порушення вимог законодавства про працю.

Так, юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

При цьому, зазначений штраф є фінансовою санкцією і не належить до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України.

Штрафи зазначені у частині 2 статті 265 КЗпП України, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 2 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року № 509, штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками.

Згідно з положеннями зазначеного вище пункту штрафи можуть бути накладені, у тому числі, на підставі акта про виявлення під час перевірки порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громадами.

Так, у зв`язку з виявленими в ході інспекційного відвідування порушеннями вимог законодавства про працю, першим заступником начальника Управління Держпраці у Запорізькій області Дановським В.В. 19.09.2017 винесено постанову про накладення штрафу №277, якою на позивача накладено штрафи в розмірі 352 000 грн.

Виявленні порушення були усунуті позивачем в добровільному порядку у встановлений у приписі строк, проте, у відповідача був наявний обов`язок щодо накладення на позивача штрафу з огляду на те, що в силу пункту 29 Поряду №295, заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Відповідно до п.27 Порядку №295 у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об`єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого виносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

Отже, відповідно до положень п. 29 Порядку № 295, заходи про притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Враховуючи вищевикладене та те, що позивачем допущено порушення законодавства України в частині недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідачем правомірно прийнято постанову про накладення штрафу.

Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Матеріали справи містять експертний висновок позасудового експертного економічного дослідження, наданого позивачем до матеріалів справи.

На вирішення експерта ставилися питання:

1. Чи підтверджуються документально висновки акта перевірки щодо запровадження підсумкового робочого часу для засуджених?

- По цьому питанню надано відповідь, що документально підтвердити висновки акта перевірки не надається за можливе, оскільки питання передбачає надання оцінки управлінських рішень посадових осіб виправної колонії щодо виробничої необхідності введення підсумкового обліку використаного робочого часу засудженими, що не відноситься до компетенції експерта-економіста.

2. Чи підтверджуються документально висновки акта перевірки щодо перевищення норми робочого часу за використання підсумкового робочого часу для засуджених?

- По цьому питанню надано відповідь, що в об`ємі наданих документів, з урахуванням підсумкового обліку робочого часу річного облікового періоду, не підтверджуються висновки акту перевірки щодо перевищення граничної норми робочого часу для засуджених.

3. Чи була в державній установі Біленьківська виправна колонія (№99) фінансова можливість нарахувати та виплатити в повному обсязі нараховану індексацію заробітної плати засудженим за червень та липень 2017 року?

- По цьому питанню надано відповідь, що в об`ємі наданих документів, підтвердити нарахування та виплату в повному обсязі індексації заробітної плати засудженим не надається за можливе.

Колегія суддів апеляційної інстанції не може покладатися на висновки даного експертного дослідження, як на доказ, що спростовує висновки акту перевірки відповідача, оскільки в повному обсязі позитивного висновку експертне дослідження на поставлені питання не надало.

Водночас, експертом щодо другого питання зазначено, що в об`ємі наданих документів не підтверджуються висновки акту. При цьому, колегія суддів апеляційної інстанції не може дослідити, які саме документи надавалися позивачем для експертного дослідження та чи були документи подані для експертного дослідження в повному обсязі.

Судово-економічне дослідження по справі не призначалося; з відповідачем не обговорювалися питання, поставлені для експертного дослідження; не оглядалися документи, що подавалися позивачем для експертного дослідження.

Вищезазначене не надає можливості для оцінки експертного дослідження, проведеного не в судовому порядку, як доказу, що надає підстави для спростування висновків акта перевірки.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Державної установи "Біленьківська виправна колонія (№ 99)".

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що 12.09.2017 року на адресу позивача надійшов лист повідомлення про розгляд справи № 08/03.4-14/5497 від 07.09.2017 року, яким начальник ДП "Біленківська виправна колонія (№99)" викликався 19.09.2017 року на розгляд справи щодо накладення на установу штрафу за результатами перевірки.

Отже позивач був завчасно (належним чином) повідомлений про час та місце розгляду справи про накладення штрафу.

Матеріали справи містить копії поштових відправлень, що підтверджують направлення 20.09.2017 року на адресу ДП "Біленківська виправна колонія (№99)" та отримання поштового відправлення 21.09.2017 року (а.с. 126, 127, т. 1).

Зазначене дає підстави для висновку, що відповідач направив на адресу ДП "Біленківська виправна колонія (№99)" постанову про накладення штрафу 20.09.2017 року.

При цьому, в постанові про накладення штрафу зазначено, що вона надіслана листом з повідомленням про вручення суб`єкту господарювання, роботодавцю 20.09.2017 року (а.с. 125 т. 1).

Отже спростовується твердження позивача, що начальник ДП "Біленківська виправна колонія (№99)" ОСОБА_13 прибув для розгляду справи 19.09.2017 року; у зв`язку з цим спростовується і твердження позивача, що 19.09.2017 року йому не було роз`яснено його права і обов`язки, що він не заслуховувався з приводу встановлених перевіркою порушень, що він був позбавлений права користуватися правовою допомогою.

Матеріали справи не містять підтверджень, що представник позивача прибув для розгляду справи про накладення штрафу 19.09.2017 року за адресою: вул Північне шосе, 25, м. Запоріжжя.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог.

Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи позивача спростовуються доводами, викладеними відповідачем та нормами законодавства України, що регулює дані правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

З огляду на результати апеляційного розгляду справи, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної установи «Біленьківська виправна колонія (№99)» на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07.08.2018 - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07.08.2018 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили 19.06.2019 та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно ст. 328, 329 КАС України шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 19.06.2019.

В повному обсязі постанова виготовлена 25.06.2019.

Головуючий суддя Ю.В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя С.М. Іванов