Справа № 805/4860/15-а
Суддя: Гончарова І.А.
Дата ухвалення: 2019-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

27 червня 2019 року

Київ

справа №805/4860/15-а

адміністративне провадження №К/9901/7698/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гончарової І.А.,

суддів - Олендера І.Я., Ханової Р.Ф.,

здійснивши попередній розгляд касаційної скарги Слов`янської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області

на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 08.12.2015 (головуючий суддя - Голошивець І.О.)

та на ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2016 року (колегія суддів: головуючий суддя - Гаврищук Т.Г., судді - Блохін А.А., Сухарьок М.Г.)

у справі №805/4860/15-а

за позовом Державного підприємства «Донецька залізниця» в особі Краснолиманської дистанції електропостачання Державного підприємства «Донецька залізниця»

до Слов`янської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області

про визнання неправомірним та скасування рішення про застосування штрафних фінансових санкцій та пені,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2015 року Державне підприємство «Донецька залізниця» в особі Краснолиманської дистанції електропостачання Державного підприємства «Донецька залізниця» (далі - Підприємство) звернулось в Донецький окружний адміністративний суд з позовом до Слов`янської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області (далі - Слов`янська ОДПІ) про визнання неправомірним та скасування рішення про застосування штрафних фінансових санкцій та пені.

В обґрунтування позовних вимог Підприємство зазначило, що штрафні (фінансові) санкції та пеня за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції до платників єдиного внеску, що перебувають на обліку в органах доходів в зборів, що знаходяться на території проведення антитерористичної операції не застосовуються.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 08.12.2015, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2016 року, адміністративний позов задоволено:

- визнано неправомірним та скасовано рішення Слов`янської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області №/3908 від 27 липня 2015 року про застосування штрафних санкцій в сумі 67 854 (шістдесят сім тисяч вісімсот п`ятдесят чотири) гривні 44 коп. та нарахування пені в сумі 2 035 (дві тисячі тридцять п`ять) гривень 46 коп. за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в січні та лютому 2015 року;

- стягнуто на користь Державного підприємства "Донецька залізниця" за рахунок бюджетних асигнувань Слов`янської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області судовий збір у розмірі 1 218 гривень 00 копійок.

Задовольняючи позовні вимоги суди першої та апеляційної інстанції зазначили про протиправність застосування контролюючим органом до позивача як суб`єкта господарювання, який здійснює свою діяльність та перебуває на обліку в органі доходів і зборів, що знаходиться на території проведення антитерористичної операції штрафних (фінансових) санкцій та пені за невиконання обов`язків платника єдиного внеску.

Не погоджуючись з зазначеними рішеннями судів першої та апеляційної інстанції відповідач подав до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просив їх скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог касаційної скарги посилається на те, що оскаржуване рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску прийняте ним у відповідності до вимог законодавства та у спосіб, встановлений законом.

Від позивача відзиву на касаційну скаргу не надійшло, що не перешкоджає розгляду справи.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16 листопада 2016 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою відповідача.

Пунктом 4 частини першої Розділу VІІ "Перехідні положення" КАС України (в редакції, що діє з 15 грудня 2017 року) передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

29 січня 2018 року касаційну скаргу передано до Верховного Суду в порядку передбаченому Розділом VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017).

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вірно встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, Державне підприємство «Донецька залізниця» є юридичною особою, зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, юридична адреса: 83000, Донецька обл., місто Донецьк, вул. Артема, 68 (а.с.15-16).

Краснолиманська дистанція електропостачання "Державного підприємства "Донецька залізниця" є відокремленим підрозділом Державного підприємства «Донецька залізниця» без права юридичної особи, перебуває на обліку в Слов`янській ОДПІ.

27 липня 2015 року відповідачем прийнято рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № /3908, яким позивачу за несплату або не своєчасну сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 21 січня 2015 року по 26 лютого 2015 року визначено штраф у розмірі 67 854,44 грн та нарахована пеня в сумі 2 035,46 грн (а.с.8).

Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку, пеня нараховувалася Підприємству за період з 21 січня 2015 року по 26 січня 2015 року в сумі 889,35 грн, з 21 лютого 2015 року по 24 лютого 2015 року в сумі 0, 35 грн та за період 21 лютого 2015 року по 26 лютого 2015 року в сумі 1 145, 76 грн (а.с.9).

Не погодившись з вказаним рішенням контролюючого органу, Підприємство оскаржило його в адміністративному порядку, шляхом подачі до Головного управління ДФС у Донецькій області скарги вих. №188/470 від 05 серпня 2015 року (а.с.47-48).

Рішенням Головного управління ДФС України у Донецькій області від 04 вересня 2015 року № 8189/10/05-99-10-03-12-1 про результати розгляду скарги підприємства №188/470 від 05 серпня 2015 року скаргу начальника Краснолиманської дистанції електропостачання Державного підприємства «Донецька залізниця» залишено без розгляду (а.с.49-51).

В подальшому Підприємство повторно оскаржило рішення Слов`янської ОДПІ №/3908 від 27 липня 2015 року на суму штрафу - 67 854,44 грн та пені - в сумі 2 035,46 грн, шляхом подачі скарги вих. №188/582 від 29 вересня 2015 року (а.с.52-53).

Рішенням Головного управління ДФС України у Донецькій області від 21 жовтня 2015 року № 9928/10/05-99-10-03-12-1 про результат розгляду скарги підприємства №188/582 від 29 вересня 2015 року скаргу начальника Краснолиманської дистанції електропостачання Державного підприємства «Донецька залізниця» залишено без розгляду (а.с.54-57).

Факт порушення термінів сплати єдиного внеску позивач не заперечує.

Надаючи правову оцінку вищевикладеним обставинам справи, на думку колегії суддів, судові рішення судів першої та апеляційної інстанції є законним і обґрунтованим виходячи з наступного.

Згідно з частиною другою статті 2 Закону № 2464-VI виключно цим Законом визначаються принципи збору та ведення обліку єдиного внеску, платники єдиного внеску, порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, розмір єдиного внеску, орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність, склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Відповідно до положень пункту 1 частини другої статті 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Порядок обчислення та строки сплати єдиного внеску передбачені статтею 9 Закону №2464-VI. Частиною восьмою цієї статті передбачено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Стаття 25 Закону № 2464-VІ регламентує заходи впливу та стягнення, і частиною першої цієї статті передбачено, що рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до частини десятої статті 25 Закону № 2464-VІ на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Частиною одинадцятою цієї статті передбачено, що орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції, зокрема за несвоєчасну сплату єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум (у редакції Закону до 01 січня 2015 року - 10 відсотків).

Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VII від 02 вересня 2014 року (далі - Закон № 1669-VII), який набрав чинності з 15 жовтня 2014 року, визначає, серед іншого, тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.

Підпунктом 8 пункту 4 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1669-VII внесено зміни до Закону № 2464-VІ, а саме підпункт «б» розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено пунктом 9-3 (пункт 9-4 в редакції Закону з 13 березня 2015 року) такого змісту:

« 9-4. Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу».

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України».

На виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція (дію розпорядження зупинено згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079-р), яке втратило чинність згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України».

Надаючи правову оцінку обставинам цієї справи, суд виходить з того, що саме перебування платників єдиного внеску на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводилася антитерористична операція, є підставою для зупинення застосування до таких платників заходів впливу, стягнення і відповідальності за порушення Закону № 2464-VІ.

Місто Слов`янськ Донецької області входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затверджених розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р (втратило чинність) і розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р (чинне).

З огляду на дію абзацу третього пункту 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VІ відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Отже, позивач звільняється від відповідальності за несвоєчасну сплату єдиного внеску з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції за умови перебування його на обліку органу доходів і зборів, розташованому на території населеного пункту, де проводилася така операція.

У межах спірних відносин накладення штрафу та нарахування пені відбулося за період з 21.01.2015 по 26.02.2015, тобто період проведення антитерористичної операції, за умови перебування позивача, як платника єдиного внеску на обліку в органі доходів і зборів, розташованому в місті проведення цієї операції, без врахування положень Закону, який прямо забороняє притягнення до відповідальності за невиконання обов`язків платника єдиного внеску, що прямо передбачено пунктом 9-4 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464-VІ.

Таким чином, застосування до позивача штрафних санкцій та пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску за період з 21.01.2015 по 26.02.2015 є протиправним.

Водночас Верховний Суд зазначає, що Закон №2464-VІ не скасовує обов`язків платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а надає можливість на період антитерористичної операції не виконувати їх у встановлені строки (своєчасно) та в повному обсязі.

Суд виходить з того, що пункт 9-4 розділу VIII Закону № 2464-VІ є чинним на цей час, зміни безпосередньо до Закону № 2464-VІ щодо виключення або викладення в новій редакції тощо пункту 9-4 розділу VIII цього Закону не внесені, чим спростовуються доводи податкового органу щодо втрати чинності положень цього пункту.

Доводи податкового органу щодо ненадання позивачем контролюючтому органу сертифіката Торгово-промислової палати України про наявність форс-мажорних обставин, які призвели до несвоєчасної сплати єдиного внеску в спірний період, є неприйнятними з огляду на відсутність такої умови для звільнення від відповідальності у нормі прямої дії, а саме пункту 9-4 розділу VIII Закону № 2464-VІ, який є спеціальним у розумінні статті 2 цього Закону. Потреба в цьому сертифікаті виникне при визнанні безнадійної недоїмки та її списанні.

Така ж сама правова позиція викладена Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду під час розгляду зразкової справи №812/292/18 у рішенні від 30.03.2018.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про протиправність оскаржуваного рішення відповідача.

Згідно з частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Відповідно до частини третьої статті 343 КАС України суд касаційної інстанції, здійснивши попередній розгляд справи, залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Розглянувши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та здійснивши системний аналіз долучених до справи доказів, проаналізувавши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків судів попередніх інстанцій, а тому касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій без змін.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 343, 350, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Слов`янської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 08.12.2015 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2016 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. А. Гончарова

Судді І. Я. Олендер

Р. Ф. Ханова