Справа № 300/332/19
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2019-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/4873/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Хобор Р. Б., Шевчук С. М.;

за участю секретаря судового засідання Джули В. М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 березня 2019 року в справі № 300/332/19 (головуючий суддя Панікар І. В., м. Івано-Франківськ, повне судове рішення складено 02 квітня 2019 року) за позовом Державного підприємства "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат" до Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування окремих положень індивідуального акту,-

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат" звернулося із позовом до Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування окремих положень індивідуального акту - постанови від 31.01.2019 року, винесеної у зведеному виконавчому провадженні № 43824756 заступником начальника Івано-Франківського міського відділу Державної виконавчої служби Богаком Я.В. (про арешт коштів боржника), що містяться на розрахунковому рахунку № НОМЕР_1 , МФО 315784, у філії Хмельницького обласного управління АТ "Ощадбанк" (належить Шепетівському військовому лісгоспу ДП "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат") щодо арешту коштів боржника, які стосуються виплати заробітної плати працівникам та сплати обов`язкових платежів до бюджету.

В обґрунтування вимог позовної заяви зазначає, що винесена заступником начальника Івано-Франківського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківської області Богаком Я.В. 31.01.2019 року постанова є протиправною, з огляду на те, що один із арештованих рахунків - № НОМЕР_1 , що відкритий у філії Хмельницького обласного управління АТ "Ощадбанк" (МФО 315784) призначений для забезпечення виплати заробітної плати працівникам підприємства, податків, пов`язаних із виплатою заробітної плати та сплати інших обов`язкових зборів та платежів до місцевого та державного бюджетів, внаслідок чого порушуються конституційні права громадян, які працюють на підприємстві та унеможливлюється виконання обов`язку позивача зі сплати податків та інших обов`язкових платежів.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 березня 2019 року позов задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано постанову про арешт коштів боржника за № ЗВП№43824756 від 31.01.2019 року в частині арешту коштів, які стосуються виплати заробітної плати працівникам та сплати обов`язкових платежів до бюджету, які пов`язані з виплатою заробітної плати, що містяться на розрахунковому рахунку № НОМЕР_1 в АТ "Ощадбанк" (МФО 315784). У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Івано-Франківським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області подано апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення було порушено норми матеріального та процесуального права. Також зазначає, що рахунок, на який накладено арешт, не є спеціальним в розумінні Закону України «Про виконавче провадження».

Представник позивача, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги заперечив та просить відмовити в її задоволенні.

Інші особи, у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання, що відповідно до частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи за їхньої відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Встановлено, що заступником начальника Івано-Франківського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківської області Богаком Я.В., 31.01.2019 року при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження № 43824756, винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на кошти в межах суми 4144254,31 гривень, що містяться на всіх рахунках Державного підприємства "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат", відкритих в Філії-Хмельницьке обласне управління АТ "Ощадбанк" МФО 315784; Хмельницька філія ПАТ КБ Приватбанк МФО 315405; АТ "Райфайзен Банк Аваль" у м. Києві МФО 380805 (а.с.11-12).

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції не погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції зазначив, що накладення арешту на рахунки позивача, серед яких є призначений для виплати заробітної плати, унеможливлює своєчасну виплату заробітної плати та інших виплат працівникам боржника, що призводить до порушення прав громадян, що працюють на підприємстві.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції з такими висновками не погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЗУ Про виконавче провадження № 606-ХІУ (далі Закон № 606-ХІУ, чинний у період спірних правовідносин) примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Правовідносини у сфері примусового виконання судових рішень регулюються Законом України Про виконавче провадження №1404-VIII від 02.06.2016 (далі Закон №1404-VIII).

Відповідно до ст.1 Закону №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п.1 ч.2 ст.18 Закону №1404-VIII, виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.18 Закону №1404-VIII, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи (ч.2 ст.52 Закону №1404-VIII).

Згідно з ч.3 ст. 52 Закону №1404-VIII, не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що вищевказаний рахунок не є рахунком спеціального режиму використання, а з наданої відповіді від ПАТ «Ощадбанк» вбачається, що рахунок є поточним, а не спеціальним, тобто цей рахунок підлягає арешту за наявних визначених законом підстав.

Крім цього апеляційний суд зазначає наступне. Постановою Правління Національного банку України від 11.09.2017 № 89 затверджено План рахунків бухгалтерського обліку банків України та Інструкцію про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України.

Планом передбачено, що до Класу 2 рахунків Операції з клієнтами включено, зокрема, рахунки 2600 кошти на вимогу суб`єктів господарювання та 2604 цільові кошти на вимогу суб`єктів господарювання.

Відповідно до вимог Інструкції призначення рахунку 2600 (кошти на вимогу суб`єктів господарювання): облік вкладів (депозитів) на вимогу суб`єктів господарювання (крім небанківських фінансових установ), у тому числі поточні рахунки суб`єктів господарювання та розрахунки за ними; надані кредити овердрафт. На цьому рахунку також обліковуються суми, що перераховуються клієнтами для формування статутного капіталу до їх реєстрації як юридичних осіб. За дебетом рахунку проводяться суми перерахувань, виплат за розпорядженням власників рахунків згідно з режимом роботи рахунків; суми коштів, що підлягають примусовому стягненню відповідно до законодавства України; суми, що обумовлені договором між банком і клієнтом - власником рахунку; надані кредити овердрафт. За кредитом рахунку проводяться суми, що надходять у встановленому порядку на рахунки клієнтів згідно з режимом роботи рахунків; суми залишків кредитів овердрафт, що перераховані на рахунки обліку відповідних кредитів.

Призначення ж рахунку 2604 (цільові кошти на вимогу суб`єктів господарювання): облік коштів на вимогу, цілі використання яких обумовлені окремими законодавчими актами України. За кредитом рахунку проводяться суми, що надходять на рахунки. За дебетом рахунку проводяться суми витрат і перерахувань згідно з режимом роботи рахунків. Відтак, саме рахунки 2604 є спеціальними рахунками, на які розповсюджуються обмеження у накладенні арешту, передбачені положеннями ЗУ Про виконавче провадження.

В матеріалах справи відсутні докази повернення Банком постанови виконавця з підстав, зазначених вище, відтак колегія суддів приходить до висновку, що у відповідача не було належних та допустимих доказів того, що на рахунку № 3859 знаходяться кошти щодо виплати спеціальних платежів.

З врахуванням наведених вище обставин справи та норм чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова від 31.01.2019 року, винесена у зведеному виконавчому провадженні № 43824756 заступником начальника Івано-Франківського міського відділу Державної виконавчої служби Богаком Я.В. (про арешт коштів боржника), що містяться на розрахунковому рахунку № НОМЕР_1 , МФО 315784, у філії Хмельницького обласного управління АТ "Ощадбанк" (належить Шепетівському військовому лісгоспу ДП "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат"), прийнята відповідачем у відповідності до вимог ст. 18, 48, 56 Закону України Про виконавче провадження, п. 8 розділу 8 Інструкції з організації примусового виконання рішень, та ст. 59 Закону України Про банки та банківську діяльність.

Одночасно суд апеляційної інстанції зважає на положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32 - 41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд першої інстанції не звернув належної уваги на вказані обставини, а тому дійшов помилкового висновку щодо протиправності оскаржуваної постанови про накладення арешту на грошові кошти боржника.

За пунктами 3, 4 ч.1 ст.317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

В підсумку, такі обставини є безсумнівною підставою для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні позову з наведених вище підстав.

Керуючись ст. ст. 241, 243, 308, 310, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 317, 321, 322, ст.325 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області задовольнити.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 березня 2019 року в справі № 300/332/19 скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні адміністративного позову Державного підприємства "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат" до Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування окремих положень індивідуального акту відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. Б. Хобор
С. М. Шевчук
Повне судове рішення складено 27 червня 2019 року.