Справа № 539/1676/19
Суддя: Грузман Т. В.
Дата ухвалення: 2019-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 539/1676/19
Провадження № 2-а/539/33/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2019 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

в складі: головуючого судді - Грузман Т.В.,

за участі секретаря судового засідання - Павличенко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти 1 Управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП сержанта поліції Сеника Богдана Сергійовича, третя особа Управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в Лубенський міськрайонний суд Полтавської області з позовом до поліцейського роти 1 Управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП сержанта поліції Сеника Богдана Сергійовича, третя особа Управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В позові вказав, що 10.04.2019 року приблизно о 17 год. він керував транспортним засобом ВАЗ 2103, державний номерний знак НОМЕР_1 на автошляху Київ- Харків-Довжанський та на 208 км вищезгаданого автошляху, його автомобіль було зупинено працівниками патрульної поліції, які вказали, що на автомобілі не увімкнено ближнього світла фар, хоча на транспортному засобі в період з 01.10 по 01.05 в денну пору доби вони мають бути увімкнені, чим порушив п. 9.8 ПДР України та притягнуто до відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Позивач вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП є незаконним, необґрунтованим та недоведеним, а постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню з наступних підстав.

Так, інспектор поліції не роз`яснив йому права і обов`язки визначені ст. 63 Конституції України, 307, 308, 268, 287-289 КУпАП. Крім того, відмовив у розгляді клопотання щодо відкладення розгляду справи у зв`язку з необхідністю скористатися юридичною допомогою. Винесена відповідачем постанова про накладення адміністративного стягнення не містить відомості щодо здійснення фіксації правопорушення. Відповідачем фактично не зафіксовано порушення правил користування зовнішніми світловими приладами, яке б доводило його вину, також при розгляді справи не були досліджені інші докази по справі.

Стверджує, що в разі заперечень особи, справа не може бути розглянута без певного часового інтервалу, достатнього для підготовки особи до захисту, тобто, не може бути розглянута безпосередньо на місці правопорушення, як це було здійснено по відношенню до нього.

Він не заперечує той факт, що дійсно, на автошляху керував своїм автомобілем з виключеним ближнім світлом фар і був зупинений відповідачем. Однак, враховуючи відсутність в конструкції транспортного засобу позивача денних ходових вогнів, порушення п. 9.8 ПДР було негайно усунуто ним на місці шляхом увімкнення ближнього світла фар.

Згідно підпункту "г" пункту 9.1. ПДР увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби є попереджувальним сигналом. В той же час диспозиція ч. 2 ст.122 КУпАП передбачає притягнення до відповідальності водіїв транспортних засобів за порушення правил користування попереджувальними сигналами саме при початку руху чи зміні його напрямку. Ст. 122 КупАП не містять положень про встановлення відповідальності за таке порушення ПДР як не увімкнення ближнього світла фар з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами. З огляду на це відповідач мав притягнути його до відповідальності за ст. 125 КУпАП.

Його пояснення та доводи з приводу того, що порушення усунуте на місці шляхом увімкнення ближнього світла фар, а також те, що вчинене правопорушення не є тяжким і не призвело до будь-яких негативних наслідків і за малозначністю можливо його звільнити від покарання, поліцейським до уваги взято не було.

Таким чином, при розгляді справи поліцейський не роз`яснив права та обов`язки, не повідомив його про можливість відкладення справи для того щоб скористатися правовою допомогою, порушивши його права на звернення за правовою допомогою, також, не виявив обставини, які виключають адміністративну відповідальність, пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також не були з`ясовані інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, внаслідок чого при винесенні постанови не було враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан та інші обставини, які слід враховувати при призначенні адміністративного стягнення відповідно до ст. 33 КУпАП.

На підставі викладеного, позивач прохає суд скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ДП18 № 595520 від 10.04.2019 року, а справу про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі закрити.

20.06.2019р. відповідачем надано відзив на позовну заяву, де вказано, що 10.04.2019 о 17 год. 00 хв. на 208 км. а/д М-03 «Київ-Харків-Довжанський» ОСОБА_1 ., керуючи транспортним засобом ВАЗ 2103. д.н.з. НОМЕР_1 , рухався без увімкненого ближнього світла фар поза межами населеного пункту у період з 1 жовтня по 1 травня, чим порушив п. 9.8 Правил дорожнього руху України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Згідно п. 9.8. ПДР України, під час руху механічних транспортних засобів у світлу пору доби з метою позначення транспортного засобу, що рухається, ближнє світло фар повинно бути увімкнене: з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

ОСОБА_1 у позовній заяві не заперечує факту вчинення ним правопорушення, а саме останній зазначає, що «усунув на місці правопорушення шляхом увімкнення ближнього світла фар».

Посилання позивача щодо неправомірності проведення розгляду справи на місці вчинення правопорушення та порушення цим прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є необґрунтованими та такими, що суперечать чинному законодавству. Так Верховний суд у рішенні від 15.03.2018, справа 554/5558/l6-а зробив наступний висновок, який полягає в тому, що «скаржником неправильно розуміються поняття "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення" з посиланням на Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року, № 5-рп/2015 "У справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП, оскільки словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини 1 статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Тоді як поняття "на місці вчинення правопорушення", визначене у статті 258 КУпАП, тлумачиться судом не на користь позивача.»

Галкін О. В . у позовній заяві зазначає, що його дії слід кваліфікувати за ст. 125 КУпАП. Відповідач не погоджується із таким твердженням, виходячи із наступного:

По-перше, підпункт «Г» пункту 9.1 Правил зазначає, що попереджувальним сигналом є увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби. При цьому даним підпунктом не зазначається чи в межах населеного пункту або поза межами населеного пункту увімкнення ближнього світла є попереджувальним сигналом.

Диспозиція ч. 2 ст. 122 КУпАП є альтернативною нормою, яка встановлює порушення водіями транспортних засобів... правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Тобто, встановлено два види порушень: порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами... та порушення правил користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

В свою чергу, пунктом 9.8 Правил передбачено, що з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар. Тобто зазначений пункт Правил передбачає порядок користування водіями транспортних засобів зовнішніми освітлювальними приладами і невиконання зазначеного пункту є адміністративним правопорушенням, за яке передбачена відповідальність за ч.2 ст. 122 КУпАП.

Окрім того, враховуючи, що ближнє світло фар відноситься до зовнішніх освітлювальних приладів, це правило фактично визначає порядок їх використання протягом певного періоду на рівні із вимогами розділу 19 Правил, незважаючи на те, що згідно пп. Г п.9.1 Правил, увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби є також попереджувальним сигналом.

Посилання позивача па невірну кваліфікацію вчиненого адміністративного правопорушення є безпідставними, оскільки дотримання вищевказаного правила слід тлумачити як порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами, що передбачено диспозицією ч.2 ст. 122 КУпАП, у зв`язку з чим діяння позивача за вказаною нормою інспектором поліції кваліфіковано вірно.

Позивача було ознайомлено з правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, та строком оскарження за ст. 289 КУпАП, що підтверджується його підписом у п. 8 постанови серії ДП 18 № 595520 від 10.04.2019.

В судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву з проханням справу розглядати без його участі, позов підтримує на його задоволенні наполягає.

Відповідач - поліцейський роти 1 Управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП сержант поліції Сеник Б.С. в судове засідання не з`явився, прохав розгляд справи проводити без його участі, проти задоволення позову заперечує, доводи виклав у відзиві на позовну заяву .

Третя особа Управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП - надіслало суду заяву з проханням справу розглядати без участі їх представника, проти задоволення позову заперечують, відзив на позовну заяву відповідача підтримують.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає ч.4 ст.229 КАС країни.

Дослідивши матеріали та докази по справі, беручи до уваги думку учасників процесу, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Із матеріалів справи вбачається, що згідно постанови ДП18№595520 складеної поліцейським роти 1 Управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП Сеником Б.С. 10.04.2019 о 17 год. 00 хв. на 208 км. а/д М-03 «Київ-Харків-Довжанський» ОСОБА_1 ., керуючи транспортним засобом ВАЗ 2103. д.н.з. НОМЕР_1 , рухався без увімкненого ближнього світла фар поза межами населеного пункту у період з 1 жовтня по 1 травня, чим порушив п. 9.8 Правил дорожнього руху України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП і був притягнутий до відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 425грн.

З даною постановою позивач не погоджується, вважає, що правопорушення за яке його притягнуто до відповідальності не вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 122 КуПАп, сама постанова є незаконною, необґрунтованою, при її складенні були порушені його права на звернення за правовою допомогою, також, не враховані обставини, які виключають адміністративну відповідальність, пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Положеннями п. 8 ч. 1 ст. 23 вказаного Закону зазначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015р. за № 1395 (далі - Інструкція).

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (п.4 розділ 1 Інструкції).

Пункт 1 розділу III Інструкції, визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статгі 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно з п. 2 розділу 111 Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Отже, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу.

Надаючи оцінку оскарженій постанові у справі про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку про наступне.

Згідно із ч.2 ст. 122 КУпАП, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Таким чином, диспозиція наведеної правової норми передбачає притягнення до відповідальності водіїв транспортних засобів за порушення ними, зокрема, правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку

Зі змісту спірної постанови про адміністративне правопорушення слідує, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у зв`язку із порушенням ним вимог п.п. 9.8 ПДР України, а саме керування транспортним засобом поза населеним пунктом, у якого не були ввімкненні денні ходові вогні або ближнє світло фар.

Частиною 1 статті 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Позивач в адміністративному позові не заперечував вказані обставин та зазначив, що порушення п. 9.8 ПДР України були усунуті ним після зупинки на місці шляхом увімкнення ближнього світла фар.

Пунктом 9.8. розділу 9 ПДР України передбачено, що під час руху механічних транспортних засобів у світлу пору доби з метою позначення транспортного засобу, що рухається, ближнє світло фар повинно бути увімкнене: а) у колоні; б) на маршрутних транспортних засобах, що рухаються по смузі, позначеній дорожнім знаком 5.8, назустріч загальному потоку транспортних засобів; в) на автобусах (мікроавтобусах), що здійснюють перевезення організованих груп дітей; г) на великовагових, великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів; ґ) на транспортному засобі, що буксирує; д) у тунелях.

З 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Згідно з п.1.10 ПДР України, денні ходові вогні - зовнішні світлові прилади білого кольору, передбачені конструкцією транспортного засобу, установлені спереду транспортного засобу і призначені для покращення видимості транспортного засобу під час його руху у світлий час доби. Денні ходові вогні - це зовнішні світлові прилади. Згідно Правил дорожнього руху вони є попереджувальним сигналом. Вимоги до їх ввімкнення містяться в розділі 9 ПДР "Попереджувальні сигнали", а не в розділі 19 ПДР "Користування зовнішніми світловими приладами".

Таким чином, системний аналіз вказаних правових норм, дає підстави для висновку, що вимога про ввімкнення у період з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних засобах під час руху поза населеними пунктами денних ходових вогнів або ближнього світла фар стосується вимог ПДР щодо попереджувальних сигналів.

Суд зазначає, що увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби є попереджувальним сигналом передбаченим п. 9.1 розділу 9 «Попереджувальні сигнали» ПДР України, відповідно до якого попереджувальними сигналами є: сигнали, що подаються світловими покажчиками повороту або рукою; звукові сигнали; перемикання світла фар; увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби; увімкнення аварійної сигналізації, сигналів гальмування, ліхтаря заднього ходу, розпізнавального знака автопоїзда; увімкнення проблискового маячка оранжевого кольору.

Згідно пункту 9.2 розділу 9 «Попереджувальні сигнали» ПДР України, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: перед початком руху і зупинкою; перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Разом із тим, диспозиція ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил користування попереджувальними сигналами саме при початку руху чи зміні його напрямку, тобто у разі порушення п. 9.2 ПДР, чого у даному випадку встановлено не було.

Твердження відповідача про те, що у вказаній ситуації позивачем допущено порушення користування зовнішніми освітлювальними приладами, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП, суд не приймає до уваги, оскільки відповідачем у оскаржуваній постанові зазначено порушення позивачем ПДР України, передбачене пунктом 9.8 розділу 9 "Попереджувальні сигнали", натомість, як вже зазначалось, порядок користування зовнішніми освітлювальними приладами встановлено розділом 19 ПДР, про порушення вимог якого суб`єкт владних повноважень не зазначає.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що правопорушення, зафіксоване інспектором в оскаржуваній постанові, а саме: порушення позивачем вимог п. 9.8 ПДР України -

керування транспортним засобом поза населеним пунктом, у якого не були ввімкненні денні ходові вогні або ближнє світло фар, не може бути кваліфіковане за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

При цьому суд звертає увагу на те, що приписами ст. 125 КУпАП передбачено відповідальність за інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених ст.ст. 121 - 128, ч. 1 і 2 ст. 129, ст.ст. 139 і 140 цього Кодексу.

Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає, що відповідачем було неправильно кваліфіковано виявлене правопорушення позивача за ч. 2 ст. 122 КУпАП, що потягло за собою протиправне притягнення його до відповідальності за правопорушення, якого він не вчиняв.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Суд зазначає, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень на якого покладено обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, не довів правомірність винесення оскаржуваної постанови в справі про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4)безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких -спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На підставі викладеного, беручи до уваги встановлені під час судового розгляду справи обставини, колегія суддів дійшла висновку про протиправність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а тому оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню.

Згідно пункту другого частини третьої статті 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

На підставі викладеного, з урахуванням встановлених КАС України завдань адміністративного судочинства, суд дійшов висновку про необхідність надіслання справи про адміністративне правопорушення у відношенні позивача на новий розгляд до компетентного органу, а саме - до Батальйону управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 139, 242-246, 250, 286 КАС України ,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до поліцейського роти 1 Управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП сержанта поліції Сеника Богдана Сергійовича, третя особа Управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити частково.

Постанову ДП18 № 595520 від 10.04.2019 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП - скасувати.

В частині позовних вимог ОСОБА_1 , що стосуються закриття справи про адміністративне правопорушення - відмовити

Надіслати справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 на новий розгляд до компетентного органу, а саме - до Батальйону управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного адміністравтиного суду через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Лубенського міськрайонного суду Т.В. Грузман