Справа № 580/461/19
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Тимошенко В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2019 року Справа № 580/461/19

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Губської Л.В., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13 березня 2019 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції

у Черкаській області

про визнання незаконною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області (далі - відповідач) про визнання незаконною та скасування постанови про перевірку виконавчого провадження від 18.09.2018 р. № 55951138, винесеної в.о. начальника відділу Черкаського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області Романенко Р.П.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 13 березня 2019 року в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що постанова управління Держпраці в частині штрафу 96000,00 грн. підлягає виконанню, перевірка виконавчого провадження проведена з дотриманням вимог законодавства, виконавче провадження відновлено на підставі ст. 41 Закону № 1404, оскаржувана позивачем постанова прийнята начальника відділу Черкаського РВ ДВС ГТУЮ є правомірною та не підлягає скасуванню.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на те, що в оскаржуваній постанові допущено описку в написанні прізвища посадової особи, що судовим рішенням скасовано постанову управління Держпраці щодо частини штрафу, що, на думку апелянта, є підставою для закінчення виконавчого провадження щодо всієї суми штрафу, що державний виконавець не має права змінювати суму штрафу, а також, що в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції неправильно вказано строки його оскарження та процедуру подання апеляційної скарги.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято за неповно встановлених обставин, з порушенням норм матеріального та процесуального права, наслідком чого є неправильне вирішення справи.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.06.2019 р. було відкрито апеляційне провадження у даній справі, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

У строк, установлений судом, відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 07.03.2018 р. заступником начальника відділу Черкаського районного відділу ДВС ГТУЮ у Черкаській області Нечипоренком Ю.І. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 55951138 з виконання постанови Управління Держпраці у Черкаській області від 23.01.2018 р. №23-23-52/1488-040 про стяягнення з ФОП ОСОБА_1 штрафу на користь держави в сумі 192000 грн.

23.08.2018 р. у ході примусового виконання даного виконавчого провадження на адресу Черкаського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області надійшла постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 03.07.2018 р. у справі № 823/739/18, якою скасовано зазначену постанову Управління Держпраці у Черкаській області в частині накладення штрафу в розмірі 96000,00 грн.

23.08.2018 р. державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

18.09.2018 р. в.о. начальником Черкаського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області Решетняком В.А. з власної ініціативи проведено перевірку матеріалів виконавчого провадження АСВП № 55951138 в частині винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, у результаті якої в зв`язку з тим, що при винесенні постанови від 23.08.2018 р. про закінчення виконавчого провадження державним виконавцем не враховано, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 03.07.2018 р. у справі № 823/739/18 скасовано постанову Управління Держпраці у Черкаській області від 23.01.2018 р. № 23-23-52/1488040 в частині накладення штрафу в сумі 92000 грн.

За результатами даної перевірки винесено постанову від 18.09.2018 р., якою скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження АСВП №55951138 від 23.08.2018 р. та зобов`язано заступника начальника Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Нечипоренка Ю.І. привести виконавче провадження АСВП № 55951138 у відповідність до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та норм Інструкції з організації примусового виконання рішень.

18.09.2018 р. заступником начальника відділу Черкаського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області Нечипоренком Ю.І. винесено постанову про відновлення виконавчого провадження ВП № 55951138.

31.10.2018 р. заступником начальника відділу Черкаського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області Нечипоренком Ю.І. винесено постанову про зміну у всіх винесених процесуальних документах суму стягнення з 192000,00 грн. на 96000,00 грн.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII), Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 р. № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 21.03.2018 № 855/5) (далі -Інструкція № 512/5).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 5 статті 124, ч. 3 ст.129 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України, а обов`язковість рішень суду визнається однією з основних засад судочинства.

У ч. 1 ст. 1 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 5 Закону № 1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Частиною 1 статті 39 Закону № 1404-VIII регламентовано перелік підстав для закінчення виконавчого провадження.

У п. 5 ч. 1 ст. 5 Закону № 1404-VIIІ передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності посадових осіб державної виконавчої служби, виконавців визначено статтею 74 Закону № 1404-VIIІ.

Згідно з ч. 3 ст. 74 Закону № 1404-VIII начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Перевірка законності виконавчого провадження здійснюється в порядку, передбаченому розділом ХІІ «Порядок проведення перевірок законності виконавчого провадження» Інструкції № 512/5.

Згідно з пунктом 7 розділу ХІІ Інструкції № 512/5 про результати перевірки законності виконавчого провадження виноситься постанова.

У разі, якщо під час перевірки виконавчого провадження виявлено порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження», посадова особа, зазначена в абзацах другому та четвертому пункту 1 цього розділу, в резолютивній частині постанови доручає начальнику органу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, провести дії, передбачені абзацами другим і третім частини третьої статті 74 Закону.

Відповідно до ст. 41 Закону № 1404-VIII у разі, якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що законодавством регламентовано інститут адміністративного контролю законності виконавчого провадження, у межах якого начальник відділу РВ ДВС ГТУЮ уповноважений здійснювати перевірку виконавчого провадження та в разі виявлення порушень вимог закону, своєю постановою скасувати постанову державного виконавця та зобов`язувати його провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що предметом спору в даній справі є постанова від 18.09.2018 р. про перевірку виконавчого провадження № 55951138, якою скасовано постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження та зобов`язувати його провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом /Т.1 а.с.5, 76/, тобто оскаржувана постанова прийнята начальником відділу РВ ДВС на підставі та в межах наданих йому повноважень.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що виконавче провадження № 55951138 було відкрито щодо виконання постанови Управління Держпраці про накладення на позивача штрафу в розмірі 192 000 грн., яка скасовано рішенням суду, що набрало законної сили, лише в частині суми штрафу 96000 грн., а в іншій частині залишилася чинною та, відповідно, підлягає виконанню у межах даного виконавчого провадження, що й було встановлено у ході його перевірки та виявлення протиправності прийнятих державним виконавцем постанов.

З огляду на це, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності достатніх правових підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Доводи апелянта про те, що в оскаржуваній постанові допущено описку в написанні прізвища посадової особи, не надає достатніх підстав для висновку щодо її протиправності.

Твердження апелянта про те, що судовим рішенням скасовано постанову управління Держпраці в частині штрафу, і це, на його думку, є підставою для закінчення виконавчого провадження щодо всієї суми штрафу, що державний виконавець не має права змінювати суму штрафу, ґрунтуються на довільному тлумаченні вищенаведених норм законодавства та фактично свідчать про намагання апелянта уникнути від виконання даної постанови управління Держпраці в частині накладення штрафу, правомірність якого встановлена судовим рішенням.

Посилання апелянта на те, що в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції неправильно вказано строки його оскарження та процедуру подання апеляційної скарги, колегія суддів частково приймає до уваги, але зазначає, що відповідно до ст. 317 КАС України це не є достатньою підставою для його скасування.

При цьому, у рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Згідно зі ст. 6 КАС України, ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо відсутності достатніх правових підстав для задоволення позову, судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та без допущення порушення норм процесуального права, які б надавали підстави для його скасування.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на це, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13 березня 2019 року - без змін.

Оскільки судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, то відповідно до ст. 139 КАС України, понесені відповідачем та апелянтом у цій справі судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 287, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13 березня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 01 липня 2019 року.

Головуючий суддя

Судді: