Справа № 140/555/19
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2019-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2019 року ЛуцькСправа № 140/555/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Дмитрука В.В.,

за участю секретаря судового засідання Гринчук Я.О.,

представника позивача Парфенюка А.С.,

представника відповідача Решетника О.Л.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Фермерського господарства «Ай-Ев» до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Фермерське господарство «Ай-Ев» (далі - ФГ «Ай-Ев») звернулося з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Волинській області (далі - ГУ ДФС у Волинській області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 21.11.2018 №.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ГУ ДФС у Волинській області проведена позапланова виїзна перевірка ФГ «Ай-Ев» з питань дотримання вимог валютного законодавства при здійснені зовнішньоекономічних операцій згідно інформації ПАТ КБ «Приватбанк» №Г-31.0.0.0/1-15575 від 04.07.2018 по контракту №15/08-17 від 15.08.2017 за період з 15.08.2017 по 31.10.2018, за результатами якої складено акт від 07.11.2018 №23214/14-02/39685433.

Перевіркою встановлено порушення позивачем статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», оскільки валютні кошти в сумі 7695 доларів США з граничним терміном надходження до 19.06.2018 на рахунок ФГ «Ай-Ев» не надійшли.

На підставі вказаного акта перевірки ГУ ДФС у Волинській області винесено податкове повідомлення-рішення від 21.11.2018 №, яким позивачу за порушення строків розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності визначено суму пені у розмірі 81 809 грн. 15 коп.

Позивач із зазначеним податковим повідомленням-рішенням не погоджується, вважає його протиправним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки умовами додаткової угоди від 15.06.2018 до договору №15/08-17 від 15.08.2017, укладеного між ФГ «Ай-Ев» та фірмою «Hadaf 2017» ММС, надано право третім особі - Retro Holding MMC проводити платежі (розрахунок) за даним договором на користь ФГ «Ай-Ев».

01.06.2018 Retro Holding MMC на виконання умов договору №15/08-17 від 15.08.2017 на користь ФГ «Ай-Ев» було здійснено оплату в розмірі 7695 доларів США, про що ФГ «Ай-Ев» листом №17 від 21.06.2018 повідомило КБ ПАТ «Приватбанк».

Також зазначає, що у випадку порушення правил перерахування грошових коштів КБ ПАТ «Приватбанк» здійснив би повернення цих грошових коштів платнику, як це передбачено абзацом 3 пункту 4.2 Положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів, затвердженого постановою Правління НБУ від 28.07.2016 №216.

Відтак, позивач вважає, що ФГ «Ай-Ев» не допускало порушень статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», тому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 21.11.2018 №.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 07.03.2019 відкрито спрощене позовне провадження у справі без проведення судового засідання та виклику сторін.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні, мотивуючи тим, що станом на 31.10.2018 за даними перевірки та бухгалтерського обліку по розрахунках ФГ «Ай-Ев» з фірмою «Hadaf 2017» ММС по контракту №15/08-17 від 15.08.2017 рахується протермінована дебіторська заборгованість в сумі 7695 доларів США з граничним терміном надходження коштів - 19.06.2018.

Доводи позивача про те, що оплата за товар проведена на користь продавця третьою особою Retro Holding MMC вважає безпідставними, оскільки відповідно до пункту 4.1 Положення №216 уповноважений банк зараховує кошти в іноземній валюті на рахунки банку та бенефіціарів на підставі отриманих повідомлень, у яких обов`язково зазначені, зокрема для бенефіціарів - юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців - найменування або прізвище та ім`я, номер рахунку бенефіціара і призначення платежу. Таким чином, однією з обов`язкових умов зарахування коштів в іноземній валюті на рахунки банку є заповнення графи «Призначення платежу», яке визначається виключно платником і не може змінюватись в односторонньому порядку одержувачем коштів. Відтак, лист ФГ «Ай-Ев» від 31.06.2018 №17 не може бути підставою для зарахування коштів в іноземній валюті за іншим контрактом та з іншими контрагентами.

Також зазначив, що оплата від нерезидента Retro Holding MMC здійснена 01.06.2018, а додаткова угода №15/08-17 до договору укладена 15.06.2018. Крім того, вказана додаткова угода за своєю природою є тристоронньою, а підписана лише двома сторонами.

Разом із відзивом на позовну заяву представником відповідача подано до суду заяву про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 25.03.2019 року задоволено заяву представника відповідача та призначено судове засідання у справі на 11:00 09.04.2019.

09.04.2019 у зв`язку з неприбуттям сторін розгляд справи відкладено на 10:00 19.04.2019.

19.04.2019 розгляд справи у зв`язку з необхідністю отримання додаткових доказів відкладено на 11:00 25.04.2019.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 25.04.2019 зупинено провадження у справі до надходження відповіді на запит від 19.04.2019 №140/555/19/7824/19 від Волинського ГРУ АТ КБ «Приватбанк».

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 20.05.2019 поновлено провадження у справі та призначено судове засідання на 14:30 29.05.2019.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 29.05.2019 витребувано докази у справі та відкладено судове засідання на 11:00 07.06.2019.

07.06.2019 у зв`язку з неприбуттям сторін розгляд справи відкладено на 14:00 18.06.2019.

18.06.2019 розгляд справи у зв`язку із клопотанням представника відповідача відкладено на 11:00 25.06.2019.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ГУ ДФС у Волинській області проведена документальна позапланова виїзна перевірка ФГ «Ай-Ев» з питань дотримання вимог валютного законодавства при здійснені зовнішньоекономічних операцій згідно інформації ПАТ КБ «Приватбанк» №Г-31.0.0.0/1-15575 від 04.07.2018 по контракту №15/08-17 від 15.08.2017 за період з 15.08.2017 по 31.10.2018, за результатами якої складено акт від 07.11.2018 №23214/14-02/39685433 (а.с.6-10).

Перевіркою встановлено порушення позивачем статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», оскільки валютні кошти в сумі 7695 доларів США з граничним терміном надходження до 19.06.2018 на рахунок ФГ «Ай-Ев» не надійшли.

На підставі зазначеного акта перевірки ГУ ДФС у Волинській області винесено податкове повідомлення-рішення від 21.11.2018 №, яким позивачу за порушення строків розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності визначено суму пені у розмірі 81 809 грн. 15 коп. (а.с.17).

Не погоджуючись з вищевказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 1 Закону України від 23.09.1994 №185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (далі - Закон №185/94-ВР) виручка резидентів у іноземній валюті від експорту продукції підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) такої продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, транспортних послуг - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання транспортних послуг. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку. Виручка резидента за експортним зовнішньоекономічним договором (контрактом) вважається перерахованою на його банківський рахунок за заявою резидента, якщо належна сума врегульована Експортно-кредитним агентством. Вимоги частини першої цієї статті не поширюються на експорт послуг (крім транспортних і страхових), прав інтелектуальної власності, авторських та суміжних прав.

Згідно із статтею 2 Закону №185/94-ВР імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Разом з тим, статтею 6 Закону №185/94-ВР встановлено, що строки, зазначені у статтях 1 і 2 цього Закону або встановлені Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, можуть бути продовжені центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, у разі виконання резидентами операцій за договорами виробничої кооперації, консигнації, комплексного будівництва, тендерної поставки, гарантійного обслуговування, поставки складних технічних виробів і товарів спеціального призначення. Порядок віднесення операцій резидентів до зазначених у частині першій цієї статті та умови видачі висновків на перевищення строків, зазначених у статтях 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.08.2017 між ФГ «Ай-Ев» та фірмою «Hadaf 2017» ММС укладено договір з оплатою в іноземній валюті №15/08-17, предметом якого є експорт великої рогатої худоби для забою.

За період з 15.08.2017 по 31.10.2018 на виконання умов експортного контракту №15/08-17 від 15.08.2017 ФГ «АЙ-ЕВ» експортовано на адресу «Hadaf 2017» ММС велику рогату худобу для забою на загальну суму 7695 доларів США (214 389,40 грн.), відповідно до митної декларації від 21.12.2017 №UA205090000/2017/061505.

Перевіркою встановлено, що за період з 15.08.2017 по 31.10.2018 на виконання умов експортного контракту №15/08-17 від 15.08.2017 оплата за експортований товар від «Hadaf 2017» ММС не надходила.

Висновок на продовження встановлених законодавством термінів розрахунків в іноземній валюті по контракту №15/08-17 від 15.08.2017 центральним органом виконавчої влади з питань економічної політики ФГ «Ай-Ев» не видавався.

Крім того, судом також встановлено, що 15.06.2018 між позивачем та «Hadaf 2017» ММС укладено додаткову угоду до договору №15/08-17 від 15.08.2017, яка передбачає, що оплата за товар може бути проведена на користь Продавця третіми особами - Retro Holding MMC, AZ 1150, s Xezer rayonu Buzovna STO M.A.Sabir kiicesi.22A, Baku, Azerbaijan (а.с.22).

Позивач стверджує, що на виконання вимог зазначеної додаткової угоди Retro Holding MMC 01.06.2018 було здійснено оплату на користь ФГ «Ай-Ев» в розмірі 18 000 доларів США, про що позивач листом №17 від 21.06.2018 повідомив КБ Пат «Приватбанк», тому ФГ «Ай-Ев» не вчинено порушення статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Однак із такими доводами позивача суд не погоджується з огляду на наступне.

Як вбачається із акта від 07.11.2018 №23214/14-02/39685433, під час перевірки позивачем було надано виписку від 01.06.2018 ПАТ КБ «Приватбанк» (витягнуту з системи клієнт-банк та без відповідної печатки, банку) про надходження коштів в сумі 18 000 доларів США на рахунок ФГ «Ай-Ев» №6435 від нерезидента Retro Holding MMC як платіж по контракту №18/01-18 від 18.01.2018 (а.с.23).

Таким чином, з наведеного слідує, що надходження коштів в сумі 18 000 доларів США на рахунок ФГ «Ай-Ев» від Retro Holding MMC було здійснено 01.06.2018, тобто до укладення додаткової угоди до договору №15/08-17 від 15.08.2017, що спростовує доводи позивача про те, що зазначена сума коштів була перерахована саме на виконання даної додаткової угоди.

Крім того, під час перевірки контролюючим органом було встановлено, що позивач також має договірні відносини із Retro Holding MMC та здійснює останньому експортні поставки великої рогатої худоби для забою.

Так, відповідно до баз даних митниці встановлено, що за період 2018 року на адресу Retro Holding MMC по контракту №18/01-18 від 18.01.2018 здійснювались експортні поставки живої великої рогатої худоби для забою на загальну суму 28 480 доларів США. Тому виручка що надійшла 01.06.2018 від нерезидента Retro Holding MMC зарахована банком саме по контракту №18/01-18 від 18.01.2018.

Суд критично оцінює доводи позивача про те, що ФГ «Ай-Ев» листом №17 від 21.06.2018 зверталося до ПАТ КБ «Приватбанк» із проханням зарахувати кошти в сумі 7695 дол. США, які надійшли 01.06.2018 від Retro Holding MMC, в рахунок проплати «Hadaf 2017» ММС, оскільки із наданої суду копії даного листа не вбачається, що даний лист надсилався саме ПАТ КБ «Приватбанк», оскільки такий адресат у ньому відсутній (а.с.24).

Крім того, позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження отримання ПАТ КБ «Приватбанк» зазначеного листа та вчинення останнім відповідних дій на виконання викладених у листі вимог позивача.

Суд листом від 19.04.2019 та ухвалою від 29.05.2019 витребовував від Волинського ГРУ АТ КБ «Приватбанк» інформацію щодо надходження коштів 01.06.2018 на рахунок фермерського господарства «Ай-Ев» №6435 від Retro Holding MMC (Азербайджан), зокрема призначення платежу та його реквізити, та про обставини отримання (не отримання) від фермерського господарства «Ай-Ев» листа від 21.06.2018 №17 та врахування викладених у ньому вимог, однак відповідь суду не надана (а.с. 46, 66).

Також суд враховує, що загальні вимоги Національного банку України (далі - Національний банк) до оформлення клієнтами доручень на переказ коштів в іноземній валюті або банківських металів, їх виконання уповноваженими банками й іншими фінансовими установами (далі - уповноважений банк), порядку зарахування коштів в іноземній валюті, а також визначає особливості здійснення уповноваженим банком арешту та примусового списання коштів в іноземних валютах та банківських металів з рахунків клієнта і з кореспондентських рахунків уповноваженого банку-резидента та нерезидента, відкритих в іншому уповноваженому банку-резиденті визначає Положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів, затвердженого Постановою Національного банку України від 28.07.2008 № 216 (далі - Положення № 216) .

Відповідно до пункту 4.1 Положення № 216 уповноважений банк зараховує кошти в іноземній валюті на рахунки банку та бенефіціарів на підставі отриманих повідомлень, у яких обов`язково зазначені, зокрема для бенефіціарів - юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (далі - підприємці) - найменування або прізвище та ім`я, номер рахунку бенефіціара і призначення платежу.

Згідно з пунктом 4.3 Положення № 216 уповноважений банк бенефіціара в разі отримання повідомлення про переказ коштів в іноземній валюті на користь юридичної особи або підприємця, у якому не заповнено графу «Призначення платежу» (немає посилання на договір або документ, на виконання якого від нерезидента-платника надійшли кошти в іноземній валюті) або в ній зазначена помилкова інформація, звертається до банку, що обслуговує платника, та/або до бенефіціара для з`ясування цього реквізиту в порядку, визначеному нормативно-правовими актами Національного банку.

Отже, однією з обов`язкових умов зарахування коштів в іноземній валюті на рахунки банку є заповнення графи «Призначення платежу», яке визначається виключно платником і не може змінюватись в односторонньому порядку одержувачем коштів.

Наведене підтверджує, що лист ФГ «Ай-Ев» до ПАТ КБ «Приватбанк» не може бути підставою для зарахування коштів в іноземній валюті за іншим контрактом та з іншими контрагентами, а тому не є належним доказом на обґрунтування позовних вимог.

Враховуючи викладене, суд вважає, що висновки відповідача, викладені в акті перевірки від 07.11.2018 №23214/14-02/39685433, про порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, невиконання зобов`язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства знайшли своє підтвердження в ході з`ясування обставин у справі по суті, а тому прийняте на підставі матеріалів перевірки податкове повідомлення-рішення від 21.11.2018 № є правомірним.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, усі рішення та дії суб`єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням наведеного, оскільки позивачем не спростовано належними та допустимими доказами факти, викладені в акті перевірки, у задоволенні адміністративного позову фермерського господарства «Ай-Ев» слід відмовити повністю.

Крім того, оскільки судом відмовлено у задоволенні позову, сплачений при поданні позову судовий збір в розмірі 1921 грн. не підлягає стягненню з відповідача та залишається за позивачем.

Керуючись статтями 77, 139, 243, 245, 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Дмитрук

Дата складення повного тексту судового рішення - 01.07.2019.