Справа № 2340/4416/18
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2019-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2340/4416/18 Суддя першої інстанції: Тимошенко В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Горяйнова А.М.,

суддів - Аліменка В.О. та Кузьмишиної О.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2018 року, яке прийняте в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до керівника Черкаської місцевої прокуратури Шелудякова Сергія Вікторовича про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив:

- визнати порушення керівником Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_2 прав ОСОБА_1 на особистий прийом громадян, на всебічний і об`єктивний розгляд заяви і звернення від 16 жовтня 2018 року та на його особисту участь у розгляді заяви з можливістю аргументації її суті та надання пояснюючих документів;

- зобов`язати відповідача у перший після вступу судового рішення в силу день провести особистий прийом всебічно і об`єктивно розглянути заяву і звернення від 16 жовтня 2018 року та забезпечити особисту участь позивача у розгляді заяви з можливістю аргументації її суті з наданням пояснюючих документів.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2018 року у задоволенні вказаного адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про задоволення позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права. Скаржник вказує на те, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку щодо можливості розгляду даної справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). Також позивач вважає, що відзив на позовну заяву поданий після закінчення встановленого судом строку, у зв`язку з чим не повинен був прийматися судом до уваги.

Також позивач зазначає, що керівник Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_2 не здійснив всебічний і об`єктивний розгляд його заяви про вступ у справу та порушив право на особисту участь заявника у розгляді його звернення. ОСОБА_1 посилається також на те, що необхідність проведення особистого прийому засуджених у колонії не може здійснюватися за рахунок загальних прийомів громадян. Позивач також звертає увагу суду, що наказ Генерального прокурора України від 20 квітня 2016 року № 161 «Про організацію діяльності прокурорів з нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян» не пройшов реєстрацію в Міністерстві юстиції України, у зв`язку з чим є нечинним і не підлягає виконанню. Позивач наполягає, що має право на особистий прийом саме у визначений в графіку день та саме у тієї особи, яку він обрав для свого звернення.

До суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якій зазначено, що суд першої інстанції правомірно розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження та дійшов до обґрунтованого висновку про те, що право позивача на особистий прийом не було порушене.

ОСОБА_1 подав відповідь на відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначив, що відзив на апеляційну скаргу за своїм змістом відповідає відзиву на адміністративний позов. Також позивач просив у зв`язку зі звільненням ОСОБА_2 з адміністративної посади вийти за межі позовних вимог та захисти його порушене право у запропонований ним спосіб.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2018 року - без змін виходячи із наступного.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено та сторонами даної справи не заперечується, що 16 жовтня 2018 року ОСОБА_1 прибув до Черкаської місцевої прокуратури на особистий прийом до керівника зазначеного органу ОСОБА_2 .

Позивачу було повідомлено, що керівник Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_2 здійснює особистий прийом ув`язнених у Державній установі «Черкаська виправна колонія (№62)». У зв`язку з цим ОСОБА_1 було запропоновано щоб прийом був здійснений заступником керівника Черкаської місцевої прокуратури, від чого позивач відмовився.

Також 16 жовтня 2018 року позивач подав заяву про вступ органів прокуратури в адміністративну справу № 823/1915/18 для захисту майнових інтересів Черкаської територіальної громади шляхом повернення незаконно приватизованої земельної ділянки.

Керівник Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_2 23 жовтня 2018 року здійснив особистий прийом ОСОБА_1 .

Листом від 24 жовтня 2018 року № 176-359-15 позивачу була надана відповідь на його звернення, у якій зазначено, що підстави для вступу Черкаської місцевої прокуратури на стороні позивача - фізичної особи чинним законодавством не передбачено.

Не погоджуючись із такими діями керівника Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_2, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що 16 жовтня 2018 року керівник Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_2 був відсутній безпосередньо на робочому місці, оскільки здійснював особистий прийом ув`язнених у Державній установі «Черкаська виправна колонія (№62)». За відсутність керівника, позивачу правомірно було запропоновано здійснити прийом його заступником, а тому доводи позивача про порушення його прав є безпідставними. Суд першої інстанції врахував, що керівником Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_2 було особисто прийнято позивача наступного прийомного дня - 23 жовтня 2018 року.

Також суд першої інстанції зазначив, що відповідачем розглянуто звернення ОСОБА_1 та листом від 24 жовтня 2018 року № 176-359-15 надано відповідь на всі порушенні позивачем питання.

Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 22 вказаного Закону керівники та інші посадові особи органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян зобов`язані проводити особистий прийом громадян. Прийом проводиться регулярно у встановлені дні та години, у зручний для громадян час, за місцем їх роботи і проживання. Графіки прийому доводяться до відома громадян.

Положеннями ч. 3 ст. 22 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що порядок прийому громадян в органах державної влади, місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності, об`єднаннях громадян визначається їх керівниками.

З метою забезпечення реалізації прав громадян на особисте звернення до органів прокуратури України наказом Генеральної прокуратури України від 20 грудня 2017 року № 357 було затверджено Інструкцію про порядок розгляду звернень і запитів та особистого прийому громадян в органах прокуратури України (далі - Інструкція).

Відповідно до п.п. 2, 3 розділу VI Інструкції особистий прийом громадян Генеральним прокурором, заступниками Генерального прокурора, керівниками регіональних і місцевих прокуратур та їх заступниками, керівниками підрозділів місцевої прокуратури, їх заступниками здійснюється у встановлені дні та години згідно з графіком, затвердженим керівником прокуратури відповідного рівня, іншими працівниками прокуратури (визначеними у пункті 1 цього розділу) - у день їх звернення у робочі дні та години, як правило, у порядку черговості або за дорученням керівників.

Прийом громадян за місцем їхньої роботи і проживання та в інших державних установах проводиться у разі потреби в порядку, визначеному керівником відповідної прокуратури.

У свою чергу п. 13 наказу Генерального прокурора України від 20 квітня 2016 року № 161 «Про організацію діяльності прокурорів з нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян» (далі - наказ № 161) зобов`язує прокурорів не рідше одного разу на місяць здійснювати особистий прийом взятих під варту та засуджених осіб, перевіряти стан додержання законодавства щодо забезпечення їх права на листування та звернення, обліку інформації про злочини та події, законність дій службових осіб, накладення дисциплінарних стягнень.

Сторонами справи не заперечується, що 16 жовтня 2018 року згідно із затвердженим графіком був прийомним днем керівника Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_2 Цього дня зазначена посадова особа здійснювала прийом громадян у Державній установі «Черкаська виправна колонія (№62)».

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що неможливість проведення особистого прийому ОСОБА_1 саме керівником Черкаської місцевої прокуратури була обумовлена об`єктивними причинами, а саме - проведенням особистого прийому громадян в іншому місці, ніж приміщення Черкаської місцевої прокуратури.

Можливість проведення прийому громадян в інших державних установах прямо передбачена п. 3 розділу VI Інструкції, а зобов`язання здійснювати особистий прийом взятих під варту та засуджених осіб не рідше одного разу на місяць покладене на прокурора наказом № 161.

Доводи позивача про те, що наказ не підлягає виконання з огляду на відсутність його реєстрації в Міністерстві юстиції України колегія суддів вважає необґрунтованими.

Відповідно до п. 1 Указу Президента України від 03 жовтня 1992 року № 493/92 «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади» з 01 січня 1993 року нормативно-правові акти, які видаються міністерствами, іншими органами виконавчої влади, органами господарського управління та контролю і які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер, підлягають державній реєстрації.

Разом з тим, наказ № 161 за своїм змістом не є нормативно-правовим актом, у зв`язку з чим не підлягає державній реєстрації.

Згідно з ч. 2 ст. 17 Закону України «Про прокуратуру» генеральний прокурор має право видавати письмові накази адміністративного характеру, що є обов`язковими до виконання всіма прокурорами.

Отже, наказ № 161 є обов`язковим до виконання, у тому числі керівником Черкаської місцевої прокуратури.

Також колегія суддів не погоджується із доводами позивача про те, що проведення прийому 16 жовтня 2018 року саме у Державній установі «Черкаська виправна колонія (№62)» є дискримінацією та порушує його право на особистий прийом у визначений в графіку час.

Як раніше зазначалося, прийом громадян здійснюється саме згідно із графіком, що затверджений керівником прокуратури. Закон України «Про звернення громадян» та Інструкція не встановлюють вимог щодо періодичності проведення особистого прийому громадян. За таких обставин колегія вважає, що проведення прийому в один із визначених графіком днів не за місцезнаходженням прокуратури - не свідчить про порушення права позивача на особистий прийом керівником Черкаської місцевої прокуратури та не вставить його у нерівні умови з особами, які перебувають під вартою чи відбувають покарання.

Колегія суддів зауважує, що Інструкція не зобов`язує зазначати в графіку іншої інформації окрім днів та годин особистого прийому. Разом з тим, з огляду на те, що п. 3 розділу VI Інструкції передбачає можливість проведення прийому громадян за місцем їхньої роботи і проживання та в інших державних установах, у графіку доцільно зазначати також місце проведення прийому громадян.

Суд першої інстанції вірно врахував, що працівниками Черкаської міської прокуратури були вжиті заходи, спрямовані за забезпечення ОСОБА_1 права бути прийнятим у день його звернення з урахуванням фактичних обставин, що склалися. Разом з тим, позивач відмовився від проведення прийому заступником керівника Черкаської міської прокуратури та реалізував право бути прийнятим саме керівником органу в найближчий день прийому, визначений графіком.

Також не знайшли свого підтвердження доводи позивача про порушення відповідачем його права на всебічний і об`єктивний розгляд заяви і звернення від 16 жовтня 2018 року.

Звернення ОСОБА_1 від 16 жовтня 2018 року стосувалися вступу Черкаської місцевої прокуратури в адміністративну справу № 823/1915/18 третьою особою на стороні позивача.

За наслідками розгляду звернень позивача листом від 24 жовтня 2018 року № 176-359-15 відповідач повідомив ОСОБА_1 про те, що органи прокуратури не наділені повноваженнями вступу у справу на стороні фізичної особи. Відповідь містить посилання на норми закону, які регулюють відповідні правовідносини. Зокрема у листі від 24 жовтня 2018 року № 176-359-15 зазначено, що ч. 3 ст. 1311 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що органи прокуратури виконують функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. У правовідносинах, пов`язаних із представництвом громадян в судах, Перехідними положеннями Конституції України на прокурорів покладено обов`язок завершити судові справи, провадження в яких було розпочато до набрання чинності Законом України «Про внесення змій до Конституції України (щодо правосуддя)», який набрав законної сили 30 вересня 2016 року. Іншими підставами, для вступу у судову справу на стороні фізичної особи, органи прокуратури не наділені.

Позивач вказує на те, що просив Черкаську місцеву прокуратуру вступити у справу третьою особою на боці позивача як члена територіальної громади, а не з метою захисту його особистих прав.

За змістом ч. 1 ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, зокрема із заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів.

Звернення, що подане 16 жовтня 2018 року, містить прохання до органів прокуратури вступити в адміністративну справу № 823/1915/18 на стороні позивача, яким був саме ОСОБА_1 .

Та обставина, що метою звернення до суду із відповідним позовом, за твердженням позивача, був захист його прав як члена територіальної громади, не змінює правового регулювання правовідносин, що виникли між ОСОБА_1 та Черкаською місцевою прокуратурою під час розгляду звернення про вступ у справу органів прокуратури.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що звернення ОСОБА_1 було розглянуте всебічно та об`єктивно.

Стосовно доводів позивача про порушення відповідачем права на особисту участь у розгляді заяви від 16 жовтня 2018 року суд першої інстанції зазначив, що вказана заява та матеріали справи не містять доказів про волевиявлення позивача на розгляд заяви за його участі. У свою чергу норми Закону України «Про звернення громадян» та Інструкції не містять імперативного обов`язку здійснювати розгляд звернень за участю осіб, що їх подали.

У відповідності до ст. 18 Закону України «Про звернення громадян» громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право, зокрема, особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви, а також бути присутнім при розгляді заяви чи скарги.

Реалізація такого права забезпечується, зокрема покладенням у ст. 19 зазначеного Закону на органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язання на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 повідомляв про свій намір бути присутнім під час розгляду його звернення.

Колегія суддів звертає увагу на те, що до матеріалів справи приєднана копія частини Журналу обліку скарг, заяв і звернень, прийнятих на особистому прийомі, яка містить запис про прийом ОСОБА_1 , проведений 23 жовтня 2018 року. Згідно вказаного запису звернення позивача стосувалося результатів розгляду заяви про вступ у справу прокурора та особистого прийому від 16 жовтня 2018 року. Відомості про усне звернення ОСОБА_1 до керівника Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_2 щодо розгляду звернення за його участю в зазначеному журналі - відсутні.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1

Також суд першої інстанції вірно визначив форму адміністративного судочинства для даної справи та дійшов до вірного висновку про можливість її розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію.

Предмет та підстави адміністративного позову ОСОБА_1 вказують на те, що спір стосується оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень, допущеної під час розгляду звернення.

За таких обставин колегія суддів вважає, що розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) повністю відповідає вимогам ст. 263 КАС України.

Під час апеляційного розгляду справи також не знайшли свого підтвердження доводи позивача про те, що відзив був поданий з порушенням встановленого судом строку.

Ухвалою суду від 23 листопада 2018 року відповідачу був наданий строк для подачі відзиву на позовну заяву - 15 днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі. Копію такої ухвали відповідач отримав 28 листопада 2018 року, а відзив на позовну заяву направив до суду засобами поштового зв`язку 13 грудня 2018 року, тобто в останній день встановленого судом строку.

Отже, доводи апеляційної скарги позивача не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні від 21 грудня 2018 року та не можуть бути підставою для його скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2018 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач А.М. Горяйнов

Судді В.О. Аліменко

О.М. Кузьмишина