Справа № 2-а-2681/2011
Суддя: Хоролець В. В.
Дата ухвалення: 2019-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-2681/2011
Провадження №6-а/525/3/2019
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2019 року сел. Велика Багачка

Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі: головуючого- судді Хоролець В.В., при секретарі Хоменко М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Велика Багачка заяву ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження по адміністративних справах №2-725/2010 та № 2-а-2681/2011 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Великобагачанському районі Полтавської області про зобов`язання суб`єкта владних повноважень нарахувати і виплатити надбавку до пенсії як дитині війни, з урахуванням проведених виплат,-

в с т а н о в и в:

Заявник ОСОБА_1 06.03.2019 року звернулася до суду з заявою, в якій вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 , після його смерті вона є спадкоємцем за законом, спадкова справа відкрита Великобагачанською ДНК, до складу спадкового майна, поряд з іншим, увійшла сума невиплаченої пенсії в сумі 3714,78 грн. у Пенсійному фонді України Великобагачанського об`єднаного управляння Пенсійного фонду України Полтавської області, яка належала померлому ОСОБА_2 на підставі виконавчих листів №2-725/2010 від 01.09.2010 року та виконавчого листа 2-а-2681/2011 від 18.11.2011 року. Заявник ОСОБА_1 звернулася до в.о. державного нотаріуса Великобагачанської державної нотаріальної контори, держаного нотаріуса Решетилівської державної нотаріальної контори Кириченко Т.М. вдруге, де 03.08.2018 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, а саме: невиплачену пенсію в сумі 3714,78 грн. Заявник вказує, коли вона звернулася до УПФУ у Великобагачанському районі Полтавської області із заявою та свідоцтвом про право на спадщину на суму стягнутих коштів, то їй працівники пенсійного фонду повідомили, що потрібно в судовому порядку звернутись із заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

Посилаючись на вищевикладені обставини, положення ст.129 Конституції України та ст.52 КАС України, заявник ОСОБА_1 звернулася із заявою до суду, в якій просила здійснити заміну стягувача ОСОБА_2 на правонаступника стягувача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , жительку АДРЕСА_1 по адміністративній справі №2-725/2010 від 01.09.2010 року за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Великобагачанському районі Полтавської області про зобов`язання суб`єкта владних повноважень нарахувати і виплатити 30% надбавки, з урахуванням проведених виплат. А також просила здійснити заміну стягувача ОСОБА_2 на правонаступника стягувача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , жительку АДРЕСА_1 по адміністративній справі №2-а-2681/2011 від 18.11.2011 року за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Великобагачанському районі Полтавської області про зобов`язання суб`єкта владних повноважень нарахувати і виплатити 30% надбавки, з урахуванням проведених виплат (а.с.а.с.25-26).

Провадження за даною заявою відкрито ухвалою судді від 07.03.2019 року (а.с.36), також, цією ухвалою до участі у справі залучено як учасника процесу Великобагачанський районний відділ ДВС ГТУЮ у Полтавській області.

21.03.2019 року від Великобагачанського об`єднаного управління ПФУ в Полтавській області до суду надійшли пояснення щодо вимог заяви ОСОБА_1 , в якій даний орган висловив свої пояснення щодо поданої заяви (а.с.а.с.42-45).

В даний час в.о. керівника апарату суду Зіненко Ю.В. та архіваріусом суду ОСОБА_3 сформована довідка про те, що на підставі наказу ДСА України №1087 від 07.12.2017 року встановлено термін зберігання даної категорії справ 5 років, відповідно, станом на 01.04.2019 року справи даної категорії за 2010 рік знищені, оригінал рішення по справі знаходиться в папці судових рішень за 2010 рік (а.с.79).

Відповідно, в даний час, після сформування вищевказаної довідки вбачається необхідність вирішення питання про заміну стягувача за заявою ОСОБА_1 і по адміністративній справі №2-725/10 в межах доводів заяви ОСОБА_1 , яка подавалася 06.03.2019 року.

Судове засідання призначено на 16.04.2019 року, про день і час його проведення сповіщалися сторони у справі, їх неявка не є перешкодою для проведення даного судового засідання. В період часу з 12 квітня 2019 року по 19 квітня 2019 року включно, головуючий суддя по справі перебував на лікарняному, а в період часу з 02 травня 2019 року по 16 травня 2019 року включно головуючий суддя перебував в частині щорічної основної відпустки, а також на лікарняному, тому процесуальний рух по справах не здійснювався. Судове засідання відкладено на 25.06.2019 року. Про день і час розгляд заяви сповіщені учасники справи, від заявника надійшла заява про підтримання доводів заяви та розгляд справи у її відсутність.

Суд проводить дане засідання з урахуванням положень ч.4 ст.229 КАС України.

Суд, розглянувши заяву ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи №2-а-2681/2011 (оскільки оригінал справи №2-725/2010 станом на 01.04.2019 року знищено в зв`язку з тим, що справи даної категорії за 2010 рік знищені, оригінал рішення по справі знаходиться в папці судових рішень за 2010 рік, тому матеріали заяви приєднано до матеріалів справи №2-а-2681/2011), документи, які надані Великобагачанським об`єднаним управлінням ПФУ Полтавської області (а.с.а.с.42-58), приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області від 01.09.2010 року позовні вимоги ОСОБА_2 до УПФУ у Великобагачанському районі Полтавської області про стягнення суми недоплаченої надбавки до пенсії як дитині війни задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність УПФУ у Великобагачанському районі Полтавської області за період з 09 липня по 31 грудня 2007 та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2009 року в частині невиплати ОСОБА_2 щомісячного підвищення до пенсії як дитині війни у встановленому законом розмірі та зобов`язано УПФУ у Великобагачанському районі Полтавської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 з підвищенням її на 30 % мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та провести відповідні виплати за 2007 рік: з 09 липня по 31 грудня 2007 року, за 2008 рік: з 22 травня по 31 грудня 2008 року, за 2009 рік: з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року з урахуванням фактично проведених виплат. В іншій частині позовних вимог відмовлено (а.с.а.с.4,47-49).

Також встановлено, що постановою Великобагачанського районного суду Полтавської області від 18.11.2011 року позовні вимоги ОСОБА_2 до УПФУ у Великобагачанському районі Полтавської області про стягнення суми недоплаченої надбавки до пенсії як дитині війни задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність УПФУ у Великобагачанському районі Полтавської області за період з 25 січня 2011 року по 22 липня 2011 року включно в частині невиплати ОСОБА_2 щомісячного підвищення до пенсії як дитині війни у встановленому законом розмірі та зобов`язано УПФУ у Великобагачанському районі Полтавської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 з підвищенням її на 30 % мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та провести відповідні виплати з 25 січня 2011 року по 22 липня 2011 року включно з урахуванням фактично проведених виплат. В іншій частині позовних вимог відмовлено (а.с.а.с.11,51).

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 18.10.2013 року постанову Великобагачанського районного суду Полтавської області від 18.11.2011 року залишено без змін (а.с.53).

01.12.2011 року ОСОБА_2 . Великобагачанським районним судом Полтавської області був виданий виконавчий лист у справі №2-725/10 (а.с.34). 13.12.2011 року ОСОБА_2 . Великобагачанським районним судом Полтавської області був виданий виконавчий лист у справі №2-а-2681/2011 (а.с.35).

Розпорядженням УПФУ у Великобагачанському районі від 22.12.2011 року проведено перерахунок пенсії ОСОБА_2 згідно рішення суду від 01.09.2010 року по справі № 2-725/10 (а.с.50), а розпорядженням УПФУ у Великобагачанському районі від 06.01.2012 року проведено перерахунок пенсії ОСОБА_2 згідно постанови суду від 18.11.2011 року по справі № 2-а-2681/2011 (а.с.52).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого виконавчим комітетом Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області (а.с.30).

Дружина померлого ОСОБА_2 ОСОБА_1 є спадкоємницею за заповітом після смерті чоловіка, отримала відповідне свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с.а.с.31-32).

З довідки в.о. керівника апарату суду вбачається, що станом на 01.04.2019 року справи даної категорії за 2010 рік знищені. Оригінал рішення по справі знаходиться в папці судових рішень за 2010 рік (а.с.79).

Відповідно до ст.129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішення суду.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За нормою ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220,1222,1270 ЦК України).

Відповідно до ст.1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Згідно правової позиції Великою Палати Верховного Суду, висловленої у постанові від 27.03.2019 року у справі №286/3516/16-ц, аналіз статей 1218,1219,1227 ЦК України свідчить про те, що законодавець не забороняє спадкування права на отримання нарахованої, але не одержаної пенсії (доплат до пенсії).

Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі».

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України.

Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свої власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

Європейський Суд з прав людини визначив, що оскільки призначенням Конвенції є захищати реальні права людини, а не ілюзорні, справедливий баланс між різними інтересами, що розглядаються, може бути порушено не тільки тоді, коли відсутні положення для захисту гарантованих прав, а й коли їх не дотримуються належним чином (пункти 56 та 61 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Морено Гомес проти Іспанії», заява № 4143/02).

В рішенні Європейського суду з прав людини «Проніна проти України» в пп.25,26 Європейський суд, визнаючи порушення вимог ч.1 ст.6 Конвенції зазначив, що національні суди не вчинили жодної спроби проаналізувати позов заявниці з точки зору доводів заявниці щодо порушення вимог Конституції України попри пряме посилання у кожній судовій інстанції, хоча ці доводи були специфічними, доречними та важливими.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу та пріоритет над іншими нормативно-правовими актами. Закони та підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції і повинні відповідати їй. Норми Конституції є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Конституційний Суд України у Рішенні від 02.11.2004 року у справі №15-рп/2004 зазначив, що «верховенство права це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним із проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України. Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим, у тому числі обмежувати свободу та рівність особи. Справедливість одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права».

У разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником (ст.52 КАС України).

Відповідно до п.3 розділу ІІ «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб`єкти, які видані або ухвалені до набрання чинності цим законом, подаються до органу державної виконавчої служби протягом шести місяців з дня набрання чинності цим пунктом. Якщо рішення суду про стягнення коштів або виконавчі документи за цими рішеннями, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього закону суб`єкти, не було виконано в строк, встановлений цим пунктом, це не є підставою для відмови у виконанні даного судового рішення.

Згідно абзацу 12 п.4 Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державною, затвердженого постановою Кабінету міністрів України №440 від 03.09.2014 року, у разі заміни стягувача за судовим рішення на його спадкоємця (правонаступника) до виконавчого документа або рішення суду заявник додає відповідну ухвалу суду.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, реалізації положень ст.129 Конституції України, ст.ст. 1216-1218,1227 ЦК України, з метою забезпечення реалізації ОСОБА_1 спадкових прав, які за життя належали її чоловіку ОСОБА_2 , вбачаються підстави для заміни сторони стягувача-правонаступником за вищевказаним судовим рішення як у справі №2-725/2010, так і у справі №2-а-2681/2011 в межах поданої заяви ОСОБА_4 про заміну сторони стягувача від 06.03.2019 року. При цьому необхідно врахувати, що вимоги, які заявлені ОСОБА_1 в заяві про заміну сторони виконавчого провадження від 27.03.2019 року (щодо адміністративної справи №2-а-2681/2011) є аналогічними вимогам, які вирішені даною ухвалою суду в межах розгляду заяви ОСОБА_1 від 06.03.2019 року (в частині зокрема також адміністративної справи №2-а-2681/2011).

На підставі викладеного та керуючись ст.129 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.52 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Замінити сторону стягувача ОСОБА_2 (який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на правонаступника стягувача - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , що проживає в АДРЕСА_1 по адміністративній справі №2-725/2010 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Великобагачанському районі Полтавської області про зобов`язання суб`єкта владних повноважень нарахувати і виплатити 30% надбавки (підвищення) до пенсії, як дитині війни, за період за 2007 рік з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, за 2008 рік з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, за 2009 рік з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року, з урахуванням проведених виплат, по якій винесене рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 01.09.2010 року.

Замінити сторону стягувача ОСОБА_2 (який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на правонаступника стягувача - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , що проживає в АДРЕСА_1 по адміністративній справі №2-а-2681/2011 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Великобагачанському районі Полтавської області про зобов`язання суб`єкта владних повноважень нарахувати і виплатити 30% надбавки (підвищення) до пенсії, як дитині війни, за період з 25.01.2011 року по 22 липня 2011 року включно з урахуванням проведених виплат, по якій винесено постанову Великобагачанського районного суду Полтавської області від 18.11.2011 року.

Ухвала може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду шляхом подання апеляційної скарги через Великобагачанський районний суд Полтавської області.

Суддя В.В. Хоролець