Справа № 826/12383/18
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2019-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 лютого 2019 року №826/12383/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шрамко Ю.Т., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у м. Києві про визнання протиправними дій та бездіяльності, та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва, (також далі - суд), надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Національної поліції у м. Києві (далі - відповідач), в якому просить:

1) визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у м. Києві (уповноважених осіб), яка полягає:

- у нездійсненні розгляду скарги ОСОБА_1 від 22.07.2017 року та перевірки викладених у ній фактів;

- у залишенні без уваги інформації, яка містилась у скарзі про наявність в діях посадових осіб Печерського управління поліції ГУ НП у м. Києві ознак злочину, передбаченого ст. 382 КК України;

- у ненаданні інформації запитуваної у п. 1 розділу IV скарги від 22.07.2017 року та у п. 3,4 заяви від 06.07.2018 року;

2) визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції у м. Києві (уповноважених осіб), які полягають:

- у порушенні прав ОСОБА_1 , як скаржника, встановлених ст. 18 Закону №393/96-ВР;

- у наданні недостовірної інформації про розгляд скарги від 22.07.2017 року та здійснення перевірки з отримання певних результатів;

3) зобов`язати Головне управління Національної поліції у м. Києві (уповноважених осіб) вчинити дії:

- розглянути скаргу ОСОБА_1 від 22.07.2017 року відповідно до положень Закону України «Про звернення громадян» та Положення про порядок роботи зі зверненнями громадян і організації їх особистого прийому в системі Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС України від 10.10.2004 року №1177;

- направити ОСОБА_1 інформацію запитувану у п. розділу IV скарги від 22.07.2017 року та у п. 3,4 заяви від 06.07.2018 року.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідачем не здійснено належний розгляд його скарги від 22.07.2017 року та надано недостовірну інформацію щодо розгляду даної скарги.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.08.2018 року позовну заяву залишено без руху.

03.09.2018 року позивачем через канцелярію суду подано заяву про усунення недоліків позовної заяви, яку прийнято судом.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.09.2018 року відкрито провадження в адміністративній справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

29.10.2018 року представником відповідача через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву, яку прийнято судом.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 направив скаргу від 22.07.2017 року до Національної поліції України на ім`я голови Національної поліції України Князєва С.М., у порядку ст.ст. 1, 4 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 року №393/96-ВР, яка була отримана 24.07.2017 року.

17.09.2017 року, у зв`язку із ненаданням відповіді на скаргу, ОСОБА_1 було подано до Окружного адміністративного суду м. Києва адміністративний позов до Голови Національної поліції України Князєва С.М.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.12.2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено, у зв`язку із встановленням судом факту направлення на адресу позивача відповіді від 25.08.2017 року №К-4187/125/23/1-17 за результатами розгляду скарги від 22.07.2017 року.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду м. Києва від 31.05.2018 року рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.12.2017 року залишено без змін, проте постановою встановлено, що суд першої інстанції не залучив до розгляду справи належного відповідача - Головне управління національної поліції у м. Києві, якого було уповноважено здійснювати розгляд скарги.

Також під час апеляційного розгляду справи було встановлено, що лист Слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві від 25 серпня 2017 року №К-4187/125/23/1-17 позивачу не направлявся.

06.07.2018 року позивач, враховуючи встановлені Київським апеляційним адміністративним судом у постанові факти, направив заяву у порядку встановленому Законом України «Про звернення громадян» та Закону України «Про інформацію», в якій просив направити на його адресу:

1) лист від 25.08.2017 року №К-4187/125/23/1-17, який був підготовлений т.в.о. заступника начальника слідчого управління ГУ НП у м. Києві Рябець А.М. за результатами розгляду скарги від 22.07.2017 року;

2) копію листа Головного управління Національної поліції у м. Києві від 04.05.2018 року №326/125/13/02-2018, який надавався до Київського апеляційного адміністративного суду;

3) копії матеріалів перевірки за його скаргою від 22.07.2017 року, складених з урахуванням вимог Положення про порядок роботи зі зверненнями громадян і організації їх особистого прийому в системі Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС України від 0.10.2004 року №1177, зокрема копію мотивованого висновку (п. 4.3, 4.4, 4.6 Положення;

4) копії матеріалів перевірки, відповідно до п. 7.4 Положення, щодо скарги, яка стосується протиправних дій та протиправної бездіяльності слідчого.

26.07.2018 року ОСОБА_1 отримав звичайне поштове відправлення без опису, в якому містився лист Слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві від 16.07.2018 року №К-8427/125/23/1-2018, за підписом начальника відділу СУ ГУ НП у м. Києві Рябець А.М., яким повідомлялось наступне:

- звернення (скарга) було зареєстровано у канцелярії слідчого управління 31.07.2017 року за №4787;

- звернення (скарга) розглянута;

- ОСОБА_1 проінформовано про результати перевірки за вих. №К-4187/125/23/1-17 від 25.08.2017 року;

- про неможливість надати копію листа від 04.05.2018 року №326/125/13/02-2018, оскільки він адресований виключно Правовому департаменту Національної поліції України.

Додатком до даного листа прикріплено фотокопію листа від 25.08.2017 року №К-4187/125/23/1-17 на 1 арк., оригінал якого мав бути направлений в якості відповіді на скаргу від 22.07.2017 року.

З фотокопії листа вбачалося, що станом на дату складення відповіді СВ Печерського управління поліції у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0008384; здійснювати досудове слідство доручено слідчому Хончеву С.В.; Слідчим управлінням доручено керівництву слідчого відділу Печерського управління поліції у м. Києві активізувати проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0008384, провести необхідні слідчі дії, направлені на повне і всебічне дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення.

В той же час у даному листі відсутня наступна запитувана позивачем інформація: відомості про результат перевірки (підтверджена чи спростована інформація про порушення) зокрема щодо фактів невиконання слідчим ухвал слідчих суддів, щодо протиправної бездіяльності слідчого, яка була оскаржена позивачем у порядку ст.ст. 303-306 КПК України; інформація та копії документів, що передбачені Положенням №1177 щодо результату перевірки, висновки щодо неї та здійснені заходи.

Поряд з цим, відомості Головного управління Національної поліції у м. Києві про те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №0008384 станом на дату складення відповіді (№К-4187/125/23/1-17 від 25.08.2017 року) триває, викликає сумніви щодо їх достовірності, оскільки у грудні 2016 року позивач отримав лист Київської місцевої прокуратури №6 №11561вих-16 від 21.12.2016 року за підписом першого заступника керівника Гіренко В., яким повідомлялось, що слідчим СВ Печерського УП ГУ НП у м. Києві 29.11.2016 року винесено постанову про закриття кримінального провадження.

У зв`язку з вищевикладеним, що призводить, на думку позивача, до порушення його прав, він звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про звернення громадян", законодавство України про звернення громадян включає цей закон та інші акти законодавства, що видаються відповідно до Конституції України та цього Закону.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про звернення громадян", громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно статті 3 Закону України "Про звернення громадян", під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), скарги і заяви (клопотання) й останніми є звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.

Приписами статті 5 вищевказаного Закону встановлено, що звернення адресуються органам державної влади і місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форм власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Положеннями статті 15 Закону України "Про звернення громадян", встановлено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Відповідно до статті 20 Закону України "Про звернення громадян", звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Суд акцентує увагу, що відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З метою забезпечення реалізації громадянами конституційного права на звернення, покращання, удосконалення організації їх особистого прийому в апараті Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органах внутрішніх справ України, а також у вищих навчальних закладах, на підприємствах, в установах і організаціях, що належать до сфери його управління, та на виконання ст. 40 Конституції України, Законів України "Про звернення громадян", "Про міліцію", "Про статус народного депутата України", "Про статус депутатів місцевих рад", "Про інформацію" наказом Міністерства внутрішніх справ України від 10.10.2004 року № 1177 затверджено Положення про порядок роботи зі зверненнями громадян і організації їх особистого прийому в системі Міністерства внутрішніх справ України (далі - Положення №1177).

Відповідно до абз. 1 п. 1.3 вказаного Положення, громадяни України мають право звернутися до апарату МВС, закладів, установ, підприємств, що належать до сфери управління МВС, їх керівників із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявами або клопотаннями про реалізацію своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів, а також зі скаргами про їх порушення.

Вважаючи свої права порушеними та скориставшись даним правом, позивач 22.07.2017 року направив до Національної поліції України скаргу.

З долученої до матеріалів справи копії скарги вбачається, що ОСОБА_1 в ній просив:

1) повідомити:

- якими нормативними актами (законами, постановами, наказами) скасовано обов`язок слідчого національної поліції виконувати імперативні вимоги КПК України;

- які нормативно-правові акти дозволяють слідчому національної поліції ігнорувати рішення суду;

- які нормативно-правові акти дозволяють слідчому національної поліції ігнорувати норми Закону України «Про звернення громадян»;

- яким чином громадянину України домогтися від поліцейського поваги та дотримання його прав, якщо для поліцейського КПК України та рішення суду не мають ніякої ваги;

2) здійснити перевірку службової діяльності слідчого СВ Печерського УП в кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за №0008384:

- щодо порушення вимог КПК України, які стосуються прав потерпілого, направлення потерпілому (представнику потерпілого) відповідних повідомлень та процесуальних документів, тощо;

- щодо порушення принципу обов`язковості судових рішень та невиконання зазначених вище ухвал слідчих суддів;

3) здійснити заходи передбачені ст. 19 Закону №393/96-ВР, зокрема поновити права потерпілої порушені слідчим під час здійснення досудового слідства в кримінальному провадженні;

4) просив:

- надати можливість взяти участь у перевірці викладених них фактів, зокрема ознайомитися з матеріалами кримінального провадження, документами, які свідчать про порушення або виконання вимог КПК України та відповідних ухвал суду, тощо;

- надати для ознайомлення матеріали перевірки;

5) направити за належністю Додаток_11 - лист від 28.04.2017 року на ім`я начальника слідчого управління ГУ НП України в Київській області;

6) просив зобов`язати надати відповіді на звернення:

- начальника Печерського управління поліції у м Києві (від 31.08.2016 року);

- начальника слідчого управління ГУ НП України в Київській області (від 11.10.2016 року та 28.04.2017 року.

Відповідач стверджує, що звернення позивача було зареєстровано у канцелярії слідчого управління за вх. №К-4787 від 31.07.2017 року, його було розглянуто та позивача було проінформовано про результати перевірки за вих. №К-4187/125/23/1-17 від 25.08.2017 року.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду м. Києва від 31.05.2018 року встановлено, що лист Слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві від 25 серпня 2017 року № К-4187/125/23/1-17 позивачу не направлявся.

06.07.2018 року позивач направив до Головного управління Національної поліції у м.Києві заяву, в якій просив направити на його адресу:

- листа від 25.08.2017 року №К-4187/125/23/1-17, за результатами розгляду його скарги від 22.07.2017 року, який направлений не був;

- копію листа Головного управління Національної поліції у м. Києві від 04.05.2018 року №326/125/13/02-2018, який надався до Київського апеляційного адміністративного суду у справі №826/12044/17;

- копію матеріалів перевірки за скаргою від 22.07.2017 року, складених з урахуванням вимог Положення про порядок роботи зі зверненнями громадян і організації їх особистого прийому в системі Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС України від 10.10.2014 року №1177, зокрема копію мотивованого висновку;

- копії матеріалів перевірки щодо розгляду скарги на протиправні дії та протиправну бездіяльність слідчого.

З копії листа-відповіді від 25.08.2017 року №К-4187/125/23/1-17, на скаргу ОСОБА_1 від 22.07.2017 року, яка була йому надіслана як додаток до листа від 16.07.2018 року, вбачається, що позивачу повідомлено тільки про те, що станом на дату складення відповіді СВ Печерського управління поліції у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0008384; здійснювати досудове слідство доручено слідчому Хончеву С.В.; Слідчим управлінням доручено керівництву слідчого відділу Печерського управління поліції у м. Києві активізувати проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0008384, провести необхідні слідчі дії, направлені на повне і всебічне дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Таким чином, суд погоджується із твердженнями позивача, що у даному листі відсутня наступна запитувана позивачем інформація: відомості про результат перевірки (підтверджена чи спростована інформація про порушення) зокрема щодо фактів невиконання слідчим ухвал слідчих суддів, щодо протиправної бездіяльності слідчого, яка була оскаржена позивачем у порядку ст.ст. 303-306 КПК України; інформація та копії документів, що передбачені Положенням №1177 щодо результату перевірки, висновки щодо неї та здійснені заходи.

Розділом 7 Положення №1177 встановлено, що скарга на дії чи рішення апарату МВС, закладів, установ, підприємств, що належать до сфери управління МВС або посадової особи подається в порядку підлеглості вищому апарату МВС, закладам, установам, підприємствам, що належать до сфери управління МВС або посадовій особі відповідно до чинного законодавства, а в разі незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

Розгляд скарг громадян на дії працівників апарату МВС, закладів, установ, підприємств, що належать до сфери управління МВС проводиться в порядку, передбаченому цим Положенням.

За кожною скаргою, в якій громадяни порушують питання про наявність порушень чи недоліків у роботі апарату МВС, закладів, установ, підприємств, що належать до сфери управління МВС або скаржаться на дії працівників ОВС, проводиться ретельна перевірка викладених фактів апаратом МВС, закладами, установами, підприємствами, що належать до сфери управління МВС, до якого звернувся громадянин. За результатами перевірки надаються матеріали керівникові апарату МВС, закладів, установ, підприємств, що належать до сфери управління МВС або його заступникам, в яких зазначається, підтвердились чи ні наведені відомості (факти) і які заходи вжиті для усунення виявлених порушень чи недоліків та притягнення до відповідальності винних осіб.

Громадянину за наслідками розгляду скарги надається письмова або усна відповідь (за його бажанням).

Рішення за розглядом скарги громадянина приймає керівник апарату МВС, закладів, установ, підприємств, що належать до сфери управління МВС (або його заступник), у провадженні якого перебуває скарга.

Посадова особа, визнавши скаргу громадянина обґрунтованою або такою, що підлягає задоволенню, зобов`язана забезпечити повноту і своєчасність її розгляду, прийняти рішення відповідно до законодавства і негайно вжити заходів до поновлення порушених прав громадянина.

Рішення вищого апарату МВС, закладів, установ, підприємств, що належать до сфери управління МВС щодо розгляду скарги в разі незгоди з ним громадянина може бути оскаржене в суді у термін, передбачений законодавством України.

Забороняється надсилати скарги громадян для розгляду тим закладам, установам, підприємствам, що належать до сфери управління МВС, або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються, а також тим, до компетенції яких не належить їх розгляд або керівники яких приймали рішення за викладеними у зверненні доводами.

У разі необхідності закладам, установам, підприємствам, що належать до сфери управління МВС, може бути доручено проведення відповідно до чинного законодавства додаткової перевірки конкретних обставин чи відомостей (фактів), викладених у зверненні громадянина.

Не підлягають розгляду та вирішенню скарги на прийняті рішення, що оскаржувались раніше, подані до органу або посадової особи вищого рівня протягом одного року з моменту їх прийняття та пізніше одного місяця з часу ознайомлення громадянина з ними.

Розгляд і вирішення скарги, поданої з порушенням зазначеного терміну, можуть бути здійснені у випадку поновлення органом чи посадовою особою, що розглядає скаргу, терміну, якщо буде визнано, що він порушений з поважних причин.

Відповідачем до суду не було надано документів на підтвердження того, що розгляд скарги позивача від 22.07.2017 року здійснено належним чином у відповідності до вимог Положення №1177, тобто про те, що проведену ретельну перевірку викладених обставин, з метою підтвердження чи ні, а у разі наявності таких порушень не повідомлено, які вжиті заходи з метою їх усунення.

ОСОБА_1 відповідь, яка б містила інформацію щодо належної перевірки його скарги, також не надана.

Розділом 2 Положення №1177 передбачено, що звернення громадян надходять до МВС, закладів, установ і підприємств, що належать до сфери управління МВС, у вигляді листів (поштою) та під час особистого прийому громадян посадовими особами, за допомогою засобів телефонного зв`язку через визначені контактні центри, телефонні "гарячі лінії", а також з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).

Усні звернення громадян безпосередньо розглядаються, а порушені в них питання, по можливості, вирішуються посадовими особами апарату МВС, закладів, установ, підприємств, що належать до сфери управління МВС під час особистого прийому громадян, який проводиться згідно із затвердженим графіком.

Про результати розгляду звернення громадянинові повідомляється письмово або усно за його бажанням.

Письмові звернення громадян, оформлені належним чином і подані в установленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю, реєстрації та первинному розгляду з метою визначення їх належності до компетенції апарату МВС, закладів, установ, підприємств, що належать до сфери управління МВС та призначення за ними конкретного виконавця.

Первинний розгляд письмових звернень громадян проводиться керівниками апарату МВС, закладів, установ, підприємств, що належать до сфери управління МВС або їх заступниками відповідно до їх повноважень.

Порядок вирішення звернень громадян та надання відповідей їх авторам передбачений розділом 4 Положення №1177.

Так, керівники апарату МВС, закладів, установ, підприємств, що належать до сфери управління МВС та їх заступники при розгляді звернень громадян зобов`язані уважно вникати в їх суть, у разі потреби вимагати у виконавців матеріали їх перевірки, направляти працівників апарату МВС, закладів, установ, підприємств, що належать до сфери управління МВС на місця для перевірки викладених у зверненнях фактів, уживати інших заходів для об`єктивного вирішення поставлених авторами звернень питань, з`ясовувати і усувати причини та умови, які спонукають громадян скаржитись, якщо це не суперечить чинному законодавству.

Безпосередні виконавці при здійсненні перевірок за зверненнями обов`язково спілкуються з їх авторами, з`ясовують усі порушені питання та обставини, детально вникають в їх суть, вживають заходів щодо захисту конституційних прав громадян у межах своєї компетенції відповідно до чинного законодавства.

До перевірки звернень громадян можуть залучатися за згодою представники громадськості.

За результатами перевірки звернення складається мотивований висновок про результати розгляду звернення громадян, який має містити в собі об`єктивний аналіз усіх зібраних матеріалів і повинен відповідати порядку його складання.

Рішення, які приймаються за зверненнями, повинні бути мотивованими та ґрунтуватися на нормах чинного законодавства. Посадова особа, визнавши заяву такою, що підлягає задоволенню, зобов`язана забезпечити своєчасне і правильне виконання прийнятого рішення, а в разі визнання скарги обґрунтованою - негайно вжити заходів до поновлення порушених прав громадян.

Громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до апарату МВС, закладів, установ, підприємств, що належать до сфери управління МВС, має права, визначені статтею 18 Закону України "Про звернення громадян".

Звернення вважаються вирішеними, якщо розглянуто всі поставлені в них питання, вжиті необхідні заходи і заявникам дані вичерпні відповіді.

Відповідь за результатами розгляду звернення в обов`язковому порядку дається тим органом, який його отримав і до компетенції якого входить розв`язання порушених у зверненні питань, за підписом керівника або його заступника. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у зверненні, доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення. При цьому вказуються заходи, вжиті апаратом МВС, закладами, установами, підприємствами, що належать до сфери управління МВС, у межах його компетенції, для захисту конституційних прав громадян. Якщо давалася усна відповідь, то складається відповідна довідка, яка долучається до матеріалів перевірки звернення. У журналі реєстрації звернень громадян, що надійшли поштою, або журналі реєстрації звернень громадян, що надійшли під час особистого прийому, або ЕРК фіксується, що про наслідки перевірки автора повідомлено в усній формі під час особистої бесіди.

Відповідь за результатами розгляду колективного звернення громадян (якщо звернення підписали двоє та більше громадян) направляється тому громадянину, який у зверненні підписався першим або адреса якого вказана. У тексті відповіді необхідно вказувати загальну кількість громадян, які звернулися до апарату МВС, закладів, установ, підприємств, що належать до сфери управління МВС.

Апарат МВС, заклади, установи, підприємства, що належать до сфери управління МВС розглядають звернення громадян без стягнення за це плати.

Враховуючи вище викладене та те, що відповідачем у відповіді на звернення позивача від 06.07.2018 року, всупереч вимогам п. 46 Положення, не надано відповіді на всі поставлені ним питання, дане звернення позивача вважається не розглянутим.

З урахуванням викладених обставин та встановлення порушення відповідачем вимог Положення №1177 в частині не надання належної відповіді на скаргу та звернення, суд вважає за необхідне задовольнити позов позивача в частині визнання протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції у м. Києві (уповноважених осіб), яка полягає у нездійсненні розгляду скарги ОСОБА_1 від 22.07.2017 року та перевірки викладених у ній фактів; у залишенні без уваги інформації, яка містилась у скарзі про наявність в діях посадових осіб Печерського управління поліції ГУ НП у м. Києві ознак злочину, передбаченого ст. 382 КК України; та зобов`язати Головне управління Національної поліції у м. Києві (уповноважених осіб) розглянути скаргу ОСОБА_1 від 22.07.2017 року відповідно до положень Закону України «Про звернення громадян» та Положення про порядок роботи зі зверненнями громадян і організації їх особистого прийому в системі Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС України від 10.10.2004 року №1177.

Щодо вимог позивача про визнання протиправною бездіяльності, яка полягає у ненаданні інформації запитуваної у п. 1 розділу IV скарги від 22.07.2017 року та у п. 3,4 заяви від 06.07.2018 року та зобов`язання надати таку відповідь, суд зазначає наступне.

У п. 1 розділу IV скарги від 22.07.2017 року Кобяков В.Є. просив:

- надати йому можливість взяти участь у перевірці викладених ним фактів, зокрема ознайомитися з матеріалами кримінального провадження, документами, які свідчать про порушення або виконання вимог КПК України та відповідних ухвал суду.

У п.п. 3,4 звернення від 06.07.2018 року позивач просив направити на його адресу:

- копію матеріалів перевірки за скаргою від 22.07.2017 року, складених з урахуванням вимог Положення про порядок роботи зі зверненнями громадян і організації їх особистого прийому в системі Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС України від 10.10.2014 року №1177, зокрема копію мотивованого висновку;

- копії матеріалів перевірки щодо розгляду скарги на протиправні дії та протиправну бездіяльність слідчого.

Як вже зазначалося вище, відповідно до п. 7.4 Положення №1177, за кожною скаргою, в якій громадяни порушують питання про наявність порушень чи недоліків у роботі апарату МВС, закладів, установ, підприємств, що належать до сфери управління МВС або скаржаться на дії працівників ОВС, проводиться ретельна перевірка викладених фактів апаратом МВС, закладами, установами, підприємствами, що належать до сфери управління МВС, до якого звернувся громадянин. За результатами перевірки надаються матеріали керівникові апарату МВС, закладів, установ, підприємств, що належать до сфери управління МВС або його заступникам, в яких зазначається, підтвердились чи ні наведені відомості (факти) і які заходи вжиті для усунення виявлених порушень чи недоліків та притягнення до відповідальності винних осіб.

Громадянину за наслідками розгляду скарги надається письмова або усна відповідь (за його бажанням).

Стаття 18 Закону України «Про звернення громадян» передбачає, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право:

- особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви;

- знайомитися з матеріалами перевірки;

- подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу;

- бути присутнім при розгляді заяви чи скарги;

- користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку;

- одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги;

- висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги;

- вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.

Тобто, надання громадянину, яким подано скаргу, матеріалів перевірки не передбачено, а передбачено можливість ознайомлення з матеріалами перевірки та отримання відповіді про результати зверення/скарги.

Розділом 9 Положення передбачено доступ громадян до інформації про них.

Зокрема, даний розділ регламентує, що у період збирання інформації, необхідної для здійснення перевірки за зверненнями, громадяни мають право:

- Знати, які відомості про них, з якою метою збираються, як, ким і з якою метою вони мають використовуватися.

- Доступу до інформації про них, заперечувати її правильність, повноту, об`єктивність тощо.

Забороняється доступ сторонніх осіб до відомостей про іншу особу, зібраних відповідно до законодавства.

Зберігання інформації про громадян не повинно тривати довше встановленого строку зберігання матеріалів перевірки за зверненнями.

Необхідна кількість даних про громадян, отримана під час перевірки звернення, має бути максимально обмеженою і може використовуватися лише з метою перевірки викладених у зверненні відомостей.

Про необхідність доступу позивача до матеріалів перевірки, які містять інформацію, що стосується його самого, та витребування такої інформації у відповідача позивач не повідомляв.

Про позбавлення його права ознайомлення з матеріалами перевірки та необхідності відновлення такого права позивач також не повідомив.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача в частині надання йому можливості взяти участь у перевірці викладених ним фактів та отримання відповіді за результатами розгляду скарги.

В частині отримання копії матеріалів перевірки суд вважає за необхідне відмовити, оскільки це не передбачено законодавством.

Оскільки право позивача, як скаржника при поданні скарги від 22.07.2017 року, було також порушене, суд вважає за необхідне в даній частині позов також задовольнити.

Щодо визнання протиправними дій Головного управління Національної поліції у м.Києві (уповноважених осіб), які полягають у наданні недостовірної інформації про розгляд скарги від 22.07.2017 року та здійснення перевірки з отримання певних результатів, суд зазначає наступне.

Листом №11561 вих-16 від 21.12.2016 року Київської місцевої прокуратури №6 Кобякова В.Є. було повідомлено про те, що слідчим СВ Печерського УП ГУ НП у м. Києві 29.11.2016 року винесено постанову про закриття кримінального провадження №0008384.

В той же час, листом від 25.08.2017 року №К-4187/125/23/1-17 Головного управління Національної поліції у м. Києві позивача повідомлено про те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №0008384 станом на дату складення відповіді, тобто станови на 25.08.2017 року триває.

Відповідно до пп. 3 п. 1 ст. 303 Кримінального процесуального кодексу України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до п. 2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого чи прокурора;

1-1) скасування повідомлення про підозру;

2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

Підпунктом 7 п. 2 ст. 36 встановлено повноваження прокурора щодо скасовування незаконних та необґрунтованих постанов слідчих.

Згідно п. 6 ст. 284 КПК України, копія постанови слідчого про закриття кримінального провадження надсилається заявнику, потерпілому, прокурору. Прокурор протягом двадцяти днів з моменту отримання копії постанови має право її скасувати у зв`язку з незаконністю чи необґрунтованістю. Постанова слідчого про закриття кримінального провадження також може бути скасована прокурором за скаргою заявника, потерпілого, якщо така скарга подана протягом десяти днів з моменту отримання заявником, потерпілим копії постанови.

Копія постанови прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи надсилається заявнику, потерпілому, його представнику, підозрюваному, захиснику, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

У позові та у скарзі від 22.07.2017 року позивач зазначає, що він являється представником потерпілої у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0008384, що відповідачем не оспорюється.

Оскільки постанову слідчого може бути скасовано тільки прокурором або слідчим суддею, за скаргою заявника, потерпілого, його представника чи законного представника, прокурором постанова слідчого від 29.11.2016 року про закриття кримінального провадження №0008384 не скасована, зі скаргою до слідчого судді про скасування даної постанови потерпіла сторона не зверталася, то суд погоджується із думкою позивача у достовірності наданої інформації відповідачем інформації стосовно розслідування кримінального провадження.

З урахуванням викладеного, в даній частині суд вважає також за необхідне позов задовольнити.

Як встановлено частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав до суду достатньо належних і достовірних доказів, а відтак, не довів правомірності своїх дій.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч. 5 ст.139 КАС України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки матеріали справи не містять доказів понесення сторонами судових витрат, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат та компенсації судових витрат за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, відсутні.

Керуючись ст. 139, 242, 243, 251, 255 КАС України,

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції у м. Києві (, адреса: 01601, м. Київ, вул.Володимирська, 15), про визнання протиправними дій та бездіяльності, та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у м. Києві (уповноважених осіб), яка полягає:

- у нездійсненні розгляду скарги ОСОБА_1 від 22.07.2017 року та перевірки викладених у ній фактів;

- у залишенні без уваги інформації, яка містилась у скарзі про наявність в діях посадових осіб Печерського управління поліції ГУ НП у м. Києві ознак злочину, передбаченого ст. 382 КК України;

- у ненаданні ОСОБА_1 можливості взяти участь у перевірці викладених ним фактів, зокрема ознайомитися з матеріалами кримінального провадження, документами, які свідчать про порушення або виконання вимог КПК України та відповідних ухвал суду, та ненаданні відповіді за результатами розгляду скарги.

3. Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції у м. Києві (уповноважених осіб), які полягають:

- у порушенні прав ОСОБА_1 , як скаржника, встановлених ст. 18 Законом України «Про звернення громадян»;

- у наданні недостовірної інформації про розгляд скарги від 22.07.2017 року та здійснення перевірки з отримання певних результатів.

4. Зобов`язати Головне управління Національної поліції у м. Києві (уповноважених осіб) вчинити дії:

- розглянути скаргу ОСОБА_1 від 22.07.2017 року відповідно до положень Закону України «Про звернення громадян» та Положення про порядок роботи зі зверненнями громадян і організації їх особистого прийому в системі Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС України від 10.10.2004 року №1177;

- надати ОСОБА_1 можливість взяти участь у перевірці викладених ним фактів у скарзі від 22.07.2017 року;

- надати ОСОБА_1 відповідь за результатами розгляду його скарги від 22.07.2017 року.

5. В іншій частині позов залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.Т. Шрамко