Справа № 160/8117/18
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2019-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 червня 2019 року м. Дніпросправа № 160/8117/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів:

судді - доповідача Чумака С.Ю.,

суддів: Шальєвої В.А., Юрко І.В.,

секретар судового засідання Сколишев О.О.

за участі представника позивача Кириченка О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2019 року у справі № 160/8117/18 (суддя І інстанції - Кучма К.С.)

за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора КП "Центр реєстрації бізнесу і нерухомості" Дібровської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області Ганноченка Артема Олександровича про визнання протиправними дій та скасування рішення,

треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії державного реєстратора Комунального підприємства «Центр реєстрації бізнесу і нерухомості» Дібровської сільської ради Синельніківського району» Дніпропетровської області Ганноченка Артема Олександровича в частині проведення державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 , реєстровий номер об`єкта нерухомого майна 101 набутого на підставі договору дарування серія та номер 5-1276, виданого 10.10.1995 року державним нотаріусом Першої НДНК Прийменко Н.И. за ОСОБА_2 ;

- скасувати рішення Державного реєстратора Комунального підприємства «Центр реєстрації бізнесу і нерухомості" Дібровської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області Ганноченка Артема Олександровича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 38860414 від 20.12.2017 року.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 5 листопада 2018 року провадження у справі за цим позовом відкрито та призначено підготовче засідання.

Ухвалою того ж суду від 11 квітня 2019 року провадження у справі закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст.238 КАС України, оскільки справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що даний спір є публічно-правовим та належить до розгляду в порядку адміністративного судочинства, відтак підстави для закриття провадження у справі відсутні.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

3 серпня 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Мамоновою Г.М. було проведено державну реєстрацію заповіту Компанієць Олени Антонівни за реєстровим номером № 416, відповідно до якого остання заповідала позивачу квартиру АДРЕСА_2 . Право власності ОСОБА_4 було набуте на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20.12.1994 року № НОМЕР_1 (а.с. 9). ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, про що видано свідоцтво про смерть Серія НОМЕР_2 (а.с. 10), що стало підставою для звернення позивача до державного реєстратора з заявою про відкриття спадкової справи на підставі заповіту.

Позивач також зазначає в позові, що в ході подання заяви про відкриття спадщини за заповітом, приватний нотаріус повідомив, що вищезазначене нерухоме майно не належить ОСОБА_4 . З метою повного та всебічного з`ясування всіх обстави, що стосуються відчуження нерухомого майна, вона звернулася до приватного нотаріуса для отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (далі Інформаційна довідка № 123596734) (а.с. 11-12). Як стало відомо з Інформаційної довідки № 123596734, державним реєстратором Комунального підприємства «Центр реєстрації бізнесу і нерухомості» Дібровської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області Ганноченком А.О., була проведена державна реєстрація права власності на квартиру № 119 , реєстровий номер об`єкта нерухомого майна 101 набутого на підставі договору дарування серія та номер 5-1276, виданого 10.10.1995 року державним нотаріусом Першої НДНК Прийменко Н.И. за ОСОБА_2 . Останній 19.02.2018 відчужив дану нерухомість ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу, який було посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Зайченко Іриною Анатоліївною за реєстровим номером 270. Після з`ясування вищевказаних обставин, ОСОБА_1 звернулась до державного реєстратора з клопотанням надати копію договору дарування, на підставі якого було проведено реєстраційні дії та зареєстровано нерухомість за ОСОБА_2 . За результатом ознайомлення з копією договору дарування від 19.02.2018 позивач вважає, що рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Центр реєстрації бізнесу і нерухомості» Дібровської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області Ганноченка А.О. про проведення реєстраційних дій прийнято з порушенням норм законодавства, що в свою чергу призвело до порушення її прав, за захистом яких вона звернулась з позовом до суду.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції дійшов висновку, що даний спір не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки відповідач - Державний реєстратор КП "Центр реєстрації бізнесу і нерухомості" Дібровської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області Ганноченко А.О., приймаючи оскаржуване рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (реєстрацію права власності), не мав публічно-правових відносин саме з позивачем - ОСОБА_1 , а спір носить приватноправовий характер і стосується права власності на нерухоме майно. Таким чином, зазначена справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а має вирішуватись за правилами цивільного судочинства.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно абз. 1 п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, предмет спору у справі, що розглядається, не відповідає ознакам та характеристикам публічно-правового спору з огляду на таке.

За змістом наведених вище норм права до адміністративного суду можуть бути оскаржені рішення, дії та бездіяльність суб`єкта владних повноважень, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності встановлено інший порядок судового провадження.

Водночас, помилковим є застосування положень вказаних статей та поширення юрисдикції адміністративних судів на усі спори, стороною яких є суб`єкт владних повноважень, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і господарських або цивільних справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Публічно-правовим, вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень.

Предметом спору в даній справі є вимоги позивача, який вважає, що рішення Державного реєстратора про проведення реєстраційних дій за заявою іншої особи на підставі договору дарування, прийнято з порушенням норм чинного законодавства.

Суд апеляційної інстанції вважає, що цей спір не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки відповідач, приймаючи оскаржуване рішення про державну реєстрацію нерухомого майна, не мав публічно-правових відносин саме з позивачем. Прийняте відповідачем оскаржуване рішення про державну реєстрацію нерухомого майна здійснено за заявою іншої особи, а не позивача, тобто між позивачем та відповідачем не існує публічно-правового спору.

Натомість, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

Також в підтвердження того, що в даному випадку наявний спір про право, суд першої інстанції посилається на те, що в матеріалах справи міститься ухвала Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 серпня 2018 року у справі № 201/7415/18 про відмову у задоволенні клопотання представника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , про скасування арешту майна. (а.с. 60-61).

У вказаній ухвалі суду зазначається, що 9 липня 2018 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшло вищезазначене клопотання, в якому ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 просила скасувати арешт, який накладено на квартиру АДРЕСА_2 з забороною використовувати майно, а також забороною розпоряджатися вищевказаною квартирою, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 4 квітня 2018 року у справі № 201/3221/18. Таким чином, спір у даній справі не є публічно-правовим. Оскарження рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру безпосередньо пов`язане із захистом позивачем свого цивільного права у спорі щодо нерухомого майна.

ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Отже, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що спір у даній справі не є публічно-правовим. Спір має приватноправовий характер. З огляду на суб`єктний склад сторін спору він має вирішуватися за правилами цивільного судочинства.

Такий висновок сформулювала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 4 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16, відступивши від своїх попередніх висновків щодо належності до юрисдикції адміністративних судів спорів за позовами осіб, які не були заявниками вчинення реєстраційних дій, до державного реєстратора про скасування його рішень чи записів у державному реєстрі стосовно державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Велика Палата Верховного Суду в цій справі вказала, що такий критерій визначення юрисдикції спору як наявність порушень вимог чинного реєстраційного законодавства у діях державного реєстратора під час державної реєстрації прав на земельну ділянку не завжди є достатнім та ефективним, адже наявність цих порушень можна встановити лише при розгляді справи по суті, а не на момент звернення позивача з позовною заявою.

Крім того, скасування державної реєстрації права, належного одній особі, за заявою іншої особи в порядку адміністративного судочинства не дозволяє остаточно вирішити спір між цими особами. Тож не виконується основне завдання судочинства. У таких спорах питання правомірності укладення цивільно-правових договорів, на підставі яких відбулись реєстраційні дії, обов`язково постають перед судом, який буде вирішувати спір, незалежно від того, чи заявив позивач вимогу щодо оскарження таких договорів.

Отже, в зазначеній категорії справ вирішуються спори про цивільне право між особами, які вимагають скасування державної реєстрації, й особами, за якими зареєстровано право чи обтяження. А тому мають розглядатися судами господарської або цивільної юрисдикції залежно від суб`єктного складу сторін спору.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що цей спір є приватноправовим і підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, який ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Повний текст судового рішення складений 24 червня 2019 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. 242, 243, 310, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2019 року у справі № 160/8117/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя - доповідач С.Ю. Чумак

суддя В.А. Шальєва

суддя І.В. Юрко