Справа № 240/4830/18
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2019-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/4830/18

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Єфіменко О.В.

Суддя-доповідач - Гонтарук В. М.

20 червня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Граб Л.С. Білої Л.М. ,

секретар судового засідання: Аніщенко А.О.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу малого приватного підприємства "Майстер АС" на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 05 березня 2019 року у справі за адміністративним позовом малого приватного підприємства "Майстер АС" до виконавчого комітету Житомирської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Комунальне підприємство "Регулювання орендних відносин" Житомирської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

в жовтні 2018 року позивач звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до виконавчого комітету Житомирської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Комунальне підприємство "Регулювання орендних відносин" Житомирської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 05 березня 2019 року провадження у справі закрито.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти постанову, якою направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

13 травня 2019 року до суду від виконавчого комітету Житомирської міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про безпідставність її доводів.

15 травня 2019 року від Комунального підприємства "Регулювання орендних відносин" Житомирської міської ради також надійшов відзив на апеляційну скаргу.

20 червня 2019 року до суду від представника позивача надійшла заява про відкладення судового засідання. В обґрунтування вказаної заяви, представник позивача зазначає, що він буде приймати участь у невідкладних слідчих діях в кримінальному процесі та пов`язаних із застосуванням до затриманого в подальшому взяття під варту. Крім того, у вказаній заяві просить суд при визначенні наступної дати судового засідання врахувати його зайнятість у інших процесах у слідуючі дні: 07,10,11,13,14,18-21, 24-26 червня, 27 червня, 07 липня та 08,10,18,19.24 липня.

Також, просить суд заслухати пояснення сторін за його відсутності при цьому завершення судового розгляду, перехід до дебатів та відповідно проведення дебатів здійснювати за його участю.

Розглянувши вказане клопотання, колегія суддів вважає, що воно не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.129 Конституції України та ст.8 КАС України, однією із засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 15 травня 2008 року "Надточій проти України" принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

Відповідно до ч.2 ст.44 КАС України, учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В той же час, будь яких належних та достатніх доказів поважності неможливості прибуття в судове засідання представника позивача до суду не надано, також, представником позивача в клопотанні про відкладення розгляду справи не обґрунтовано підстав необхідності відкладення судового засідання (бажання надати додаткові докази, пояснення, тощо), а відтак доводи заяви є необґрунтованими.

Суд також звертає увагу, що за клопотанням представника позивача від 06 червня 2019 року вже було відкладено розгляд справи.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до положень п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Більше того, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема «Іззетов проти України», «Пискал проти України», «Майстер проти України», «Субот проти України», «Крюков проти України», «Крат проти України», «Сокор проти України», «Кобченко проти України», «Шульга проти України», «Лагун проти України», «Буряк проти України», «ТОВ «ФПК «ГРОСС» проти України», «Гержик проти України» суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що в даному випадку право позивача на судовий захист не порушено, оскільки сама позивач була присутня на розгляді справи та давала пояснення по суті апеляційної скарги.

Також, колегія суддів зазначає, що норми ст. 309 КАС України визначає строк розгляду апеляційної скарги. Так, згідно з ч. 1 вказаної статті апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження, а апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції - протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Суд звертає увагу, що провадження у справі за апеляційною скаргою малого приватного підприємства "Майстер АС" судом апеляційної інстанції відкрито 03 травня 2019 року та призначено до розгляду на 06 червня 2019 року, однак, оскільки члени колегії перебували у відрядженні, а також враховуючи клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, судове засідання було відкладено на 20 червня 2019 року, що не дає можливості повторно відкласти розгляд даної справи, оскільки вказане призведе до порушення вимог ст.309 КАС України.

Позивач в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримала просила суд їх задовольнити.

Відповідач та третя особа в судове засідання не з`явились. Про час, день та місце розгляду справи повідомлені завчасно та належним чином. Причини неявки суду не відомі.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзивів, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи неоспорені факти про те, що рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 05.09.2018 №909 надано дозвіл на укладення договору оренди нерухомого майна комунальної власності територіальної громади міста Житомира МПП «Майстер АС», а саме, на нежитлові приміщення площею 54,86 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , для розміщення офісу, з орендною платою 61 грн 74 коп. без ПДВ за 1 кв.м., терміном на 6 місяців.

Розгляд питання продовження договору оренди нерухомого майна відноситься до компетенції комісії у справах використання нежитлових приміщень комунальної форми власності міста Житомира. За результатами розгляду питання щодо продовження вищевказаного договору оренди, комісією рекомендовано виконавчому комітету Житомирської міської ради продовжити дію договору оренди з МПП «Майстер АС» по вищевказаних нежитлових приміщеннях терміном на 6 місяців.

МПП «Майстер АС» вносило пропозиції щодо укладення договору оренди майна строком на 2 роки і 11 місяців, що зазначено у заяві орендаря від 27.06.2018 про продовження терміну дії договору та відповідає Положенню про оренду, затвердженого рішенням Житомирської міської ради №429 від 30.08.2012, що не вимагає нотаріального посвідчення.

На думку позивача, він як орендар належно виконував свої обов`язки згідно з умовами договору, тому відповідач безпідставно відмовив у поновленні договору оренди на вказаний орендарем новий строк.

Закриваючи провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що заявлений у цій справі позов має на меті захист права позивача як орендаря нерухомого майна на користування майном шляхом скасування рішення органу суб`єкта владних повноважень про відмову у поновленні договору оренди на строк, який просив позивач, як орендар. Тобто, позов до суду фактично спрямований на поновлення дії укладеного договору оренди нерухомого майна.

У зв`язку з чим, дійшов висновку, що спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб`єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно та законно прийняв ухвалу та закрив провадження у справі, з огляду на наступне.

Згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини другої статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Спором адміністративної юрисдикції у розумінні пункту 1 частини першої статті 3 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За правилами пункту 1 частини другої статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій, чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб`єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Статтею 11 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» встановлено, що оцінка об`єкта оренди передує укладенню договору оренди. У разі, якщо на момент продовження дії договору оренди остання оцінка об`єкта оренди була зроблена більш як три роки тому, для продовження (поновлення) договору оренди провадиться нова оцінка об`єкта оренди.

Відповідно до п.17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» термін договору оренди визначається за погодженням сторін. Термін договору оренди не може бути меншим, ніж п`ять років, якщо орендар не пропонує менший термін.

Згідно з ст.29 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів міських рад належать повноваження щодо управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад.

01.09.2015 між Комунальним підприємством «Агентство з управління майном» Житомирської міської ради (орендодавець) та Малим приватним підприємством «Майстер АС» (орендар) був укладений договір оренди нерухомого майна №1986. Предметом вказаного договору є нежитлове приміщення для розміщення офісу за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 45 кв.м.

Відповідно до п.8.1 договору строк його дії становить з 01.09.2015 до 01.08.2018.

Пунктом 8.4 договору визначено, що заявка орендаря на укладання договору на новий термін повинна бути надана орендодавцю за два місяці до закінчення строку дії цього договору. Договір оренди може бути укладений на новий термін лише при наявності відповідного дозволу (рішення) виконавчого комітету Житомирської міської ради. При цьому зазначені дії оформляються новим договором.

Згідно з п.8.8 дія вказаного договору припиняється, зокрема, закінченням строку, на який він був укладений.

Розгляд питання продовження договору оренди нерухомого майна відповідно до Положення відноситься до компетенції комісії у справах використання нежитлових приміщень комунальної форми власності міста Житомира.

За результатами розгляду питання щодо продовження вищевказаного договору оренди, комісією рекомендовано виконавчому комітету Житомирської міської ради продовжити дію договору оренди з МПП «Майстер АС» терміном на 6 місяців.

Відповідно до п.п.1.2.2 п.1.2 додатку №1 до рішення від 05.09.2018 №909 «Про оренду комунального майна та внесення змін в рішення міськвиконкому» було вирішено надати дозвіл на укладення договору оренди МПП «Майстер АС» нежитлових приміщень площею 54,86 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , для розміщення офісу з орендною платою 61 грн 74 коп. терміном на шість місяців.

Отже, з моменту укладення між МПП "Майстер АС (орендарем) та органом місцевого самоврядування договору оренди нежитлових приміщень припиняються адміністративні відносини між цими суб`єктами та у подальшому виникають договірні відносини, які характеризуються рівністю їх учасників та свободою договору. Такі ознаки притаманні цивільним правовідносинам (які з урахуванням суб`єктного складу можуть бути предметом судового розгляду у відповідному суді загальної юрисдикції або господарському суді), а не адміністративним.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають з будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору.

Згідно з частиною другою статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до підпункту 1 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

За змістом частин першої, другої статті 20 Господарського кодексу України держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів.

Кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом, зокрема, визнання наявності або відсутності прав.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2018 у справі №816/389/15-а (провадження №11-608апп18).

З урахуванням вищезазначеного та з огляду на суб`єктний склад сторін та суть спірних правовідносин, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що даний спір належить до юрисдикції господарських судів, оскільки між позивачем та відповідачем виник спір, стосовно договірних правовідносин, а саме щодо погодження строку на який необхідно укласти договір оренди нежитлового приміщення.

Згідно з ст.8 Конституції України, ст.6 КАС України та ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Преамбула Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людин.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з ст.8 Конституції України, ст.6 КАС України та ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу власне існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це, не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (наприклад, рішення у справі "Сокуренко і Стригун проти України") суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За таких обставин, з огляду на предмет та підстави позову в даній справі, враховуючи вищезазначені норми чинного законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, у зв`язку із чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Разом з тим, суд зауважує, що в даному випадку суд не позбавляє право позивача на доступ до правосуддя, а лише вказує на правильний спосіб захисту її порушених прав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, в той час як доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції, а відтак підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу малого приватного підприємства "Майстер АС" залишити без задоволення, а ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 05 березня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 25 червня 2019 року.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Граб Л.С. Біла Л.М.