Справа № 9901/340/19
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2019-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

24 червня 2019 року

Київ

справа №9901/340/19

адміністративне провадження №П/9901/340/19

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Блажівської Н.Є., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Держави Україна в особі її органу - Верховної Ради України про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 18 червня 2019 року звернувся до суду з позовом до Верховної Ради України, в якому просив зобов`язати Верховну Раду України у червні 2019 року збільшити утричі розмір його пенсії та письмово повідомити його про це.

Позивач вказує, що його єдиний дохід - пенсія, а її розмір, у зв`язку із знеціненням грошової одиниці України утричі, не забезпечує йому належний матеріальний стан, а тому у нього відсутня можливість придбати повноцінну їжу, необхідні ліки, одяг та взуття. Водночас зазначає, що багаторазові звернення до органів Пенсійного фонду України не призвели до підвищення належних йому виплат.

Вирішуючи питання щодо можливості прийняття до провадження даного позову, суд враховує таке.

Відповідно до статті 55 Конституції України рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду.

Частиною п`ятою статті 125 Конституції України закріплено, що з метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин діють адміністративні суди.

Частина перша статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, зокрема, на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (пункти 1, 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За змістом положень статей 22 та 266 Кодексу адміністративного судочинства України Верховний Суд як суд першої інстанції уповноважений розглядати справи щодо встановлення Центральною виборчою комісією результатів виборів або всеукраїнського референдуму, справи за позовом про дострокове припинення повноважень народного депутата України, а також справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів.

З огляду на викладене, Верховний Суд як суд першої інстанції має повноваження щодо розгляду чітко визначеної категорії адміністративних справ.

Статтею 160 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені вимоги щодо змісту позовної заяви:

Так, згідно з пунктами 2, 4, 5, 8, 9, 11 частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача; власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу, який має формулюватися максимально чітко і зрозуміло, а тому, особа, звертаючись до суду із позовною заявою, повинна чітко зазначити дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, що порушили її право, та повинна вказати спосіб захисту свого порушеного права.

Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач просить зобов`язати Верховну Раду України у червні 2019 року збільшити утричі розмір його пенсії та письмово повідомити його, зазначаючи, що розмір його пенсії не забезпечує йому належний матеріальний стан, а тому у нього відсутня можливість придбати повноцінну їжу, необхідні ліки, одяг та взуття.

В той же час, повноваження Верховної Ради України визначаються виключно Конституцією України, а саме статтею 85.

Зважаючи на викладене, дана позовна заява не відповідає вимогам Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки позивачем не викладено обставин, за яких, на його думку, порушено його права, свободи чи інтереси саме відповідачем. У позовній заяві, зокрема: відсутні доводи стосовно допущення відповідачем порушень закону під час здійснення владних управлінських функцій щодо позивача; не зазначено у чому полягає порушення його прав, свобод та інтересів Верховною Радою України; не викладено обставин на обґрунтування наявності порушень його прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин відповідачем.

Крім того, позивачем не зазначено власного письмового підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, не зазначено ідентифікаційного коду юридичної особи відповідача в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України) та реєстраційного номеру облікової картки платника податків позивача за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу).

Особливості провадження у справах щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності, зокрема, Верховної Ради України встановлено статтею 266 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно пункту 2 частини 4 цієї статті Верховний Суд за наслідками розгляду таких адміністративних справ може визнати дії чи бездіяльність Президента України протиправними й зобов`язати його вчинити певні дії.

Виходячи з наведеного, зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії є способом відновлення права особи, порушеного діями чи бездіяльністю таких осіб, які вона просить визнати протиправними.

При цьому, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду.

В той же час, позовна заява не відповідає наведеним нормам Кодексу адміністративного судочинства, оскільки звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 просить зобов`язати Верховну Раду України збільшити утричі розмір його пенсії та письмово повідомити його про це, не вказуючи на виклад обставин, якими обґрунтовує свої вимоги до даного суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог щодо змісту позовних вимог і викладу обставин до кожного з позивачів, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про залишення позовної заяви без руху, оскільки вона не відповідає вимогам Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. У зв`язку з наведеним, залишення позову без руху з підстав, передбачених законом, не є порушенням права на справедливий судовий захист.

Суд вважає за необхідне встановити позивачу десятиденний строк від дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання уточненої позовної заяви із викладенням обставин на обгрунтування порушення Верховною Радою України прав, свобод та інтересів позивача під час здійснення останньою владних (управлінських) повноважень. У позовній заяві необхідно вказати посилання на норми чинного законодавства України із зазначенням доказів на підтвердження обставин допущення відповідачем порушень закону під час здійснення владних управлінських функцій щодо позивача та зазначення, яким чином і яка саме дія чи бездіяльність порушує права або інтереси позивача.

Також позивачу необхідно надати власне письмове підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав; зазначити ідентифікаційний код юридичної особи відповідача в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України) та реєстраційний номер облікової картки платника податків позивача за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу).

Керуючись статтями 160, 169, 248, 266 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Держави Україна в особі її органу - Верховної Ради України про зобов`язання вчинити дії залишити без руху.

Встановити строк усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк позовна заява разом із доданими до неї матеріалами буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

-------------------

Н.Є.Блажівська

Суддя Верховного Суду