Справа № 200/13614/18-а
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2019-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2019 року справа №200/13614/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Міронової Г.М., Геращенка І.В., за участю секретаря судового засідання - Тішевського В.В., позивача - ОСОБА_1 , представника відповідача - Кравченко О.С., діючої за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 лютого 2019 року у справі № 200/13614/18-а (головуючий суддя І інстанції Загацька Т.В.), складене в повному обсязі 28 лютого 2019 року в м. Слов`янськ Донецької області, за позовом ОСОБА_1 до Слов`янської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України Донецької області, Головного управління Державної фіскальної служби Донецької області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

30 листопада 2018 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Слов`янської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України Донецької області, Головного управління Державної фіскальної служби Донецької області про визнання протиправними та скасування:

- податкового повідомлення-рішення № від 18 січня 2016 року на суму 16 609,03 грн.;

- податкового повідомлення-рішення № від 18 січня 2016 року на суму 20744,68 грн.;

- податкового повідомлення-рішення № від 18 січня 2016 року на суму 29 727,13 грн. в частині нарахування податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб 18010900 на суму 24 442,45 грн.;

- податкового повідомлення-рішення форми "Ф" №43807-1315 від 26 липня 2018 року на суму 27035,66 грн.;

- податкового повідомлення-рішення № від 18 січня 2016 року на суму 17 994,84 грн.;

- податкового повідомлення-рішення № від 18 січня 2016 року на суму 23 573,50 грн. в частині нарахування податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб 18010900 на суму 20 123,74 грн.;

- податкового повідомлення-рішення № від 18 січня 2016 року на суму 33 780,83 грн. в частині нарахування податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб 18010900 на суму 27 775,50 грн.;

- податкового повідомлення-рішення форми "Ф" №43808-1315 від 26 липня 2018 року на суму 34397,72 грн. (а.с. 5-12).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19 лютого 2019 року відмовлено у задоволені позовних вимог (а.с. 140-144).

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просила скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що спірні податкові-повідомлення рішення розраховані невірно, оскільки нормативно-грошова оцінка земельної ділянки, яка використовується у розрахунках, не співпадає із нормативно-грошовою оцінкою земельної ділянки, вказаною в укладених договорах оренди землі. У договорах оренди землі відсутні умови щодо односторонньої зміни умов договору, в тому числі зміни розміру нормативної грошової оцінки землі або розміру орендної плати.

Вважає необґрунтованим посилання суду першої інстанції на правові висновки викладені у постановах Верховного Суду, зазначених в судовому рішенні.

Крім того, апелянтом зазначено, що до спірних правовідносин має застосовуватись виключно положення ст. 288 Податкового Кодексу України (а.с. 147-151).

Позивач в судовому засіданні надала пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, просила суд її задовольнити,а рішення суду першої інстанції скасувати.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, наполягала на тому, що рішення суду першої інстанції прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - залишити без змін, з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 . Позивач мала статус суб`єкта підприємницької діяльності з 24 грудня 1997 року.

15 вересня 2014 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців внесений запис №3022024 про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності позивача.

Як платник податків позивач обліковується в Слов`янській об`єднаній державній податковій інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Донецькій області.

23 листопада 2012 року між Слов`янською міською радою як орендодавцем та ФОП ОСОБА_1 як орендарем укладено договір оренди землі, згідно з пунктом 1 якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку не сільськогосподарського призначення-житлової та громадської забудови, що використовуються в комерційних цілях (згідно рішення Слов`янської міської ради № 45-ххх-6 від 31.08.2012 року), яка знаходиться у АДРЕСА_2. В оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,0528 гектарів. На земельній ділянці знаходяться об`єкти нерухомого майна: капітальні одноповерхова та двоповерхова забудови площею 0,0421 га, під проїздами, проходами, площадками - 0,0107 га. Згідно із пунктом 5 Договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 105693,77 грн. Договір укладено на 5 років (п. 8 Договору).

Як вбачається з Договору, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, всього річна складає 5284,69 грн. Оплата вноситься щомісячно 1/12 частину орендної плати за землю не пізніше 30 числа, наступного за звітним місяця. (а.с. 20-22).

23 листопада 2012 року сторонами вищезазначеного договору оренди підписано акт прийому - передачі земельної ділянки (а.с. 23).

18 січня 2014 року між Слов`янською міською радою як орендодавцем та ФОП ОСОБА_1 як орендарем укладено договір оренди землі, згідно з пунктом 1 якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку не сільськогосподарського призначення-житлової та громадської забудови, що використовуються в комерційних цілях (згідно рішення Слов`янської міської ради №49-XLV-6 від 12.07.2013 року), яка знаходиться у АДРЕСА_2. В оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,1000 гектарів, земельна ділянка вільна від забудови. Згідно пункту 5 договору оренди нормативна грошова оцінка землі становить 200177,60 грн. Пунктом 9 договору передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у розмірі 3% від грошової оцінки землі, що становить на рік 6005,33 грн. Оплата вноситься щомісячно 1/12 частину орендної плати за землю не пізніше 30 числа, наступного за звітним місяця. Оплата вноситься щомісячно 1/12 частину орендної плати за землю не пізніше 30 числа, наступного за звітним місяця (а.с. 29-31).

Між орендодавцем та орендарем зазначеного договору оренди підписано акт прийому - передачі земельної ділянки (а.с. 32).

Додаткові угоди до договорів не укладались.

Згідно листа Держгеокадастру №368/116-18 від 27 лютого 2018 року (нормативно-грошова оцінка земельної ділянки, розташованої у АДРЕСА_2 (кадастровий номер НОМЕР_2 ) площею 0,0528 га у 2014 році становить 319102,08 грн., у 2015 році - 398558,50 грн., у 2016 році - 571134,33 грн., нормативно-грошова оцінка земельної ділянки розташованої у АДРЕСА_2 (кадастровий номер НОМЕР_3 ) площею 0,1000 га у 2014 році становить 604360,00 грн., 2015 році - 745845,64 грн., 2016 році - 1081693,80 грн. (а.с.51).

18 січня 2016 року відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення, якими позивачу визначені податкові зобов`язання з орендної плати за земельні ділянки. З наданих представником відповідачів пояснень щодо періоду нарахування та визначення земельної ділянки, за які має сплачуватися орендна плата, судом встановлено, що:

податковим повідомленням-рішенням № від 18 січня 2016 року визначено податкове зобов`язання з орендної плати за земельну ділянку, розташовану за адресою АДРЕСА_2 (договір оренди від 23 листопада 2012 року) в сумі 16 609,03 грн. за 2014 рік (а.с. 25);

податковим повідомленням-рішенням № від 18 січня 2016 року визначено податкове зобов`язання з орендної плати за земельну ділянку, розташовану за адресою АДРЕСА_2 (договір оренди від 23 листопада 2012 року) в сумі 20 744,68 грн. за 2015 рік (а.с. 26);

податковим повідомленням-рішенням № від 18 січня 2016 року визначено податкове зобов`язання з орендної плати за земельну ділянку, розташовану за адресою АДРЕСА_2 (договір оренди від 23 листопада 2012 року) в сумі 29 727,13 грн. за 2016 рік (а.с.27);

податковим повідомленням-рішенням № 43807-1315 від 26 липня 2017 року визначено податкове зобов`язання з орендної плати за земельну ділянку, розташовану за адресою м.Слов`янськ, вул. Ясна , буд. 8 а (договір оренди від 23 листопада 2012 року) в сумі 27 035,66 грн. за 2017 рік (а.с. 28);

податковим повідомленням-рішенням № 43808-1315 від 26 липня 2017 року визначено податкове зобов`язання з орендної плати за земельну ділянку, розташовану за адресою АДРЕСА_2 (договір оренди від 18 січня 2014 року) в сумі 34 397,72 грн. за 2017 рік (а.с. 28);

податковим повідомленням-рішенням № від 18 січня 2016 року визначено податкове зобов`язання з орендної плати за земельну ділянку, розташовану за адресою АДРЕСА_2 (договір оренди від 18 січня 2014 року) в сумі 17 994,84 грн. за 2014 рік (а.с. 34);

податковим повідомленням-рішенням № від 18 січня 2016 року визначено податкове зобов`язання з орендної плати за земельну ділянку, розташовану за адресою АДРЕСА_2 (договір оренди від 18 січня 2014 року) в сумі 23573,50 грн. за 2015 рік (а.с. 35);

податковим повідомленням-рішенням № від 18 січня 2016 року визначено податкове зобов`язання з орендної плати за земельну ділянку, розташовану за адресою АДРЕСА_2 (договір оренди від 18 січня 2014 року) в сумі 33 780,83 грн. за 2016 рік (а.с. 36).

Позивач, не погоджуючись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, знов звернулась до суду із даним адміністративним позовом.

Однак частка позовних вимог ,по даній справі вже була предметом розгляду судовими інстанціями, та рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 04 червня 2018 року (з урахуванням виправлень за ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 18 червня 2018 року) у справі №805/2256/18-а, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 16 серпня 2018 року визнано протиправним та скасовано податкові повідомлення-рішення:

- № від 08 січня 2016 року в частині збільшення суми грошового зобов`язання з орендної плати за землю на 7429,38 грн.;

- № від 08 січня 2016 року в частині збільшення суми грошового зобов`язання з орендної плати за землю на 816,75 грн.;

- № від 08 січня 2016 року в частині збільшення суми грошового зобов`язання з орендної плати за землю на 1170,41 грн.;

- № від 08 січня 2016 року в частині збільшення суми грошового зобов`язання з орендної плати за землю на 8407,87 грн.;

- № від 08 січня 2016 року в частині збільшення суми грошового зобов`язання з орендної плати за землю на 927,83 грн.;

- № 1від 08 січня 2016 року в частині збільшення суми грошового зобов`язання з орендної плати за землю на 1330,02 грн. У задоволені решти позовних вимог було відмовлено.

Суд першої інстанції по даній справі відмовив у задоволені позовних вимог, дійшов висновку що спірні податкові повідомлення-рішення прийняті з додержанням норм матеріального права.

Дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно положень Земельного кодексу України землекористування в Україні є платним.

Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності (ст.1 Закону України "Про оренду землі").

Статтею 21 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що орендною платою за землю є платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Підпунктом 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України встановлено, що орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Справляння плати за землю, в тому числі й орендної плати, здійснюється відповідно до положень розділу ХIII Податкового кодексу України.

Як визначено п. 288.1 ст. 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

На підставі пп. 271.1.1 п. 271.1 ст. 271 Податкового кодексу України базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом.

Відповідно до п. 286.2 ст. 286 Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями.

Пунктом 286.5. ст. 286 Податкового кодексу України передбачено, що нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

У разі переходу права власності на земельну ділянку від одного власника - юридичної або фізичної особи до іншого протягом календарного року податок сплачується попереднім власником за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому припинилося право власності на зазначену

Пунктом 287.5. ст. 287 Податкового кодексу України передбачено, що податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Положеннями ст. 288 Податкового кодексу передбачено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем. Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу: не може бути меншою за розмір земельного податку та не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки. Щодо доводів позивача про те, що відповідачем безпідставно не здійснено розрахунок грошового зобов`язання з орендної плати за землю на підставі договорів оренди, як того вимагає п. 288.1 ст. 288 Податкового кодексу України, суд зазначає наступне.

Зі змісту Земельного кодексу України та Закону України "Про оренду землі" вбачається, що користування землею в Україні є платним.

З 01 січня 2011 року набрав чинності Податковий кодекс України, який, відповідно до п. 1.1 ст. 1 регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, і, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

За змістом пп. 9.1.10 п. 9.1 ст. 9 Податкового кодексу України плата за землю належить до загальнодержавних податків і зборів, яка в силу вимог пп. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 цього ж Кодексу є податком і справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до п. 269.1 ст. 269 Податкового кодексу України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі. Останні ж, як визначає зміст пп. 14.1.73 п. 14.1 ст. 14 цього Кодексу, це особи, яким, зокрема, на умовах оренди надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності. Отже, Податковий кодекс України визначив обов`язок й орендаря сплачувати земельний податок у формі орендної плати.

Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (пп. 14.1.136. п. 14.1 ст. 14 ПК України). Подібне визначення міститься й у ст. 21 Закону України «Про оренду землі».

Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем, а підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (п. 288.1 ст. 288 ПК України).

Підпунктом 288.5.1 п. 288.5 ст. 288 зазначеного Кодексу встановлено, що розмір орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється розділом ХIII ПК; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом, та не може перевищувати, зокрема, для інших земельних ділянок, наданих в оренду, 12 % нормативної грошової оцінки (підпункт 288.5.2 зазначеного пункту).

Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, установлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відтак, з набранням чинності Податкового кодексу України річний розмір орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, який підлягає перерахуванню до бюджету, має відповідати вимогам пп. 288.5.1 п. 288.5 ст. 288 цього Кодексу та є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати.

При цьому, виходячи норми Податкового кодексу України є пріоритетними над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у п. 5.2 ст. 5 Податкового кодексу України, до моменту внесення до такого договору відповідних змін розмір орендної плати в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлений пп. 288.5.1 п. 288.5 ст. 288 ПК України.

Отже доводи апелянта, щодо односторонньої зміни умов договору , судом до уваги не приймаються, оскільки відповідно до умов договору орендна плата вноситься орендарем в грошовій формі у розмірі 3 відсотків грошової оцінки землі. Грошова оцінка землі проводиться щороку, тому сума сплати також змінюється, та відповідно до законодавства підлягає сплаті незалежно від моменту внесення до договору змін розміру плати.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування зазначених вище норм матеріального права у спорах цієї категорії міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 02 грудня 2014 року (справа №21-274а14), 07 квітня 2015 року (справа №21-117а15), 14 квітня 2015 року (справа №21-165а15), 24 квітня 2015 року (справа № 21-131а15), Верховного Суду від 21 серпня 2018 року по справі №814/1622/16 (адміністративне провадження №К/9901/36012/18).

Посилання апелянта на необґрунтованість прийняття висновків по вищевказаним рішення є необґрунтованим з огляду на положення Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, з набранням чинності Податковим кодексом України, тобто з 01 січня 2011 року, мінімальний розмір річної орендної плати за земельні ділянки, які перебувають у державній або комунальній власності та грошову оцінку яких встановлено, становить 3% від їх грошової оцінки.

Законодавець визначив нижню граничну межу річної суми платежу по орендній платі за земельні ділянки, незалежно від того, чи співпадає її розмір із визначеним у договорі.

Відповідно до п. 288.4 ст. 288 ПК України - розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорi оренди мiж орендодавцем (власником) та орендарем.

Згідно п. 289.1 ст. 289 Податкового кодексу України для визначення розмiру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцiнка земельних дiлянок.

Згідно листа Держгеокадастру № 368/116-18 від 27 лютого 2018 року (нормативно-грошова оцінка земельної ділянки, розташованої у АДРЕСА_2 (кадастровий номер НОМЕР_2 ) площею 0,0528 га у 2014 році становить 319 102,08 грн., у 2015 році - 398 558,50 грн., у 2016 році - 571 134,33 грн., нормативно-грошова оцінка земельної ділянки розташованої у АДРЕСА_2 (кадастровий номер НОМЕР_3 ) площею 0,1000 га у 2014 році становить 604360,00 грн., 2015 році - 745845,64 грн., 2016 році - 1 081 693,80 грн. (а.с. 90).

При розрахунку суми зобов`язання з орендної плати за спірний період, податковим органом використовувались данні Держгеокадастра у Донецькій області, в тому числі, з урахуванням даних щодо індексації нормативної грошової оцінки земель. Суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що положення пп. 288.5.1 п. 288.5 ст. 288 Податкового кодексу України встановлюють мінімальний розмір плати за землю, отже, спірні податкові повідомлення - рішення винесені відповідачами обґрунтовано, в межах своїх повноважень, тобто є правомірними і скасуванню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції переглянув рішення суду першої інстанції виключно в межах доводів апеляційної інстанції.

Інших доводів апелянтом не наведено.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 250, 272, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 лютого 2019 року у справі № 200/13614/18-а - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені в судовому засіданні 26 червня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 01 липня 2019 року.

Судді Т.Г.Арабей

Г.М. Міронова

І.В. Геращенко