Справа № 826/4659/18
Суддя: Беспалов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2019-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/4659/18 Суддя (судді) першої інстанції: Аблов Є.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: судді-доповідача: Беспалова О. О., суддів: Ключковича В. Ю., Кузьменка В. В., розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 березня 2019 року (місце ухвалення: місто Київ, час ухвалення не зазначений, дата складання повного тексту: не зазначена) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про зобов`язання з 30 червня 2017 року провести перерахунок та виплату пенсії, із зарахуванням періоду роботи в Дитячому спеціалізованому санаторії «Ялинка» ТМО «Санаторного лікування» у місті Києві, як інфекційному закладі сфери охорони здоров`я, з 01 січня 2004 року до 19 серпня 2017 року включно до стажу роботи для обчислення пенсії у подвійному розмірі, з урахуванням виплачених сум.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 березня 2019 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити, вважаючи, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції в якості доказу зарахування позивачу стажу у подвійному розмірі (рік за два) за період з 01.01.2004 р. по 19.08.2017 р. прийняв лист відповідача, доводи якого не підтверджуються жодним чином.

Відзив до Шостого апеляційного адміністративного суду не надходив.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів зважає на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач з 01 лютого 2001 року позивач була прийнята на посаду лікаря - фтизіатра 2 відділення дитячого санаторію «Ялинка».

31 травня 2010 року позивач звільнена з роботи за власним бажанням на підставі статті 38 КЗпП України та 01 червня 2010 року прийнята на посаду завідуючої 3 відділення, дитячого лікаря - фтизіатра Дитячого санаторію «Ялинка», де позивач працювала по дату звернення з адміністративним позовом.

Судом першої інстанції було встановлено, що Дитячий спеціалізований санаторій «Ялинка» ТМО «Санаторного лікування» у м. Києві є закладом протитуберкульозного профілю та відноситься до інфекційних закладів.

Вказані обставини не заперечуються сторонами по справі та у розумінні ч. 1 ст. 78 КАС України судом апеляційної інстанції не досліджуються.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтував таку відмову єдиною підставою: згідно з листом Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві загальний страховий стаж позивача складає 42 роки 3 місяці 24 дні та у період з 01 лютого 2001 року по 31 липня 2017 року його зараховано у подвійному розмірі.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та наявним у ній доказам, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р. № 1788-XII робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого - анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскаржувана відмова відповідача, між тим, існування спору не спростовує, всупереч висновку суду першої інстанції.

Дослідивши докази, колегією суддів встановлено, що згідно розпорядження 812731 від 30.10.2017 р. позивачу станом на 31.07.2017 р. зараховано повний загальний стаж у розмірі 42 роки 3 місяці 24 дні (а. с. 30).

При цьому, у графі «загальний стаж (після 2004 року)» зазначено 13 років 07 місяців 00 днів, що відповідає одинарній кількості років до 31.07.2017 р., як вірно зауважує апелянт у апеляційній скарзі.

Спростування вказаному доказу суд першої інстанції в мотивувальній частині оскаржуваного рішення не навів.

Аналогічні відомості містить доказ розрахунку стажу (а. с. 31).

Копії зазначених доказів засвідчені підписом уповноваженої особи відповідача та скріплені його печаткою.

Не суперечить вказаній і інформація, долучена позивачем до апеляційної скарги.

Зокрема, згідно відомостей підсистеми «ІКІС ПФУ: підсистема призначення та виплати пенсій» страховий стаж позивача після 01.01.2004 р. становить 13 р. 07 міс. 00 днів. (а. с. 58).

Зважаючи на наведене, колегія суддів з жодного наданого відповідачем доказу не вбачає зарахування спірного стажу у подвійному розмірі.

У відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що відповідачем не доведено, яким чином відбулось зарахування стажу позивача у подвійному розмірі, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, починаючи з 01.01.2004 р.

При цьому, з наданої відповідачем копії індивідуальної відомості позивача, сформованої станом на 30.08.2017 р., вбачається, що сума заробітку для нарахування пенсії та сума сплати страхових внесків за серпень 2017 року дорівнює нулю (а. с. 32).

У відповідності до п. 5.9 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України 19.12.2003 р. № 21-1, обчислення страхових внесків органами Пенсійного фонду здійснюється на підставі складених актів перевірки правильності нарахування та сплати страхових внесків, звітності, що подається страхувальником, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суму заробітної плати (доходу), на які нараховуються страхові внески.

Згідно п. 1 ст. 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-IV до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону.

Колегія суддів не виключає, що оскільки позивач продовжувала працювати, то в подальшому сплата страхових внесків з доходу позивача могла мати місце. Натомість, в матеріалах справи на дату її розгляду судом апеляційної інстанції таких доказів не міститься, що свідчить про передчасність вимог позивача за період з 01.08.2017 р. по 19.08.2017 р.

З огляду на наведене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення не у повній відповідності до норм матеріального права, а тому наявні підстави для його часткового скасування.

Колегією суддів вбачається, що сплаті позивачем підлягав судовий збір у загальному розмірі 1762, 00 грн.

Позовні вимоги охоплюють період 13 років 7 місяців та 19 днів, з яких, фактично, відмовлено у задоволенні позовних вимог за 19 днів, що з огляду на немайновий характер спору та несуттєвість частки не може бути виокремлено з загальної суми сплаченого позивачем судового збору.

Відтак судові витрати у межах даного спору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у повному розмірі.

У відповідності до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 311, 315, 317, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 березня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 березня 2019 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог за період з 01 січня 2004 року по 31 липня 2017 року скасувати.

В цій частині позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві (, місцезнаходження: 04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, 16) здійснити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) перерахунок та виплату пенсії з 30 червня 2017 року із зарахуванням періоду роботи в Дитячому спеціалізованому санаторії «Ялинка» територіального медичного об`єднання «Санаторного лікування» у місті Києві, з 01 січня 2004 року до 31 липня 2017 року включно до стажу роботи для обчислення пенсії у подвійному розмірі з урахуванням виплачених сум.

В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 березня 2019 року залишити без змін.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (, місцезнаходження: 04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, 16) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1762, 00 гривень (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов
Суддя В. Ю. Ключкович
Суддя В. В. Кузьменко

(Повний текст постанови складено 24.06.2019 року)