Справа № 815/2415/17
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2019-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2019 р.м.ОдесаСправа № 815/2415/17
Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К. С.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - доповідача - Потапчука В.О.

суддів - Семенюк Г.В.

- Шляхтицький О.І.

При секретарі Алексєєвої Н.М.

Представника позивача ОСОБА_1 .

Представника апелянта Юренко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2017 року, прийнятого у відкритому судовому засіданні (суддя Кузьменко Е.Х.) у справі за позовом Приватного акціонерного товариства АДМ Іллічівськ до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області № від 06.04.2017 року,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог.

Приватне акціонерне товариство АДМ Іллічівськ звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС в Одеській області та просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області № від 06.04.2017 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в діях позивача порушень Податкового кодексу України не було, оскільки позивач не здійснював діяльність щодо надання послуг заводом в період з 30.07.2015 року по 03.09.2015 року та відповідач протиправно визначив собівартість наданих послуг позивачем з порушенням порядку, встановленого п.188.1 ст.188 ПК України.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2017 року позовні вимоги задоволенні повністю.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Головне управління ДФС в Одеській області звернулося до суду з апеляційною скаргою, у якій зазначено, що рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим скаржник просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Окрім того, скаржник зазначає, що в порушення п.188.1,ст.188 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2756-VI із змінами та доповненнями ПрАТ «АДМ Іллічівськ» визначалась база оподаткування податком на додану вартість при реалізації послуг переробки насіння соняшнику в соняшникову олію на давальницьких умовах нижче їх собівартості, що призвело до заниження рядку 1 Декларацій «Операції на митній території України, що оподатковуються за основною ставкою, крім імпорту товарів» на загальну суму 1545201 грн.,в т.ч. по періодах: в липні 2015 року на суму 49075 грн., в серпні 2015 року на суму 1496126 грн.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2019 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно приписів ст. 310 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу у відкритому судовому засіданні.

Обставини справи.

Головним управлінням ДФС в Одеській області проведено планову документальну виїзну перевірку Приватного акціонерного товариства АДМ Іллічівськ з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 року по 30.06.2016 року.

За результатами перевірки Відповідачем складено Акт від 07.12.2016 року №368/15-32-14-01/32790234, в якому, серед іншого, встановлено завищення бюджетного відшкодування ПДВ на суму 7317226,00 грн. (п 3.2.1 Акта перевірки), а саме: завищення суми бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 5772025 грн. з огляду на невіднесення Позивачем до складу податкових зобов`язань з ПДВ сум нарахованих та отриманих, а також не нарахованих премій за відповідність товару стандарту ІSСС Рlus (епізод ІSСС Рlus); зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 1545201,00 грн. з огляду на визначення Позивачем бази оподаткування ПДВ при реалізації послуг переробки насіння соняшнику в соняшникову олію на давальницьких умовах нижче їх собівартості, що призвело до заниження рядку і Декларації Операції на митній території України, що оподатковуються за основною ставкою, крім імпорту товарів.

Заперечення Позивача до Акта перевірки Відповідачем враховані не були, а тому висновки Акта перевірки були залишені без змін.

В подальшому, в контексті зазначеного вище висновку Акта перевірки Відповідачем було винесено податкове повідомлення-рішення № від 21.12.2016 року щодо зменшення Позивачу бюджетного відшкодування з ПДВ на суму 7317226,00 грн. та застосування штрафної санкції у розмірі 658613,00 грн.

Не погоджуючись із податковими повідомленнями-рішеннями (зокрема, з повідомленням - рішенням № від 21.12.2016), винесеними на підставі Акта перевірки, Позивач оскаржив їх в адміністративному порядку до Державної фіскальної служби України.

За результатами розгляду скарги Позивача 16.03.2017 року ДФС прийняла Рішення про результати розгляду скарги №5259/6/99-98-11-01-02-25, яким скаргу Позивача було задоволено частково. Зокрема, податкове повідомлення-рішення № від 21.12.2016 скасовано в частині епізоду ІSСС Рlus, а також в частині відповідної штрафної санкції.

На підставі Рішення ДФС Відповідачем було винесено податкове повідомлення-рішення № від 06.04.2017 щодо зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 1545201,00 грн. та застосування штрафної санкції у розмірі 772601,00 грн.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що в період часу з 30.07.2015 року до 03.09.2015 року послуги за Договорами не надавались, у позивача відсутня відповідна база оподаткування ПДВ, а отже, відсутні і підстави для застосування п.188.1 ст.188 ПК України.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції помилковим та таким, що не відповідає вимогам Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту КАС України), Податкового Кодексу України. .

Джерела права й акти їх застосування.

Відповідно до вимог ст.19 Конституції України Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами п.п. 20.1.4. п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку встановленому Податковим кодексом України.

Відповідно до п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України, органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.

Підпункт 75.1.2 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України визначає, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Відповідно до ст.47.1 відповідальність за неподання, порушення порядку заповнення документів податкової звітності, порушення строків їх подання контролюючим органам, недостовірність інформації, наведеної у зазначених документах, несуть:

- 47.1.1. юридичні особи, постійні представництва нерезидентів, які відповідно до цього Кодексу визначені платниками податків, а також їх посадові особи.

Відповідальність за порушення податкового законодавства відокремленим підрозділом юридичної особи несе юридична особа, до складу якої він входить.

Згідно із п.3. ст. 198 Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 1095 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, у тому числі для платників податку, які застосовують касовий метод.

Оцінка суду.

Дослідивши матеріали справи, колегією суддів встановлено, що одним із видів діяльності ПРАТ «АДМ ІЛЛІЧІВСЬК» являлось надання послуг переробки насіння соняшнику в соняшникову олію на давальницьких умовах власними силами та з використанням власних потужностей на підставі договорів від 19.08.2014 №С-089 (укладений з ТОВ «АДМ Україна», код , 33546533) та від 20.08.2015 №СС-088 (укладений з ТОВ «АДМ Трейдінг Україна», код 20027449).

Згідно наданих до перевірки документів встановлено, що вартість реалізованих послуг переробки насіння соняшнику в соняшникову олію на давальницьких умовах в періоді з 01.01.2015 по 30.06.2016 акумулювалась на рахунку 703 «Дохід від реалізації робіт і послуг» та відображалась в рядку 2000 «Чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг)» Звіту про фінансові результати, а собівартість реалізованих послуг переробки насіння соняшнику в соняшникову олію на давальницьких умовах - на рахунку 901 «Собівартість реалізованої готової продукції» та відображалась в рядку 2050 «Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг) Звіту про фінансові результати.

Перевіркою встановлено перевищення собівартості реалізованих послуг переробки насіння соняшнику в соняшникову олію на давальницьких умовах в липні та серпні 2015 року на суму ПДВ 49075 грн. та 1496126 І грн. відповідно.

До складу собівартості вищевказаних реалізованих послуг відносились витрати, які акумулювались на бухгалтерському рахунку 91 «Загальновиробничі витрати».

Оборотна відомість по рахунку 91 «Загальновиробничі витрати» за період з 01.01.2015 по 30.06.2016 по ПрАТ «АДМ Іллічівськ» наведено в додатку №5 до даного акту перевірки.

Бухгалтерський рахунок 23 «Виробництво» підприємством в періоді з 01.01.2015 по 30.06.2016 не застосовувався.

Відповідно до Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2756-У1 із змінами та доповненнями п. 188.1, ст. 188 База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості (у разі здійснення контрольованих операцій - не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт, етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче їх собівартості, а бази оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню: газу, який постачається для потреб населення.

Згідно Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 року №318 із змінами та доповненнями:

11. Собівартість реалізованої продукції (робіт, послуг) складається з виробничої собівартості продукції (робіт, послуг), яка була реалізована протягом звітного періоду, нерозподілених постійних загальновиробничих витрат ти наднормативних виробничих витрат.

До виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) включаються: прямі, матеріальні витрати: прямі витрати на оплату праці; інші прямі витрати: змінні загальновиробничі та постійні розподілені загальновиробничі витрати.

Виробнича собівартість продукції зменшується на справедливу вартість супутньої продукції, яка реалізується, та вартість супутньої продукції в оцінці можливого її використання, що використовується на самому підприємстві.

Перелік і склад статей калькулювання виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) установлюються підприємством.

11. І. підпункт 11.1 пункту 11 виключено.

12. До складу прямих матеріальних витрат включається вартість сировини та основних матеріалів, що утворюють основу вироблюваної продукції, купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, допоміжних ти інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат. Прямі матеріальні витрати зменшуються на вартість зворотних відходів, отриманих у процесі виробництва, які оцінюються у порядку, викладеному в пункті 11 цього Положення (стандарту).

13. До складу прямих витрат на оплату праці включаються заробітна плата та інші виплати робітникам, зайнятим у виробництві продукції, виконанні робіт або наданні послуг, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат.

14. До складу інших прямих витрат включаються всі інші виробничі витрати, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат, зокрема відрахування на соціальні заходи, плата за оренду земельних і майнових паїв, амортизація, втрати від браку, які складаються з вартості остаточно забракованої з технологічних причин продукції (виробів, вузлів, напівфабрикатів), зменшеної на її справедливу вартість, та витрат на виправлення такого технічно неминучого браку.

15.До складу загальновиробничих витрат включаються:

15.1 Витрати на управління виробництвом (оплата праці апарату управління цехами, дільницями тощо; відрахування на соціальні заходи й медичне страхування апарату управління цехами, дільницями: витрати на оплату службових відряджень персоналу цехів, дільниць тощо).

15.2 Амортизація основних засобів загальновиробничого (цехового, дільничого, лінійного) призначення.

15.3 Амортизація нематеріальних активів загальновиробничого (цехового, дільничого, лінійного) призначення.

15.4 Витрати на утримання, експлуатацію та ремонт, страхування, операційну оренду основних засобів, інших необоротних активів загальновиробничого призначення.

15.5 Витрати на вдосконалення технології й організації виробництва (оплата праці та відрахування на соціальні заходи працівників, зайнятих удосконаленням технології й організації виробництва, поліпшенням якості продукції, підвищенням її надійності, довговічності, інших експлуатаційних характеристик у виробничому процесі; витрати матеріалів, купівельних комплектуючих виробів і напівфабрикатів, оплата послуг сторонніх організацій тощо).

15.6 Витрати на опалення, освітлення, водопостачання, водовідведення та інше утримання виробничих приміщень.

15.7 Витрати на обслуговування виробничого процесу (оплата праці загальновиробничого персоналу; відрахування на соціальні заходи, медичне страхування робітників та апарату управління виробництвом; витрати на здійснення технологічного контролю за виробничими процесами та якістю продукції робіт, послуг).

15.8 Витрати на охорону праці, техніку безпеки і охорону навколишнього природного середовища.

15..9 Інші витрати (внутрішньозаводське переміщення матеріалів, деталей, напівфабрикатів, інструментів зі складів до цехів і готової продукції на склади; нестачі незавершеного виробництва; нестачі і втрати від псування матеріальних цінностей у цехах; оплата простоїв тощо).

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з доводами податкового органу, що в порушення п. 188.1, ст. 188 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2756-УІ із змінами та доповненнями ПрАТ «АДМ Іллічівськ» визначалась база оподаткування податком на додану вартість при реалізації послуг переробки насіння соняшнику в соняшникову олію на давальницьких умовах нижче їх собівартості, що призвело до заниження рядку 1 Декларацій Операції па митній території України, що оподатковуються за основною ставкою, крім імпорту товарів» на загальну суму 1545201 грн., в т.ч. по періодах в липні 2015 року на суму 49075 грн., в серпні 2015 року на суму 1496126 грн.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1-5 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Колегія суддів, вважає, що неправильне застосування судом 1-ої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що знайшло своє відображення у неправильному тлумаченні закону, що в свою чергу призвело до неправильного вирішення справи - є підставами для задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду 1-ої інстанції та ухвалення нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Згідно ч.1-2 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно п.2 ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Таким чином керуючись п.п.1, 4 ч.1 ст. 317 КАС України колегія суддів вважає за необхідним, скасовуючи рішення суду першої інстанції, ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову Приватного акціонерного товариства АДМ Іллічівськ відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.315, 317, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС в Одеській області задовольнити.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2017 року скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства АДМ Іллічівськ відмовити.

Стягнути з Головного управління ДФС в Одеській області, 65044,м.Одеса, вул.Семінарська,5, на користь Державного бюджету України (отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (ЄДРПОУ) 39394259; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) - 899998; рахунок отримувача 6001; кодкласифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 52 150,55 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текс судового рішення складений та підписаний 27 червня 2019 року.

Головуючий суддя Потапчук В.О.
Судді Семенюк Г.В. Шляхтицький О.І.