Справа № 520/1617/19
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2019-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2019 р.Справа № 520/1617/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Мельнікової Л.В. , Сіренко О.І. ,

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Бєлової А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 03.05.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Білова О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 11.05.19 року по справі № 520/1617/19

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України

про визнання незаконним та скасування наказу,зобов`язання поновити на посаді,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції, в якому просив суд:

- визнати незаконним та скасувати наказ № 519 о/с від 30 листопада 2017 року Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про звільнення ОСОБА_1 з посади інспектора роти №4 батальйону №2 Управління патрульної поліції у місті Харкові Департаменту патрульної поліції Національної поліції та його призначення на посаду поліцейського роти № 4 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у місті Харкові Департаменту патрульної поліції Національної поліції;

- зобов`язати Департамент патрульної поліції Національної поліції поновити з 01.12.2017 ОСОБА_1 на посаді інспектора роти № 4 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в місті Харкові Департаменту патрульної поліції Національної поліції.

Позивач в наданій заяві про поновлення пропущеного строку посилається на те, що з моменту прийняття спірного наказу і до моменту звернення з позовом позивач не був ознайомлений з наказом № 519 о/с від 30 листопада 2017 року про його звільнення з посади інспектора роти №4 батальйону №2 Управління патрульної поліції у місті Харкові Департаменту патрульної поліції Національної поліції та його призначення на посаду поліцейського роти № 4 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у місті Харкові Департаменту патрульної поліції Національної поліції. Вказав, що про факт звільнення його з посади інспектора роти №4 батальйону №2 Управління патрульної поліції у місті Харкові Департаменту патрульної поліції Національної поліції та призначення на посаду поліцейського роти № 4 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у місті Харкові Департаменту патрульної поліції Національної поліції він дізнався 08.02.2019 від представника профспілки «Центр захисту прав поліцейських», який посилався на наявні у нього рішення Харківського окружного адміністративного суду за позовами співробітників Управління патрульної поліції ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про їх незаконне звільнення з посад поліцейських.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 03.05.2019 року в задоволенні клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду - відмовлено.

Залишено без розгляду адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (вул. Федора Ернста, буд. 3, м. Київ, 03048, ) про визнання незаконним та скасування наказу, зобов`язання поновити на посаді.

Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану ухвалу та напрвити справу для подальшого розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційної інстанції позивач підтримав апеляційну скаргу, просив задовольнити її, посилаючись на доводи та обґрунтування, викладені в апеляційній скарзі.

Представник відповідача, посилаючись на законність та обґрунтованість ухвалу суду першої інстанції, просили залишити без задоволення апеляційну скаргу, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, позивача, представника відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Залишаючи без розгляду позов, суд першої інстанції виходив з того, що посилання позивача на те, що строк звернення до суду розпочинається виключно з моменту ознайомлення зі спірним наказом є формальним тлумаченням приписів чинного законодавства для продовження строку, протягом якого наказ може бути спірним.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про залишення без розгляду позову з наступних підстав.

Статтею 55 Конституції України гарантовано, що кожен громадянин має право звернутися до суду за захистом прав і свобод, якщо ці права чи свободи порушені або порушуються, створено чи створюються перешкоди для їх реалізації, мають місце інші ущемлення прав і свобод.

Правовідносини з приводу строків звернення до адміністративного суду унормовані статтею 122 КАС України.

Статтею 122 КАС України передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову в даній справі є визнання незаконним та скасування наказу № 519 о/с від 30 листопада 2017 року Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про звільнення ОСОБА_1 з посади інспектора роти № 4 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у місті Харкові Департаменту патрульної поліції Національної поліції та його призначення на посаду поліцейського роти № 4 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у місті Харкові Департаменту патрульної поліції Національної поліції.

Пунктом 17 частини 1 статті 4 КАС України визначено, що публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Таким чином, чинне законодавство обмежує право позивача на звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, визначено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків пов`язане з необхідністю досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Водночас, пропуск строку передбаченого частиною п`ятою статті 122 КАС не є безумовною підставою для залишення адміністративного позову без розгляду, оскільки, за наявності поважних причин його пропуску, такий строк може бути поновлено.

Зокрема, причини пропуску строку звернення до адміністративного суду можуть бути визнані судом поважними лише якщо відповідні обставини виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, безпосередньо унеможливлюють або ускладнюють можливість подання позову у визначений законом строк, виникли протягом строку, який пропущено та підтверджується належними і допустимими доказами.

Отже, у разі оскарження рішення суб`єкта владних повноважень зі спливом значного періоду часу, позивачем мають бути наведено переконливі підстави для поновлення пропущеного процесуального строку.

З матеріалів справи вбачається, що позивач проходив службу на посаді поліцейського роти № 4 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у місті Харкові Департаменту патрульної поліції Національної поліції з 01.12.2017. При цьому саме оскаржуваний наказ № 519 о/с від 30 листопада 2017 року слугував підставою для призначення позивача на цю посаду. Підставою для видання спірного наказу був власноруч написаний рапорт позивача про його призначення на посаду поліцейського у зв`язку зі змінами в штаті від 30.10.2017. З журналу видачі службових посвідчень судом встановлено, що позивач отримав службове посвідчення поліцейського строком дії з 30.01.2018 по 30.01.2022. Крім того, за власноруч написаним рапортом від 24.05.2018, в якому зазначено посаду позивача (поліцейський) ОСОБА_1 було призначено на посаду поліцейського взводу № 1 роти № 3 батальйону №2 Управління Патрульної поліції в Харківській області наказом по Департаменту патрульної поліції Національної поліції від 13.07.2018 № 680 о/с.

Також вбачається, що наказом Департаменту патрульної поліції від 29.12.2018 № 1256 о/с ОСОБА_1 , поліцейському взводу № 1 роти № 3 батальйону № 2 управління патрульної поліції в Харківській області ДПП присвоєно спеціальне звання «сержант поліції» (додаток 8).

Наказом МВС України від 26.04.2017 № 347 «Про порядок оформлення, виготовлення, обліку, видачі, знищення службових посвідчень НПУ» передбачено, що у правій інформаційній половині документа (посвідчення) текстом чорного кольору викладаються відомості про наявне спеціальне звання поліції або ранг державного службовця, прізвище, ім`я, по батькові та посаду, які обіймає.

П.4 розділу III вказаного наказу передбачено, що для виготовлення та отримання службового посвідчення особи прибувають у встановлені терміни що кабінету-студії з довідкою для виготовлення посвідчення Національної поліції України, в якій визначені підстави для його видачі. Зазначена довідка видається підрозділами кадрового забезпечення уповноважених органів за місцем проходження служби (роботи) особи.

Згідно з п. 7 розділу III зазначеного наказу обмін та повторна видача посвідчень здійснюється в разі закінчення терміну його дії, переведення особи до іншого органу (підрозділу) поліції, установи, що належить до сфери управління Національної поліції України, її переміщення на іншу посаду, присвоєння чергового спеціального звання, зміни прізвища (імені чи по батькові), втрати або механічного пошкодження, яке призвело до порушення цілісності службового посвідчення або унаслідок якого неможливо ідентифікувати дані про особу.

Як вбачається з письмових пояснень представника відповідача, у зв`язку із тим, що наказом ДПП від 29.12.2018 № 1256 о/с ОСОБА_1 присвоєно звання «сержант поліції», станом на момент розгляду справи позивач має службове посвідчення серії НОМЕР_2, видане 14.02.2019 з зазначенням його посади поліцейського та званням сержанта поліції.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України, звертаючись до особи, або у разі звернення особи до нього, поліцейський зобов`язаний назвати своє прізвище, посаду, спеціальне звання та пред`явити на її вимогу службову посвідчення, надавши можливість ознайомитися з викладеною, в ньому інформацією, не випускаючи його з рук.

Колегія суддів при наданні оцінки обґрунтованості клопотання позивача про визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду також враховує, що співробітники патрульної поліції під час здійснення ними своїх службових обов`язків уповноважені складати адміністративні матеріали, передбачені відповідними статтями Кодексу України про адміністративні правопорушення - протоколи та постанови, в яких обов`язково зазначаються посада, звання, прізвище, ім`я та по-батькові поліцейського, який складає відповідний матеріал.

Отже, про своє призначення на посаду поліцейського роти № 4 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у місті Харкові Департаменту патрульної поліції Національної поліції позивачу було достеменно відомо з грудня 2017 року, коли він почав виконувати відповідні обов`язки за посадою.

З даним позовом позивач звернувся до суду 19.02.2019, тобто через 14 місяців після того, як дізнався про порушення своїх прав.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що посилання позивача на те, що строк звернення до суду розпочинається виключно з моменту ознайомлення зі спірним наказом є формальним тлумаченням приписів чинного законодавства для продовження строку, протягом якого наказ може бути спірним.

Слід зазначити, що поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Проте, наведені позивачем мотиви щодо його призначення поліцейським на посаду відповідно до ст. 58 Закону України «Про поліцію» безстроково та на те, що він як інспектор патрульної поліції одночасно є поліцейським, не є причинами, які перешкоджали позивачу звернутись до адміністративного суду та які можна вважати поважними причинами пропуску строку звернення з адміністративним позовом.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що матеріали справи не містять доказів про поважність причин пропуску строку на звернення з даним позовом. Також позивачем не наведено жодних обґрунтованих пояснень неможливості своєчасно подати позовну заяву у визначений законодавством строк.

Відповідно до ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки ЄСПЛ є джерелом права

У рішенні від 21.02.1975 року у справі «Голдер проти Великої Британії» Європейський суд з прав людини закріпив правило, що пункт 1 статті 6 Конвенції стосується невід`ємного права особи на доступ до суду. Прямим порушенням права на доступ до суду є необхідність отримання спеціальних дозволів на звернення до суду.

Як зазначив Конституційний Суд України у рішенні від 13.12.2011 року № 17-рп/2011 у практиці Європейського суду з прав людини право на звернення до суду також пов`язується лише з волевиявленням особи. За змістом частини п`ятої статті 6 КАС України особа може відмовитися від реалізації права на звернення до суду, однак не від самого права як такого.

Поряд з іншим, колегія суддів зауважує, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25.01.2000 року, пункт 33).

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано залишив без розгляду адміністративний позов.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 03.05.2019 року по справі № 520/1617/19 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 03.05.2019 року по справі № 520/1617/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) Л.В. Мельнікова О.І. Сіренко
Повний текст постанови складено 01.07.2019 року