Справа № 550/486/19
Суддя: Антонов А. А.
Дата ухвалення: 2019-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 550/486/19
Провадження № 2-а/550/7/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2019 року смт. Чутове

Чутівський районний суд Полтавської області

в складі головуючого судді Антонова А.А., за участю секретаря судового засідання Бондаренко Т.В., позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до патрульного поліцейського - інспектора батальйону патрульної поліції у м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Ільїна Олега Ігоровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся з позовом до патрульного поліцейського - інспектора батальйону патрульної поліції у м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Ільїна О.І. (далі - інспектор поліції) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія НК № 325813 від 09.01.2019 р., за ст. 121 ч. 1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 340 грн. (далі - постанова від 09.01.2019 р.). Свій позов позивач обґрунтовував тим, що 09.01.2019 р. інспектор поліції незаконно виніс відносно нього постанову від 09.01.2019 р., якою притягнув його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП за порушення вимог п. 31.6.Б Правил дорожнього руху (далі - ПДР) та наклав на нього штраф в розмірі 340 грн. за те, що він керував автомобілем Volvo, ДНЗ НОМЕР_1 (далі - автомобіль), з причепом, ДНЗ НОМЕР_2 (далі - причеп), на якому не працювали задні габаритні ліхтарі. Вважає, що інспектор поліції виніс постанову безпідставно, т.я. ПДР він не порушував, обставини, викладені в постанові, не відповідають дійсності, при розгляді справи відповідач не дотримався його прав, передбачених ст. 268КУпАП та порушив вимоги ст.ст. 278 та 279 КУпАП. Просив визнати протиправною та скасувати постанову від 09.01.2019 р.

В судовому засіданні позивач позов підтримав та повідомив, що він 09.01.2019 р. виїхав на автомобілі з причепом з м. Київ до м. Полтава, які перед поїздкою пройшли передрейсовий огляд їх технічного стану - автомобіль та причеп були справні, зокрема працювали задні габаритні ліхтарі причепу. Рухаючись по автодорозі Київ-Харків близько 18 год. його на службовому автомобілі наздогнали працівники поліції, зупинили його і повідомили, що не працюють задні габаритні ліхтарі на причепі. Він їм повідомив, що не знав про це, подякував за повідомлення і сказав, що зараз усуне несправність. На вимогу інспектора поліції надав йому своє посвідчення водія і останній, повідомивши, що керування автомобілем з несправними габаритами, є порушення ПДР і тягне за собою накладення штрафу у розмірі 340 грн., пішов до службового автомобіля, а він став усувати несправність. Через деякий час до нього підійшов інспектор поліції і повідомив, що на нього винесена постанова за порушення ПДР і накладений штраф. Він цим обурився - він не знав про несправність, т.я. вона виникла під час руху у зв`язку з неналежним станом дороги, а тому не порушив ПДР, і став висловлювати своє обурення з цього приводу. Постанова від 09.01.2019 р. йому інспектором поліції на місці її складання вручена не була. Про те, що інспектор поліції пропонував йому отримати копію постанови, він не чув. По пошті дану постанову не отримував. Зі змістом зазначеної постанови він ознайомився лише 17.04.2019 р. у виконавчій службі. Просив його позов задовольнити.

Відповідач про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, в судове засідання не з`явився, надав суду відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, т.я. позивач порушив ПДР, позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, постанова винесена законно, крім того, позивач пропустив строк звернення з позовом до суду. Надав суду в якості доказу відеозапис з нагрудної камери.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

09.01.2019 р. інспектором поліції була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія НК № 325813 від 09.01.2019 р., якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 121 ч. 1 КУпАП і на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Згідно даної постанови водій ОСОБА_1 09.01.2019 р. о 18 год. 05 хв. на 102 км. автодороги Київ-Харків керував автомобілем Volvo, ДНЗ НОМЕР_1 , з причепом, ДНЗ НОМЕР_2 , на якому в темну пору доби не працювали задні габаритні ліхтарі, чим порушив п. 31.6.Б ПДР.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ст. 1 КУпАП зазначено, що завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як зазначає ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

У ст. 11 КУпАП визначено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За аналогією закону, в разі постановлення постанови без складання протоколу, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на постановлення постанови про адміністративні правопорушення.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306.

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно зі ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», водій транспортного засобу зобов`язаний перевірити перед вирушенням у дорогу технічний стан транспортного засобу та стежити за ним у дорозі.

Аналогічна вимога міститься і у п. 2.3.А ПДР, згідно з яким для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КУпАП, керування водієм транспортним засобом, що має несправності … зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) …, тягне за собою адміністративну відповідальність у виді накладення штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію", поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання ПДР.

Частина 1 ст. 71 КАС України вказує, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У ч. 1 та 2 ст. 74 КАС України зазначено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Судом встановлено, що постанова від 09.01.2019 р. винесена інспектором поліції за порушення ОСОБА_1 вимог п. 31.6.Б ПДР, згідно з якою забороняється подальший рух транспортних засобів, у яких у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів.

Суд вважає, що, виходячи з приписів норм ст.ст. 9-11 КУпАП, адміністративна відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності зовнішніх світлових приладів у темної пори доби (яка визначена ч. 1 ст. 121 КУпАП), наступає лише у разі умисних дій водія - він знав про дану несправність, але умисно керував транспортним засобом з даною несправністю.

Згідно пояснень позивача, перед поїздкою він перевірив справність технічного стану автомобіля і лише після цього він виїхав у рейс. Після зупинки автомобіля працівники поліції йому повідомили, що на причепі не працюють задні габаритні ліхтарі. Він їм повідомив, що не знав про це, подякував за інформацію і, пересвідчившись у несправності, негайно начав приймати міри по усуненню несправності. Це свідчить, що ОСОБА_1 дійсно не знав про несправність і суду відсутні підстави ставить під сумнів правдивість даних пояснень.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених ч. 2 цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідач надав суду клопотання про доручення до матеріалів справи в якості доказів диск з відеоматеріалами з нагрудної камери інспектора поліції.

Дослідивши постанову від 09.01.2019 р. судом встановлено, що зазначена постанова, в порушення вимог ч. 3 ст. 283 КУпАП, не містить інформацію про технічний засіб, яким здійснено відеозапис подій, яка відбулась 09.01.2019 р. після зупинки ОСОБА_1 працівниками поліції, а тому відеозапис, поданий відповідачем на підтвердження факту порушення позивачем ПДР та обставин розгляду справи про адміністративне правопорушення, не може вважатися належним доказом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.11.2018 р. у справі № 524/5536/17 (провадження № К/9901/1403/17).

Суд приходить до висновку, що відповідач не надав належних доказів у підтвердження того, що ОСОБА_1 знав про те, що на причепі не горять лампи задніх габаритних ліхтарів, та, незважаючи на це, свідомо (тобто умисно) керував автомобілем з причепом, який має дану несправність, так і в спростування тверджень ОСОБА_1 про те, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення були порушені його права, передбачені ст. 268 КУпАП як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та була порушена процедура підготовки і порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачена ст.ст. 278 та 279 КУпАП.

Із зазначених підстав суд не приймає і посилання відповідача на те, що він намагався вручити позивачу постанову від 09.01.2019 р., але той відмовився її отримувати.

Таким чином, відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, не надав суду жодних належних доказів, які підтверджують правомірність винесення ним постанови від 09.01.2019 р. щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Суд, відповідно до приписів ст. 90 КАС України, оцінюючі докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин адміністративної справи, а також оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, надаючи оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що містяться у справі, а також керуючись критерієм доведеності «поза розумним сумнівом», який сформульований у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008 р. (заява № 16437/04, п. 43) та «Тихонов проти України» від 10.12.2015 р. (заява № 17969/09, п. 33), згідно з яким доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, приходить до висновку, що відповідач не надав належних доказів на підтвердження обставин того, що позивач порушив п. п. 31.6.Б ПДР, та у спростування доводів позивача, що під час підготовки і порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення він дотримався вимог ст.ст. 268, 278 та 279 КУпАП та що позивач відмовився отримувати постанову від 09.01.2019 р., а тому факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, не є доведеним інспектором поліції поза розумним сумнівом.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи викладене, за даних обставин суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 у повному обсязі, а, постанова від 09.01.2019 р., відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, підлягає скасуванню із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Враховуючи, що позивач, на користь якого ухвалюються рішення, звільнений від сплати судових витрат, судові витрати по справі, згідно ч. 5 ст. 139 КАС України, повинні бути компенсовані за рахунок Державного бюджету України.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 1-3, 5-9, 72-79, 90, 139, 241-246, 251, 255, 286 КАС України, ст.ст. 1, 7, 9-11, 121, 245, 251, 252, 268, 278, 279, 283, 286 КУпАП, ст.ст. 31, 40 Закону України "Про Національну поліцію", суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія НК № 325813 від 09.01.2019 р., на ОСОБА_1 (жителя АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_3 ), за ст. 121 ч. 1 КУпАП штрафу в розмірі 340 грн. і справу про адміністративне правопорушення закрити.

Судові витрати по справі компенсувати за рахунок Державного бюджету України.

Рішення суду може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Чутівський районний суд Полтавської області протягом 10 днів з дня її проголошення.

Копію повного судового рішення вручити учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення рішення під розписку.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, копію судового рішення надіслати протягом 2 днів із дня його проголошення в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 27 червня 2019 року

Суддя А. А. Антонов