Справа № 766/15119/18
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2019-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2019 р.м.ОдесаСправа № 766/15119/18
Головуючий в 1 інстанції: Попов В.Ф.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Корабельного районного відділу державної виконавчої служби м. Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про визнання протиправними та скасування постанов державного виконавця про накладення штрафу,-

В С Т А Н О В И Л А :

03 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Херсонського міського суду Херсонської області з позовною заявою до Корабельного районного відділу ДВС м. Херсона ГТУЮ у Херсонській області, в якій просила визнати протиправними та скасувати постанови у виконавчому проваджені №53370842:

про накладення штрафу від 21.02.2017 року в розмірі 1700 грн, винесену головним державним виконавцем Корабельного РВ ДВС м. Херсона ГТУЮ в Херсонській області Семенчевим А.І.;

про накладення штрафу від 20.07.2018 року в розмірі 1700 грн, винесену заступником начальника відділу Корабельного РВ ДВС м. Херсона ГТУЮ у Херсонській області Муценком Д.О.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що при винесенні оскаржуваних постанов посадовими особами відповідача порушено вимоги чинного законодавства України та не враховано усіх обставин, що мали значення для прийняття рішень про накладення штрафу, що свідчить про протиправність їхніх дій та наявність підстав для скасування відповідних рішень.

Відповідач заперечував проти позову, просив в задоволенні позовних вимог відмовити зазначаючи, що державним виконавцем виконавчі дії проведено у чіткій відповідності до норм чинного законодавства України.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 26.02.2019 року справу №766/15119/18 передано для розгляду за предметною підсудністю до Херсонського окружного адміністративного суду.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2019 року позов ОСОБА_1 в частині скасування постанови про накладення штрафу від 21.02.2017 року у ВП №53370979 залишено без розгляду. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення та прийняти нове, яким задовольнити її позовні вимоги. Зокрема, апелянт зазначає, що судом першої інстанції неправильно встановлена дата відкриття виконавчого провадження 10.02.2017 року, коли вірною є 16.02.2017 року. Висновки суду першої інстанції про залишення частини позовних вимог без розгляду в зв`язку з пропуском строку звернення до суду є помилковими, оскільки позивачем наведені поважні причини для його поновлення. Постанова про накладення штрафу від 20.07.2018 року не містить достатнього обґрунтування умисного невиконання рішення суду з боку позивача.

В зв`язку із неявкою сторін, які належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання, відповідно п.2 ч. 1 ст. 311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 03.12.2015 року по справі 667/2146/15-ц зобов`язано ОСОБА_1 не перешкоджати ОСОБА_2 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні зі своєю донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визначено спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні малолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 26.10.2016 р. вищезазначене рішення змінено та викладено в такій редакції: "Визначити спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановивши щонедільне спілкування батька з дитиною у вихідний день - неділю з 18.00 год. до 20.00 год. в присутності матері дитини за місцем реєстрації дитини або іншою адресою, обумовленою сторонами заздалегідь" (а.с. 199, на звороті).

11.11.2016 року Херсонським міським судом Херсонської області видано виконавчий лист по справі № 667/2146/15-ц (т.1 а.с. 9).

16.02.2019 року головним державним виконавцем Корабельного РВ ДВС м. Херсона ГТУЮ у Херсонській області Семенчевим А.І. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 53370979 за виконавчим листом виданим Херсонським міським судом Херсонської області 11.11.2016 року №667/2146/15-ц. Пунктом 2 вказаної постанови постановлено боржнику виконати рішення суду протягом 10 робочих днів (т.1 а.с.79).

19.02.2017 року головним державним виконавцем Корабельного РВ ДВС м. Херсона ГТУЮ у Херсонській області Семенчевим А.І. складено акт, за участю понятих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , яким встановлено, що ОСОБА_1 чинила перешкоди ОСОБА_2 в проведенні спілкування зі їх донькою ОСОБА_3 (т.1 а.с. 80).

21.02.2017 року головним державним виконавцем Корабельного РВ ДВС м. Херсона ГТУЮ у Херсонській області Семенчевим А.І. винесена постанова про накладення штрафу ВП № 53370979, якою, у зв`язку із невиконанням боржником рішення суду, накладено на ОСОБА_1 штраф на користь держави у розмірі 1 700 грн. Зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення. У пункті 7 зазначено, що постанова про накладення штрафу може бути оскаржена у порядку та строки встановлені Законом України «Про виконавче провадження» (т.1 а.с. 87).

19.07.2018 року заступником начальника відділу Корабельного РВ ДВС м. Херсон ГТУЮ у Херсонській області Муценко Д.О. складено акт про невиконання в повній мірі вимог виконавчого документа ОСОБА_1 з посиланням на відповідні обставини, що підтверджують дані доводи (т.1 а.с. 147-148).

20.07.2018 року заступником начальника відділу Корабельного РВ ДВС м. Херсон ГТУЮ у Херсонській області Муценко Д.О. винесена постанова про накладення штрафу ВП № 53370979, якою у зв`язку із невиконанням боржником вимог виконавчого документа накладено на ОСОБА_1 штраф на користь держави у розмірі 1 700 грн. Зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення (т.1 а.с. 14-15).

02.08.2018 року заступником начальника відділу Корабельного РВ ДВС м. Херсон ГТУЮ у Херсонській області Муценко Д.О. винесена постанова про виправлення помилки у процесуальному документі ВП № 53370979, якою внесено виправлення до документа «Постанова про накладення штрафу» від 20.07.2018 року, а саме змінено суму штрафу з 1 700,00 грн. на 3 400,00 грн. (т.1 а.с. 153)

Залишаючи без розгляду позов ОСОБА_1 в частині скасування постанови про накладення штрафу від 21.02.2017 року у ВП №53370979, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк звернення до суду, а підстави щодо його поновлення не є поважними.

Відмовляючи в задоволенні позовної вимоги щодо скасування постанови про накладення штрафу від 20.07.2018 року у ВП №53370979, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 без поважних причин не виконувала рішення суду, наслідком чого стало правомірне, у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження», прийняття постанови про накладення штрафу.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України Про виконавче провадження від 02 червня 2016 р. № 1404-VIII (надалі за текстом - Закон № 1404-VIII) та Кодексом адміністративного судочинства України.

Проаналізувавши обставини справи та матеріали справи судова колегія вбачає, що предметом оскарження є постанови про накладення штрафу у виконавчому провадженні №53370979, а не №53370842, як помилково зазначено у позовних вимогах.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині залишення без розгляду позовних вимог щодо скасування постанови про накладення штрафу ВП№53370979 від 21.02.2017 року колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 122 КАС України встановлено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частинами другою - третьою статті 74 Закону України № 1404-VІІІ передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Колегією суддів встановлено, що позивач у виконавчому провадженні ВП№53370979 є боржником, тобто рішення державного виконавця вона мала право оскаржити лише в судовому порядку.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 Закону № 1404-VІІІ рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Судова колегія звертає увагу, що п. 1 ч. 2 ст. 287 КАС України також встановлений спеціальний скорочений строк звернення до суду з позовом про оскарження рішень державного виконавця, який становить десять днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що постанова державного виконавця про накладення штрафу від 21.02.2019 року могла бути оскаржена ОСОБА_1 до відповідного адміністративного суду протягом 10 робочих днів з дня, коли вона дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, при подачі адміністративного позову позивач просила поновити строк звернення до суду в частині оскарження вищенаведеної постанови. Так, в обґрунтування вищенаведеного посилалася, що 13.03.2017 року дану постанову оскаржила до начальника Корабельного РВ ДВС м. Херсона ГТУЮ в Херсонській області та отримала усну відповідь про її скасування.

В подальшому про те, що дану постанову не було скасовано дізналася 28.06.2018 року, отримавши іншу постанову про накладення штрафу ВП№53370797 від 06.06.2017 року.

На думку судової колегії, підстави пропуску строку судового оскарження можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання позовної заяви.

Судова колегія звертає увагу, що доказів вищенаведених обставин матеріали справи не містять. Крім того, Законом України № 1404-VІІІ не передбачено можливості для оскарження боржником рішень державного виконавця до начальника відділу державної виконавчої служби, що спростовує відповідні посилання позивача.

За таких умов обставини, на які посилається ОСОБА_1 , не є поважними причинами пропуску строку звернення до суду та не можуть бути підставами для його поновлення.

З урахуванням того, що апелянтом у позовній заяві та апеляційній скарзі підтверджено факт поінформованості про існування оскаржуваної постанови про накладення штрафу від 21.02.2017 року ще 13.03.2017 року, а до суду вона звернулася тільки 03.08.2018 року, тобто більше ніж через рік, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про залишення в цій частині позовної заяви без розгляду у відповідності до ч. 3 ст. 123 КАС України.

Судова колегія звертає увагу, що з урахуванням вищенаведених висновків суду дані правовідносини набули ознак стабільності та оскарженню в судовому порядку не підлягають.

Доводи апелянта про помилковість зазначеної судом першої інстанції дати відкриття виконавчого провадження ВП№53370979 судова колегія не розглядає, оскільки з урахуванням вищенаведеного дана обставина на вірність висновків суду не впливає.

Оцінюючи правомірність прийняття постанови про накладення штрафу ВП№53370979 від 20.07.2018 року судова колегія враховує наступне.

Згідно ст.1 Закону України № 1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.5 ст.26 Закону України № 1404-VІІІ виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Частиною 6 ст.26 Закону України № 1404-VІІІ (чинного на момент оскаржуваних правовідносин) передбачено, що за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню)

Матеріалами справи підтверджено, що 16.02.2017 року на підставі виконавчого листа №667/2146/15-ц від 11.11.2016 року, державним виконавцем відкрито виконавче провадження №53370979 та надано боржнику 10 робочих днів для добровільного виконання вимог виконавчого документа.

Відповідно приписів ст.63 Закону України № 1404-VІІІ за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

У разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч.1 ст.75 Закону України Про виконавче провадження).

З матеріалів справи вбачається, що 19.02.2017 року державним виконавцем складено акт про встановлення факту невиконання боржником вимог виконавчого документа, у зв`язку із чим, ним винесено постанову від 21.02.2017 року про накладення на боржника штрафу в розмірі 1700,00 грн.

Згідно ч.3 ст.63 Закону України № 1404-VІІІ виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Частиною 2 ст.75 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Матеріалами справи підтверджено, що посадовою особою відповідача 20.07.2018 року винесено постанову про накладення штрафу ВП53370979 на підставі акта державного виконавця від 19.07.2018 року, яким встановлені обставини невиконання в повній мірі Вороніною В.А. вимог виконавчого документа за весь період перебування виконавчого провадження на примусовому виконанні у відповідача.

Зокрема, зазначено, що зустрічі батька з дитиною не відбулися: 14.05.2017 року, 24.12.2017 року, 04.02.2018 року, 11.02.2018 року, 08.04.2018 року в зв`язку з хворобою дитини. Копій медичних довідок не додано;

04.06.2017 року, 02.07.2017 року, 16.07.2017 року, 23.07.2017 року, 06.08.2017 року, 13.08.2017 року в зв`язку з виїздом позивача з дитиною до моря з метою оздоровлення. ОСОБА_1 не повідомлено стягувача про адресу можливих зустрічей;

19.11.2017 року, 26.11.2017 року, 24.06.2018 року зустрічі не відбулися та ОСОБА_1 не повідомлено об`єктивних причин їх відсутності.

На підтвердження даних обставин до суду надані документи:

заяви позивача в яких вона повідомляла про те, що заплановані зустрічі не відбудуться через хворобу дитини та поїздки на море;

заяви стягувача про примусове виконання рішення з вимогою вжити заходів щодо забезпечення виконання боржником рішення суду;

звернення стягувача про те, що заплановані зустрічі не відбулися;

акти державного виконавця;

вимога державного виконавця від 20.06.2018 року, адресована ОСОБА_1 , про неухильне виконання рішення суду з попередженням про відповідальність.

Комплексно оцінивши надані документи, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що систематичність дій позивачки та кількість відмов у побаченні з батьком в досить короткий проміжок часу свідчить про зловживання з її сторони та невиконання рішення суду без поважних причин.

На спростування вищенаведеного апелянт, з метою обґрунтування не проведення зустрічей з дитиною в зв`язку з її лікуванням, надала до суду копії довідок про огляд лікаря за 14.05.2017 року, 19.11.2017 року 26.11.2017 року, 24.12.2017 року, 04.02.2018 року, 11.02.2018 року, 08.04.2018 року, 24.06.2018 року. Зокрема, даними довідками підтверджено, що ОСОБА_3 хворіла на гостре респіраторне захворювання, гостру респіраторну вірусну інфекцію.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, що зазначені в довідках хвороби дитини не виключають право батька на побачення з нею. Позбавлення права батька на побачення з дитиною порушує не тільки його права, а і права дитини, оскільки вона позбавляється турботи за нею батьком.

Вірно зазначено, що жодним нормативно правовим актом не передбачено усунення батька від виховання, турботи за дитиною внаслідок її хвороби.

Доводи апелянта про те, що судом першої інстанції помилково розцінено систематичність захворювання дитини, як систематичність дій матері по перешкоджанню у спілкуванні батька з дитиною судова колегія відхиляє.

Навпаки суд погоджувався, що в деяких виключних випадках, за наявності медичних висновків, тяжкого захворювання та тяжкого стану дитини можливі перенесення чи відмова у побаченні, проте з врахуванням сукупної оцінки матеріалів даної справи апелянтом такі обставини не доведено.

З наданих ОСОБА_1 довідок вбачається, що вона з дитиною на стаціонарному лікуванні в зазначені періоди перебували тільки одного разу (т.2 а.с. 38).

Посилання апелянта на ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 03.10.2017 року, якою відмовлено в роз`ясненні ОСОБА_2 рішення Апеляційного суду Херсонської області від 26 жовтня 2016 року не спростовують факту неповідомлення ОСОБА_1 ОСОБА_2 про адреси можливих зустрічей 04.06.2017 року, 02.07.2017 року, 16.07.2017 року, 06.08.2017 року та 13.08.2017 року.

Враховуючи наведенні обставини, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що спірна постанова про накладення штрафу ВП№53370979 від 20.07.2018 року є правомірною та скасуванню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга не містить обґрунтувань на спростування висновків суду першої інстанції щодо правомірності дій відповідача, здійснених в межах повноважень та на підставі чинного законодавства.

Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Підстав для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційної скарги вважає такими, що висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 316, 320, 322, 325, 328,272,329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко