Справа № 140/2562/18
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2019-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/4996/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.

за участю секретаря судового засідання Ігнатищ Л.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1

за участю представника відповідача Наумчик ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2019 року, прийняте суддею Каленюк Ж.В. о 13 годині 31 хвилині у місті Луцьк, повний текст складений 25.02.2019 року у справі № 140/2562/18 за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Волинської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення, -

встановив:

ОСОБА_3 (далі позивач) звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Волинської митниці ДФС (далі відповідач, митний орган) від 29 листопада 2018 №UA205110/2018/001026/1 про коригування митної вартості товарів.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2019 позов задовольнено. Визнано протиправним та скасовано рішення Волинської митниці ДФС від 29 листопада 2018 №UA205110/2018/001026/1 про коригування митної вартості товарів.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого транспортного засобу марки BMW у розмірі 5690 євро та надання відповідачу необхідних документів для підтвердження заявленої митної вартості товару. При цьому позиція відповідача полягає в тому, що надані позивачем документи не містили усіх даних необхідних для визначення митної вартості, у зв`язку із чим від декларанта витребовувались додаткові, які надані не в повній мірі, тому митну вартість транспортного засобу визначено за резервним методом, на підставі цінової інформації, наявної в електронному довіднику SCHWAKE NET, акту митного огляду та довідки про транспортні витрати, на рівні 15570 євро.

Разом з тим, розрахунок за товар відбувся в готівковій формі, як це зазначено у фактурі від 12.11.2018, то відповідно цей факт не може бути підтвердженим банківськими документами. Додатково надано лист продавця від 30.01.2019, з якого слідує, що оплата за товар була здійснена в готівковій формі в розмірі 5230 євро. Тому спростовані висновки відповідача, що із-за відсутності банківських документів, ставиться під сумнів митна вартість транспортного засобу.

З приводу сумнівів, хто виступав продавцем транспортного засобу позивачу, фірма з Республіки Польща чи з Франції, то визначення продавця чи власника товару не впливає на його митну вартість. Проте, позивачем документально доведено, що з аукціону у Франції, польська фірма придбала транспортний засіб, який пізніше продала позивачу.

З приводу інших розбіжностей, а саме транспортування транспортного засобу, то витрати понесені з Польщі (м.Варшава) до пункту пропуску «Ягодин-Дорогуськ» 350 км 70 євро, а від останнього до м.Луцьк 150 км, витрачено 30 євро. Транспортування проводилось власними силами позивача на спеціальному причепі «лафеті». На думку суду, довідка про транспортні витрати є допустимим доказом, оскільки сам відповідач використав її для розрахунку митної вартості товару.

Отже, сумніви відповідача базуються лише на припущеннях, зокрема, щодо скрін-копії з аукціону, в якій на думку відповідача, вказана початкова, а не фінальна ціна товару.

Слід також зазначити, що декларант виконав вимоги митниці та надав додаткові документи (переклад фактури, техпаспорт, звіт експертизи, банківські документи (наявні), транспортні документи, страхові).

Не можна погодитись із обґрунтованістю рішення про коригування митної вартості товарів за шостим резервним методом, позаяк маються лише покликання про неможливість застосування другого-п`ятого методів. Доказів в підтвердження проведення відповідачем перевірки наявності чи відсутності відомостей про митне оформлення ідентичних чи аналогічних товарів, як цього вимагають митні процедури, не надано.

Крім того, у роздруківці електронного довідника SCHWAKE NET значиться два показники вартості транспортного засобу (15500 євро та 12650 євро), однак митним органом взято за основу більші показники.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Волинська митниця ДФС подала апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення помилкового рішення в частині задоволених позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що під час опрацювання документів, наданих для підтвердження митної вартості товару, встановлено у них розбіжності. Так, продавцем товару виступає польська фірма, а покупцем ОСОБА_3 , проте в техпаспорті власником та відправником є французька фірма.

Згідно ст.54 МК України, митниця вправі упевнитись у достовірності будь-якого документа, наданого для цілей визначення митної вартості.

У наданому скрін-шоті позивачем, зафіксована не фінальна ставка транспортного засобу, а враховуючи час, протягом якого торги продовжувались, ціна за якою фактично було продано транспортний засіб могла значно змінитись.

Не можна погодитись з висновком суду, що оскільки оплата проводилась готівкою, то відсутні документи, які б висвітлювали вартість сплати за транспортний засіб, позаяк продаж такого здійснювало підприємство, а не фізична особа.

Подана позивачем довідка про транспортні витрати, нічим не підтверджена (касовим чи товарним чеком, банківським платіжним документом, рахунком інвойсом).

Слід звернути увагу, що враховуючи умови поставки «EXW», згідно з яким перевозиться транспортний засіб, всі витрати, пов`язані з навантаженням товару, його перевезенням, страхуванням несе сам покупець.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, представника позивача, який просить залишити без змін рішення суду, представника відповідача, яка просить задовольнити апеляційну скаргу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 23 листопада 2018 року представником ОСОБА_4 подано для митного оформлення в режимі імпорту митну декларацію (МД) №UA205090/2018/100653 з метою декларування товару «Легковий автомобіль: BMW 216 D, модель ACTIVE TOURER, бувший у використанні, пошкоджений, календарний рік виготовлення - 2015, модельний рік виготовлення - 2014, тип двигуна - дизельний, об`єм двигуна - 1496 куб. см, потужність двигуна - 85 кВт, власна маса - 1440 кг, повна маса - 1905 кг, тип кузова - універсал, кузов НОМЕР_1 , призначення - пасажирський, категорія, тип/номер двигуна - не визначено, колір - сірий, кількість місць - 5, колісна формула 4/2, виробник BMW Німеччина, торговельна марка BMW». Декларантом митну вартість встановлено за резервним методом у сумі 5690 євро (а.с.142-143).

На підтвердження обґрунтованості заявленої в МД митної вартості товару та обраного методу її визначення декларант надав митному органу разом з декларацією такі документи: рахунок-фактуру (інвойс) від 12 листопада 2018 року №019/11/2018; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 26 червня 2015 року № НОМЕР_2 ; копію технічного паспорта автомобіля; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 21 листопада 2018 року №UA205010/2018/117214 та додаток до нього; скрін-копію; звіт експертизи від 16 жовтня 2018 року з визначеною кінцевою вартістю оціненою торгами (переклад з французької), експортну декларацію від 21 листопада 2018 року №18PL301010E0910465; митну декларацію від 21 листопада 2018 року; попередню декларацією громадянина (ПДГ), митниці EE №205090/2018/99075; висновок експертного дослідження від 22 листопада 2018 року №1687-F на предмет встановлення типу транспортного засобу, номера кузова, країни виробника, об`єму двигуна та року виготовлення; висновок експертного авто-товарознавчого дослідження від 22 листопада 2018 року № 1686-F про встановлення вартості автомобіля; банківські та інші документи, в тому числі докази сплати позивачем попередньої оплати за митне оформлення автомобіля в сумі 58964,56 грн. від вартості вказаної в рахунку-фактурі (інвойсі) та у сумі 4494,00 грн. від різниці вартості вказаної в рахунку-фактурі (інвойсі) та висновку експертного авто товарознавчого дослідження.

Митна вартість у сумі 5690 євро (або 180023,51 грн.) розрахована декларантом у такий спосіб: 5230,00 євро - ціна товару, 70,00 євро - витрати на транспортування, 390 євро - різниця між ціною за фактурою (5230 євро) та вартістю, зазначеною у висновку експертного авто-товарознавчого дослідження від 22 листопада 2018 року №1686-F (5620 євро).

29 листопада 2018 року позивач отримала від сектору контролю за правильністю визначення митної вартості Волинської митниці ДФС електронне повідомлення про те, що подані документи містять розбіжності, а саме: відповідно до фактури від 12 листопада 2018 року №019/11/2018 та декларації країни відправлення від 12 листопада 2018 року №18PL301010E0910465 продавцем товару є PATU-TRANS LTD Sp.Z o.o (Варшава, Республіка Польща), а покупцем ОСОБА_3 . В технічному паспорті від 21 листопада 2018 року №2015CU84140 зазначена інша особа ELIOTT 12 AV DIVISION LECLERC 92310 SEVRE (Франція), тобто відправником згідно з даним документом є ця третя особа. Також згідно з даними скрін-копії лоту аукціону №2093, наданої декларантом, вказана ставка за даний товар, яка в процесі торгів може змінюватися, тобто чітка інформація про фінальну ставку відсутня; за цими відомостями транспортний засіб знаходиться у місті Бове (Франція), a згідно з фактурою від 12 листопада 2018 року №019/11/2018 та декларації країни відправлення від 12 листопада 2018 року №18PL301010E0910465 купівля транспортного засобу здійснена з Республіки Польща. У зв`язку із цим та із посиланням на частину шосту статті 53, статті 54, 368 МК України запропоновано протягом 10 календарних днів надати додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором про поставку товарів, банківські документи щодо оплати товару згідно з фактурою від 12 листопада 2018 року №019/11/2018, в якій вказані банківські реквізити; рахунки про здійснення платежів третім особам, транспортні документи, які вказані у фактурі від 12 листопада 2018 року №019/11/2018 щодо поставки на умовах EXW; страхові документи, інші додаткові наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості товару (за бажанням), переклад документів поданих до митного оформлення (а.с.127).

У відповідь на вказане повідомлення митниці, позивач надала письмові пояснення від 29 листопада 2018 року про те, що товар (легковий автомобіль за описом в МД) фірма ELIOTT 12 AV DIVISION LECLERC 92310 SEVRES продала за наслідками аукціону «ALCOPA AUCTION» 29 жовтня 2018 року. Участь в торгах при проведенні аукціону «ALCOPA AUCTION» приймала не позивач ОСОБА_3 , a фірма «PATU- TRANS LTD Sp.Z о.о». Банківські документи щодо оплати товару згідно з фактурою від 12 листопада 2018 року №019/11/2018 надати неможливо через їх відсутність, оскільки кошти покупцем було сплачено готівкою. Щодо решти документів, перелік яких наведено в частині другій статті 53 МК України, ОСОБА_3 повідомила, що зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього не укладався; автомобіль не підлягає ліцензуванню; страхування не здійснювалося з огляду на те, що автомобіль технічно несправний та потребує ремонту. Також вказала, що договір (угода, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, не оформлялися; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту) не оформлялися; виписки з бухгалтерської документації, ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів, каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару не оформлялися. Водночас, додатково долучила переклад технічного паспорту, фактури, звіту експертного дослідження, звіту експертизи від 16 жовтня 2018 року №1808580 (для участі у торгах із вказаною кінцевою вартістю 4900 Євро) (а.с.128 - 131).

Волинська митниця ДФС повторно надіслала повідомлення, у якому просила повідомити, чи має декларант намір подати протягом 10 днів додаткові документи, які вимагала митниця в повному обсязі відповідно до статті 53 МК України. На що, позивач знову надала пояснення аналогічні тим, що і на попереднє повідомлення (а.с.120 122, 125 - 126).

29 листопада 2018 року відповідач прийняв рішення №UA205110/2018/001026/1 про коригування митної вартості (а.с.76).

Згідно з графою 30 вказаного рішення митним органом було визначено митну вартість товару «Легковий автомобіль бувший у використанні, призначений для перевезення пасажирів по дорогах загального користування, марка BMW, модель 216 D ACTIVE TOURER, календарний рік виготовлення - 2015, модельний рік виготовлення - 2015, кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна - 1496 куб. см., тип двигуна - дизельний, потужність двигуна - 85 кВт, № двигуна не визначений, тип кузова універсал, колір сірий, категорія ТЗ за документами виробника М1, колісна формула 4/2, загальна кількість місць, включаючи водія, - 5, відповідність екологічним нормам EURO-6, транспортний засіб не на ходу, має значні пошкодження внаслідок ДТП, виробник «Bayerische Motoren Werke AG», DE (Німеччина), торговельна марка BMW» за ціною 15570.00 євро (замість 5690,00 євро, що була заявлена декларантом).

У графі 33 вказаного рішення було зазначено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом. У зв`язку з вищевикладеним та керуючись частиною шостою статті 54 МК України, у зв`язку із неподанням декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 МК України, митниця може відмовити у визнанні заявленої декларантом митної вартості. За умови надання, згідно зі статтею 53 МК України документів, витребуваних митницею, які містять достовірну, об`єктивну інформацію, яка підлягає обчисленню і підтверджує правильність обрання методу визначення митної вартості, митну вартість може бути визнано. У зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (стаття 59 МК України) та методу 2б (стаття 60 МК України) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (стаття 62 МК України) та методу 2г (стаття 63 МК України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта. Митну вартість також визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України на підставі цінової інформації, наявної в електронному довіднику Schwacke NET, інформації згідно з актом митного огляду від 21 листопада 2018 року №UA205010/2018/117214 та довідки про транспорті витрати від 23 листопада 2018 року, що становить 15570,00 євро.

Коригування митної вартості слугувало підставою для видання картки відмови у прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA205090/2018/02471. У цій же картці відмови митний орган роз`яснив можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення після приведення рівня митної вартості відповідно до рішення про коригування митної вартості від 29 листопада 2018 року №UA205110/2018/001026/1 (а.с.104-105).

Позивач, не погоджуючись із рішенням Волинської митниці ДФС від 29 листопада 2018 року №UA205110/2018/001026/1 про коригування митної вартості товарів, оскаржив його до суду.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправність рішенням Волинської митниці ДФС від 29 листопада 2018 року №UA205110/2018/001026/1 про коригування митної вартості товарів та скасував таке, виходячи з наступного.

Відповідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розділ ІІІ МК України регулює питання митної вартості товарів та методи її визначення.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частиною першою статті 51 МК України митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 МК України).

Відповідно до статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначений у частині другій статті цієї статті. У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.

Системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 МК України (частина третя статті 54 МК України).

При цьому, в частині шостій статті 54 МК України визначено виключний перелік підстав, за яких митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що позивач надав митниці для митного оформлення імпортованого товару всі документи, передбачені частиною другою статті 53 МК України, натомість відповідач не мав законних підстав для витребовування додаткових документів та, як наслідок, для відмови в митному оформленні товару за заявленою позивачем митною вартістю, оскільки не довів, що подані декларантом документи були недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликали сумнів у достовірності наданої інформації.

Митний орган зобов`язаний довести обґрунтованість цього сумніву, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Вимоги частин третьої-четвертої статті 53 та частини другої статті 58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Доводи митного органу про те, що відповідач поставив під сумнів митну вартість товару у зв`язку із відсутністю банківських документів, що підтверджують оплату товару. Разом з тим, у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару, відтак апеляційний суд вважає необґрунтованими зазначені доводи.

Умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються, тому суперечності між відомостями про оплату товару не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Оскільки розрахунок за товар відбувався в готівковій формі, як це зазначено у фактурі від 12 листопада 2018 року №019/11/2018, то цей факт не може бути підтверджений банківськими документами, з чим погодився суд першої та апеляційної інстанції. Позивач мав право оплачувати товар протягом 60 днів. Також, позивачем додатково надано суду лист продавця товару фірми PATU-TRANS LTD SP.Z O.О. від 30 січня 2019 року, з якого вбачається оплата за товар здійснена позивачем в готівковій формі в сумі 5230,00 євро при передачі автомобіля (а.с.239-240).

Апеляційний суд також не погоджується з твердженням митного органу, щодо достовірності поданих для митного оформлення документів у зв`язку з тим, що відповідно до фактури та декларації країни відправлення продавцем товару є фірма PATU-TRANS LTD Sp.Z o.o (Варшава, Республіка Польща), а власником за технічним паспортом фірма ELIOOT 12AV DIVISION LECLERC 92310 SEVRES (Франція), виходячи з того, що визначення продавця чи власника товару не впливає на його митну вартість. При цьому, позивачем було надано митному органу пояснення, з яких слідує, що транспортний засіб був проданий фірмою ELIOOT 12AV DIVISION LECLERC 92310 SEVRES (Франція) на аукціоні учасником якого був продавець товару фірма PATU-TRANS LTD Sp.Z o.o (Варшава, Республіка Польща).

Щодо покликання митного органу на наявність розбіжностей у поданих документах та не підтвердження усіх складових митної вартості товару, зокрема відсутності документів, що підтверджують транспорті витрати, то апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_3 для підтвердження транспортних витрат надала митному органу довідку від 23 листопада 2018 року, у якій зазначено, що транспорті витрати на доставку автомобіля від міста Варшава (Польща) до пункту пропуску «Ягодин-Дорогуськ» (350 км) складають 70,00 євро, а від пункту пропуску «Ягодин-Дорогуськ» до міста Луцьк (150 км) 30,00 євро (а.с.157). Разом з тим, судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що транспортування товару здійснювалося власними силами позивачки, а саме придбаний в технічно несправному стані автомобіль транспортувався на спеціальному причепі «лафеті» державний номер НОМЕР_3 за допомогою автомобіля державний НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_5 Відомості про технічний паспорт автомобіля та причепа наявні в матеріалах справи та містяться в акті про проведення огляду (переогляду) транспортних засобів від 21 листопада 2018 року №113 (а.с.153, 247 250).

Апеляційний суд звертає увагу, що відповідач вважаючи неналежним доказом довідку позивача від 23 листопада 2018 року про понесені транспорті витрати у розмірі 70,00 євро, використав її для розрахунку митної вартості товару при винесенні спірного рішення.

Твердження відповідача про слідування транспортного засобу саме з території Франції, а не з міста Варшава (Польща) спростовується дослідженими судом першої та апеляційної інстанції, листом продавця товару фірми PATU-TRANS LTD SP.Z O.О. від 30 січня 2019 року з якого вбачається, що за фактом оплати автомобіль було передано покупцю ОСОБА_6 у Польщі у місті Варшава з метою подальшого самостійного його транспортування в Україну (а.с.239-240).

Не заслуговує на увагу апеляційного суду і покликання відповідача на те, що в скрін-копії з аукціону вказана початкова, а не фінальна ціна товару, що не підтверджує заявлену митну вартість товару, оскільки вказана скрін-копія з аукціону подана з ініціативи декларанта разом з МД (а.с.158). Статтею 53 МК України подання такого документа, не вимагається.

Таким чином, відповідач, обмежившись у спірному рішенні лише загальним висновком про те, що митна вартість товару документально не підтверджена, не зазначив при цьому, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, в чому полягає невідповідність даних або які розбіжності, наявні в поданих декларантом документах.

Згідно з частиною другою статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Орган доходів і зборів за відповідних умов має право здійснювати коригування митної вартості товару, заявленої декларантом, а саме, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів - стаття 55 МК України.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що використані декларантом відомості підтверджені документально та визначені кількісно; їх достовірність не спростована відомостями від компетентних органів Республіки Польща щодо не підтвердження обставин відчуження позивачу продавцем нерезидентом PATU-TRANS LTD SP.Z O.О. товару або що видані позивачу документи є фіктивними, недійсними. Відсутність страхування з огляду на технічно несправний стан імпортованого автомобіля є логічними. Щодо витрат на транспортування, то вони були розраховані декларантом самостійно та включені ним у митну вартість. Відповідач ні в електронному повідомленні, ні в спірному рішенні не зазначив, чому ці пояснення позивача є неприйнятними (а.с.120 - 122, 127). Дане дає підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.

Щодо рішення митного органу про коригування митної вартості товарів за шостим резервним медотом, то апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України, на підставі якого відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу. За правилами частини третьої, восьмої згаданої статті кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина четверта статті 57 МК України).

З системного аналізу даних норм вбачається що, виходячи з принципу послідовності, передбаченого статтею 57 МК України, відповідач при виборі методу визначення митної вартості повинен проводити консультації з декларантом, обмінюючись наявною у кожного з них інформацією. При цьому застосування резервного методу відповідно до вимог, встановлених статтею 64 МК України можливе лише за наявності обґрунтованих підстав незастосування попередніх п`яти.

Відповідачем не надано доказів, як суду першої, так і апеляційної інстанції, що ним проведено необхідну консультацію у належний спосіб, а саме лише посилання на проведення консультації не можна вважати таким, що відповідає нормам закону.

Згідно з пунктом 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598, у рішенні вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59-61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів); посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні. Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Згідно з пунктом 2 параграфу (а) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості. Відповідно до пункту 2 параграфу (b) статті VII цієї угоди під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Згідно з пунктом 2 параграфу (с) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до параграфу (b) цього параграфа, оцінка для митних цілей повинна базуватися на найближчому еквіваленті такої вартості, який можна визначити.

У оспореному рішенні відповідача про коригування митної вартості товарів від 29 листопада 2018 року №UA205110/2018/001026/1, зазначено лише про неможливість застосування другого-п`ятого методів визначення митної вартості у зв`язку з відсутністю інформації щодо угод на ідентичні та подібні (аналогічні) товари та даних, на підставі яких можливе визначення митної вартості згідно з методами четвертим та п`ятим. Доказів в підтвердження проведення посадовою особою відповідача перевірки наявності чи відсутності відомостей про митне оформлення ідентичних чи аналогічних товарів, як цього вимагають митні процедури, відповідачем не надано ні суду першої, ні апеляційної інстанції. Натомість, відповідачем безпідставно не взято до уваги висновок експертного авто-товарознавчого дослідження від 22 листопада 2018 року №1686-F, яким визначено вартість спірного автомобіля у розмірі 5620,00 євро (з урахуванням вартості відновлювального ремонту) (а.с.94-103). Разом з тим, без належного обґрунтування взято до уваги цінову інформацію з електронного довідника Schwacke NET. Додатком 8 до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 липня 2009 року№1335/5/1159), визначено перелік рекомендованих нормативно-правових актів, методичної, довідкової літератури та комп`ютерних баз даних з програмним забезпеченням, у якому є періодичний довідник «SuperSCHWACKE» - Eurotax, Швейцарія. Вимоги Методики є обов`язковими під час проведення авто-товарознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових авто-товарознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин. У даному випадку авто-товарознавча експертиза чи експертне дослідження Департаментом податкових та митних експертиз ДФС не здійснювалася.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що не наведено достатніх підстав правомірності проведеного відповідачем розрахунку митної вартості у такий спосіб та за довільною методикою, без врахування технічного стану транспортного засобу внаслідок ушкоджень автомобіля та необхідності проведення його відновлювального ремонту, що безумовно впливає на митну вартість вказаного товару. Матеріалами справи, які досліджувались судами, стверджується наявність ушкоджень та технічна несправність транспортного засобу підтверджується актом про проведення митного огляду з додатковим аркушем, матеріалами фотозйомки висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 22 листопада 2018 року №1686-F, копією звіту експертизи від 16 жовтня 2018 року №1808580 про кінцеву вартість, оцінену торгами, на рівні 4900 євро з ПДВ (а.с.82 - 91, 94 - 103, 112 - 113).

В роздруківці з електронного довідника Schwacke NET значиться два показника вартості автомобіля з ПДВ, а саме: 15500,00 євро та 12650,00 євро, однак митним органом взято за основу вартість 15500,00 євро, при цьому пояснень про неприйняття за основу вартості 12650,00 євро не надано, як суду першої, так і апеляційної інстанції.

Разом із тим, позивачем під час здійснення митного оформлення подано всі необхідні та достатні документи для підтвердження заявленої митної вартості автомобіля, зокрема фактуру №019/11/2018 від 12.11.2018 та платіжний документ - фактуру № 019/11/2018 від 12.11.2018, відповідно до яких митна вартість становить 5230 євро (а.с. 19, 20).

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за першим методом, натомість позивач підтвердив заявлену митну вартість товарів необхідними документами. Зазначене, в свою чергу, свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем транспортного засобу та протиправність прийнятого митним органом рішення про коригування митної вартості товарів. Декларант виконав вимоги митниці в частині подання документів (надав переклад фактури, технічного паспорта, звіту експертизи від 16 жовтня 2018 року), а витребувані митницею інші документи (банківські документи щодо оплати товару згідно з фактурою від 12 листопада 2018 року №019/11/2018, в якій вказані банківські реквізити; рахунки про здійснення платежів третім особам, транспортні документи, які вказані у фактурі від 12 листопада 2018 року №019/11/2018 щодо поставки на умовах EXW; страхові документи, інші додаткові наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості товару (за бажанням)) не були подані у зв`язку з їх відсутністю, а їх неподання декларантом з об`єктивних причин не може бути підставою для прийняття оскаржуваного рішення.

Дане узгоджується з правовою позицією викладеною в постанові Верховного Суду від 06.03.2019 року у справі №809/278/17.

Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апеляційний суд відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а, відтак, не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.

Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 308, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС залишити без задоволення, рішення Волинського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2019 року у справі № 140/2562/18 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. В. Онишкевич
Повний текст судового рішення виготовлено 27.06.2019 року.