Справа № 810/3737/18
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2019-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/3737/18 Суддя (судді) першої інстанції: Панченко Н.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В. В.,

суддів Василенка Я. М., Шурка О. І.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Сквирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою Сквирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 01.03.2019, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся з позовом до Сквирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, в якому просить суд: визнати неправомірними дії Сквирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області щодо відмови у перерахунку та виплати йому пенсії згідно з довідкою ВАТ «Сквирське ремонтно - транспортне підприємство» (далі - ВАТ «Сквирське РТП») про заробітну плату за роботу в зоні відчуження ЧАЕС від 18.09.2006 №86 та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та подальше нарахування і виплату пенсії з урахуванням заробітної плати за період виконання ним робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в сумі 539,66 крб., на підставі довідки ВАТ «Сквирське РТП» від 18.09.2006 №86 відповідно до ст. 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, починаючи з 16.01.2018, з урахуванням вже виплачених сум.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 01.03.2019 позовні вимоги задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Сквирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області щодо відмови у перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 згідно з довідкою ВАТ «Сквирське ремонтно-транспортне підприємство» про заробітну плату в зоні відчуження ЧАЕС від 18.09.2006 №86.

Зобов`язано Сквирське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області здійснити перерахунок та подальше нарахування і виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки ВАТ «Сквирське ремонтно-транспортне підприємство» від 18.09.2006 №86, починаючи з 16.01.2018, з урахуванням вже виплачених сум.

У задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, без врахування всіх фактичних обставин справи. Вказує, що рішення судів про встановлення факту перебування на ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС не дають права на підвищену оплату праці в зоні відчуження та визначення розміру пенсії.

Звертає увагу, що матеріали справи не містять жодних первинних розрахункових документів про нарахування та виплату ОСОБА_1 заробітної плати в розмірі, зазначеного в довідці від 18.06.2006 №86, оскільки довідка видана на підставі рішення суду, а не за фактичну заробітну плату позивача, яка ним була отримана.

Зазначає, що згідно позиції Верховного Суду невід`ємною складовою підстав та порядку перерахунку пенсії є беззаперечне підтвердження відомостей, що містяться в довідці, відповідними первинними документами бухгалтерського обліку про тривалість робочого дня та місце її виконання.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов`язкова, неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Надаючи правову оцінку обставинам справи судова колегія зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії, що підтверджується посвідченням від 19.01.2007 серії НОМЕР_1 та вкладкою до нього НОМЕР_2

Крім того, позивач є інвалідом ІІ групи із втратою професійної здатності на 80% з 10.01.2007 безстроково, захворювання якого пов`язане з виконанням роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується довідкою МСЕК, виданою на підставі акту огляду від 10.01.2007 №298.

На даний час позивач перебуває на обліку у Сквирському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Київській області та отримує пенсію згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210.

Згідно рішення Сквирського районного суду Київської області від 20.03.2006 у справі №2-О-29/2006 встановлено факт перебування позивача з 05.05.1986 по 08.05.1986 у відрядженні в зоні відчуження в с. Луб`янка, Чорнобильського району Київської області, тривалість робочого часу якого становила 21 годину щоденно.

На підставі вказаного рішення, ВАТ «Сквирське ремонтно-транспортне підприємство» складено довідку про заробітну плату в зоні відчуження від 18.09.2006 №86, відповідно до якої позивачеві за період з 05.05.1986 по 08.05.1986 було виплачено 539,66 крб.

11 травня 2018 року позивач звернувся до відповідача з відповідною заявою про призначення (перерахунок) та виплату йому пенсії згідно з довідкою ВАТ «Сквирське РТП» про заробітну плату в зоні відчуження від 18.09.2006 №86 у період виконання робіт з ліквідації аварії на ЧАЕС з 05.05.1986 по 08.06.1986 у розмірі відшкодування фактичних збитків відповідно до статті 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Однак, листом від 23.05.2018 №75/Щ-01 позивачу повідомлено про відмову у здійсненні перерахунку пенсії на підставі вказаної довідки, посилаючись на результати проведеної перевірки спеціалістами управління, згідно з якими місце проведення робіт та кількість відпрацьованих годин в зоні відчуження ОСОБА_1 не підтвердились.

Крім того, зазначено про роз`яснення Міністерства соціального захисту населення України від 08.08.1996 №02-105-013, згідно з якими рішення судів про встановлення факту перебування на ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС не дають права на підвищену оплату праці в зоні відчуження та визначення розміру пенсії.

Не погоджуючись з такими діями відповідача та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Приймаючи рішення про часткове задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що у поданій позивачем довідці для перерахунку (розрахунку) пенсії дані про нараховану та виплачену заробітну плату підтверджені первинними документами, а також Сквирським районним судом Київської області у рішенні від 20.03.2006 у справі №2-О-29/2006 встановлено факт роботи позивача у зоні відчуження у період з 05.05.1986 по 08.05.1986, тому відповідачем було неправомірно відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії.

При цьому, для належного судового захисту та відновлення порушеного права позивача слід зобов`язати відповідача здійснити спірний перерахунок пенсії позивачу з 16.01.2018, тобто в межах шестимісячного строку.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок соціального захисту потерпілого населення визначає Закон України від 28.02.1991 №796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон №796-ХІІ).

У статті 13 Закону № 796-XII передбачено, що держава бере на себе відповідальність за завдану шкоду громадянам та зобов`язується відшкодувати її за пошкодження здоров`я або втрату працездатності громадянами та їх дітьми, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до ч. 1 статті 54 Закону №796-ХІІ пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986 - 1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців. Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Пунктом 1 Порядку № 1210 встановлено, що вказаний порядок визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку із втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до ст.ст. 54, 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Пенсії за бажанням осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної цією особою за роботу в зоні відчуження у 1986-1990 роках.

При цьому, згідно п.п.4 п. 3 даного Порядку № 1210, у разі коли особа пропрацювала у зоні відчуження менше календарного місяця у 1986-1990 роках, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження, за весь фактично відпрацьований час, в одному із неповних календарних місяців роботи протягом цих років, без додавання суми заробітної плати за період роботи за межами зони відчуження. У такому разі заробітна плата за весь фактично відпрацьований час ділиться на число відпрацьованих днів, а одержана сума множиться на 25,4. Якщо дні роботи припали на вихідні і святкові дні, розрахунок заробітної плати проводиться у такому ж порядку, як і за роботу у робочі дні, а доплата за вихідні і святкові дні, нарахована за фактично відпрацьований час, з урахуванням установленої кратності додається до суми обчисленої заробітної плати.

У відповідності до п. 7 Порядку №1210, пенсії призваних на військові збори військовозобов`язаних, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986-1990 роках, призначаються виходячи із заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди за зонами небезпеки: у III зоні - 5, II - 4, I - 3). При цьому в усіх випадках заробітна плата для розрахунку пенсії не повинна бути нижчою від фактично одержаної суми у зазначений період.

Частиною 4 ст. 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Таким чином, розмір пенсії по інвалідності ставиться у залежність від заробітку, фактично отриманого особою у період її роботи в зоні відчуження.

Основною підставою для здійснення перерахунку пенсії особам, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, є довідка про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, яка видається підприємствами, установами та організаціями (військкоматами).

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Сквирського районного суду Київської області від 20.03.2006 у справі №2-О-29/2006 встановлено факт перебування позивача з 05.05.1986 по 08.05.1986 у відрядженні в зоні відчуження в с. Луб`янка, Чорнобильського району Київської області, тривалість робочого часу якого становила 21 годину щоденно.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Частиною 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На підставі вказаного рішення, ВАТ «Сквирське ремонтно-транспортне підприємство» складено довідку про заробітну плату в зоні відчуження від 18.09.2006 №86, відповідно до якої позивачеві за період з 05.05.1986 по 08.05.1986 було виплачено 539,66 крб.

Згідно з пунктом 2.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 22-1, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією.

Тобто, єдиною і обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 1 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами, зокрема, виписками з особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією.

Роботодавець має право видати довідку про розмір заробітної плати відповідно до даних, що містяться у розрахунковому листі позивача за відповідний період.

Разом з тим, апелянт вказує про те, що ним була проведена перевірка достовірності довідки про заробітну плату від 18.09.2006 №86, яка видана ВАТ «Сквирське РТП», та встановлено, що місце проведення робіт та кількість відпрацьованих годин в зоні відчуження не підтверджуються, та довідка видана на підставі рішення суду, а не за фактичну заробітну плату позивача, яка ним була отримана.

У той же час, які вірно встановлено судом першої інстанції, згідно виписки з особового рахунку про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, де працював ОСОБА_1 , вбачається, що за роботу в зоні відчуження у травні 1986 року йому було нараховано та виплачено загалом 539,66 крб., що відповідає даним, вказаним у довідці ВАТ «Сквирське РТП» від 18.09.2006 №86 про заробітну плату позивача в населених пунктах зони відчуження з 05.05.1986 по 08.05.1986.

При цьому, жодних відомостей щодо проведення перевірки даних позивача Сквирським об`єднаним управління Пенсійного фонду України Київської області матеріали справи не містять.

Також, жодних доказів щодо оскарження рішення Сквирського районного суду Київської області від 20.03.2006 у справі №2-О-29/2006 яке є обов`язковим до виконання, відповідачем надано не було.

Колегія суддів звертає увагу, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» «Онер`їлдіз проти Туреччини», «Megadat.com S.r.l. проти Молдови», «Москаль проти Польщі»).

Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок.

Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення «Москаль проти Польщі»).

Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії»).

У справі «Совтрансавто-Холдінг» проти України (рішення Європейського Суду з прав людини від 25.07.2002) Європейський Суд наголосив, що одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Так, позивач не може бути позбавлений на отримання пенсії у разі допущення відповідачем як суб`єктом владних повноважень помилки, яка не може виправлятися за рахунок особи відносно якої вони були допущені.

Здійснюючи перерахунок та виплату позивачу пенсії з 2006 року, відповідач фактично погодився із сумою заробітної плати, визначеної у довідці ВАТ «Сквирське ремонтно-транспортне підприємство» від 18.09.2006 №86.

Жодних рішень стосовно невідповідності нарахованої суми заробітної плати позивачу згідно вказаної довідки відповідачем не приймалось, що є підставою вважати, що всі складові довідки були перевірені та не спростовані відповідачем.

Відтак, відповідач не може уникати своїх обов`язків покладених на нього державою, а тому з метою недопущення порушень прав позивача повинен продовжувати виплачувати пенсію на підставі такої довідки.

Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання неправомірної відмови у здійсненні перерахунку пенсії позивачу на підставі довідки ВАТ «Сквирське ремонтно-транспортне підприємство» від 18.09.2006 №86 та необхідності з урахуванням належного відновлення його прав зобов`язання відповідача здійснити такий перерахунок з 16.01.2018.

У взаємозв`язку з наведеним слід зазначити, що відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Таким чином, враховуючи вищенаведене у сукупності, беручи до уваги при цьому кожен аргумент, викладений учасниками справи, рішення суду першої інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в судовому рішенні повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі, та колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують висновки суду першої інстанцій.

Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 6 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо часткового задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Сквирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 01.03.2019 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Сквирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 01.03.2019 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

О. І. Шурко

Повний текст постанови виготовлено 24.06.2019