Справа № 822/30/16
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2019-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

26 червня 2019 року

Київ

справа №822/30/16

касаційне провадження №К/9901/28333/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Хохуляка В.В.

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «АННЕ-ЛТД» на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 14.01.2016 (суддя Салюк П.І.) та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 11.02.2016 (головуючий суддя - Сторчак В.Ю., судді: Мельник-Томенко Ж.М., Ватаманюк Р.В.) у справі № 822/30/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «АННЕ-ЛТД» до Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області про скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «АННЕ-ЛТД» звернулося до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області про скасування податкових повідомлень-рішень від 12.11.2015:

№/1243 про збільшення грошового зобов`язання з податку на прибуток в сумі 2925872 грн. основного платежу та в сумі 731468 грн. штрафних (фінансових) санкцій;

№/1244 про збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 3107591 грн. основного платежу та в сумі 776898 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Хмельницький окружний адміністративний суд ухвалою від 14.01.2016 залишив позовну заяву без руху, у зв`язку з її невідповідністю вимогам частини третьої статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакцій, чинній на момент постановлення ухвали), а саме: ненадання документу про сплату судового збору в установленому порядку та розмірі (до позовної заяви долучено документ про сплату судового збору у меншому розмірі (1378 грн.), ніж встановлено законом). При цьому, суд зауважив, що заявлені позивачем вимоги про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень мають майновий характер, а тому для обчислення суми судового збору, яка підлягає сплаті за подання цього позову, необхідно застосовувати ставку за подання позову майнового характеру, передбачену підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI - у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати.

Цією ж ухвалою суд першої інстанції встановив позивачу строк до 22.01.2016 для усунення недоліків такої позовної заяви.

За результатами апеляційного оскарження позивачем ухвали Хмельницького окружного адміністративного суду від 14.01.2016 Вінницький апеляційний адміністративний суд постановив ухвалу від 11.02.2016 про залишення вказаного судового рішення без змін.

Не погоджуючись із судовими рішеннями судів попередніх інстанцій, Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «АННЕ-ЛТД» оскаржило їх у касаційному порядку.

В касаційній скарзі позивач просить скасувати ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 14.01.2016 та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 11.02.2016 та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування своїх вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «АННЕ-ЛТД» посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, а саме: положень Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI та Кодексу адміністративного судочинства України.

Зокрема, наголошує на тому, що суд першої інстанції у спірній ситуації дійшов помилкового висновку про те, що за подання до суду цього позову необхідно сплатити судовий збір за ставкою, передбаченою Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI для позовів майнового характеру. Так, на думку позивача, практика адміністративних судів щодо віднесення спорів щодо оскарження податкових повідомлень-рішень до категорії спорів майнового характеру зумовлена висновками, викладеними у листі Вищого адміністративного суду України від 18.01.2012 №165/11/13-12. Утім, у зв`язку з внесенням змін до Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22.05.2015 № 484-VIII позиція суду касаційної інстанції, наведена у листі Вищого адміністративного суду України від 18.01.2012 №165/11/13-12, є неактуальною.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами норм процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент звернення з позовом) юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Окремі рішення, прийняті суб`єктом владних повноважень, можуть породжувати підстави для зміни майнового стану фізичної чи юридичної особи.

Зокрема, реалізація таких рішень може призводити до зменшення або збільшення майна особи. Відповідно оскарження такого рішення спрямоване на захист порушеного права в публічно-правових відносинах з метою збереження належного особі майна.

Таким чином, заявлені до адміністративного суду вимоги про скасування рішень відповідача-суб`єкта владних повноважень, безпосереднім наслідком яких є зміна складу майна позивача, є майновими.

Отже, заявлені у спірній ситуації вимоги про скасування податкових повідомлень-рішень від 12.11.2015 №/1243 та №/1244 є вимогами майнового характеру.

При цьому, суд касаційної інстанції зауважує, що у спірній ситуації вищезазначені висновки ґрунтуються на аналізі положень Кодексу адміністративного судочинства України, а не викладеній у листі Вищого адміністративного суду України позиції.

Правові засади справляння судового збору, коло платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, визначається Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI (у редакції, чинній на момент звернення до суду з позовом) судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01.01.2016 місячний розмір мінімальної заробітної плати становить 1378 гривень (стаття 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25.12.2015 № 928 VIII).

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI (в редакції, чинній на час подання позову) за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано юридичною особою ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати.

Як вбачається з доданих до позовної заяви копій оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 12.11.2015 №/1243 та №/1244 - загальна ціна позову складає 7541829 грн.

Таким чином, ставка судового збору, яку позивач повинен сплатити при поданні позовної заяви, складає: 7541829 грн. х 1,5% = 113127,44 грн.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшли обґрунтованого висновку про те, що долучене позивачем до позовної заяви платіжне доручення про сплату судового збору в сумі 1378 грн. підтверджує сплату судового збору у цій справі лише частково, а розрахунок суми судового збору необхідно здійснювати виходячи зі ставки в розмірі 1,5 відсотка від ціни позову.

Статтею 107 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент звернення з позовом) передбачено питання, які підлягають з`ясуванню судом після одержання позовної заяви, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 106 цього Кодексу.

Статтею 106 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент постановлення судом першої інстанції ухвали про залишення позовної заяви без руху) однією з вимог позовної заяви визначено надання документу про сплату судового збору.

Згідно з частиною першою статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент постановлення судом першої інстанції ухвали про залишення позовної заяви без руху) суддя-доповідач, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, передбачених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Враховуючи викладене, одним із процесуальних обов`язків для реалізації права на судовий захист в порядку адміністративного судочинства є надання документу про сплату судового збору у встановленому законом порядку та розмірі. Невиконання такого обов`язку є підставою для ухвалення судового рішення про залишення позовної заяви без руху зі встановленням строку для усунення таких недоліків.

Таким чином, суд першої інстанції, встановивши, що позивачем до позовної заяви долучено документ про сплату судового збору лише в частині, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без руху з встановленням строку для усунення таких недоліків.

Підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Відповідно до частини першої статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З огляду на викладене та враховуючи, що суди попередніх інстанцій не допустили порушення норм процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «АННЕ-ЛТД» без задоволення, а оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 341, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «АННЕ-ЛТД» залишити без задоволення.

Ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 14.01.2016 та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 11.02.2016 у справі № 822/30/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду Т.М. Шипуліна

Л.І. Бившева

В.В. Хохуляк