Справа № 540/2138/18
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2019-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
__________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2019 р. Категорія 111030200м.ОдесаСправа № 540/2138/18
Головуючий в 1 інстанції: Василяка Д.К.

час і місце ухвалення: спрощене провадження,

м. Херсон

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Семенюка Г.В.

суддів: Потапчука В.О. Шляхтицького О.І.

при секретаріВишневській А.В.

за участю сторін:
Пред-к позивачаПетров В.В. (адвокат, ордер)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення, мотивуючи його тим, що за нормами ПК України сума прощеного (анульованого) боргу є доходом особи, який підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб лише в частині суми прощеного (анульованого) боргу за тілом кредиту. При цьому, прощення боргу за відсотками по кредиту оподатковуваним доходом фізичних осіб не є і, відповідно, на таку суму прощеного (анульованого) боргу не поширюється вимоги вищевказаних пунктів ПК України.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2019 року позовні вимоги задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління ДФС у Херсонській області № від 19.11.2015 року.

Не погодившись з Рішенням суду першої інстанції, Головне управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати Рішення суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи позов, суд першої інстанції не врахував, що платником податку не включена до загального річного оподаткованого доходу і не задекларована сума доходу у вигляді додаткового блага у розмірі 1305745,59 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що 26 червня 208 року між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» укладено кредитний договір № 0 на суму 140000,00 доларів США, що еквівалентна на день укладення договору 678958 грн. зі сплатою 13,85 % річних, із терміном користування кредиту з 26 червня 2008 року до 26 червня 2018 року.

За умовами кредиту може бути застосовано новий розмір процентної ставки. Кредит надається позичальнику для його особистих потреб, а саме: на споживчі потреби. За умовами договору позичальник зобов`язується повертати суму кредиту та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 2165 доларів США.

Як зазначає позивач право вимоги боргу за вказаним договором 08.12.2011 року відступлено на користь ПАТ «Дельта Банк» на підставі договору купівлі-продажу прав вимог за кредитами.

10.12.2012 року згідно рішення Апеляційного суду Херсонської області, зокрема із ОСОБА_1 стягнуто солідарно кредитну заборгованість у розмірі 1185555,95 грн.

27.12.2013 року представник позивача звернувся до банку із заявою про погашення суми кредиту шляхом внесення суми у розмірі 60000 доларів США та списати залишок заборгованості по кредиту.

21.01.2014 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду № 1 від 21.01.2014 року до Договору №0 від 26.06.2008 року, згідно якої, сторони визнали наявність боргу Позичальника за Кредитним договором, який становить 1305745,59 грн. станом на 21.01.2014 року та домовились про порядок та умови погашення вказаного боргу, а саме Позичальник зобов`язується повернути Банку у строк до 21.01.2014 року суму заборгованості перед Банком за Кредитним договором у розмірі 60000 доларів США, що було еквівалентно 479580,00 грн., у зв`язку з чим за умови своєчасного та у повному обсязі виконання Позичальником своїх зобов`язань, Банком здійснюється прощення боргу в сумі 1305745,59 грн.

Згідно квитанції від 21.01.2014 року ОСОБА_1 внесено на рахунок Херсонського відділення АТ «Дельта Банк» 60 тис. дол. США із зазначенням призначення платежу погашення кредиту згідно кредитного договору №0 від 26.06.2008 року.

Одночасно Банк направив до контролюючого органу податковий розрахунок сум доходу (у вигляді додаткового блага, ознака доходу 126), нарахованого на користь платників податку і сум утриманого з них податку в період з 01.01.2014 по 31.03.2014 - форма 1ДФіз зазначенням розміру суми прощеної основної заборгованості ОСОБА_1 за кредитом, що становило 1305745,59 грн.

Тобто, банк зняв з себе обов`язки податкового агента в частині утримання та сплати податку з доходу в розмірі прощеної (анульованої) ним суми боргу.

Крім того, 21.01.2014 року банк надав ОСОБА_1 повідомлення про анулювання (прощення) частини боргу за кредитним договором у сумі 1305745,59 грн.

З 24.09.2015 року по 28.09.2015 року фахівцем ГУ ДФС у Херсонській області проведена документальна позапланова невиїзна перевірка платника податків ОСОБА_1 , зокрема щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.07.2012 по 29.01.2015, результати перевірки зафіксовані актом № 690/21-03-17-03/ від 05.10.2015р. Висновками акту перевірки встановлено порушення позивачем пп. 164.2.17п.164.2. ст.164 Податкового кодексу України, яке полягало у невключені ОСОБА_1 до загального річного оподаткованого доходу суми доходу і не задекларована сума доходу у вигляді додаткового блага у розмірі 1305745,59 грн., що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб у сумі 219053,55 грн.

До такого висновку податкова інспекція дійшла на підставі відомостей податкового розрахунку про суми виплачених доходів позивачу від ПАТ «Дельта Банк» за 2014 рік в сумі 1305745,59 грн.(дохід за ознакою « 126-додаткове благо»).

19.11.2015 року за висновками перевірки ДПІ у м. Херсоні ГУ ДФС Херсонській області було прийняте податкове повідомлення-рішення № , в якому збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачені фізособами за результатами річного декларування, на суму основного платежу 219053,55грн., а також застосовані штрафні санкції на суму 54763,39 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ДФС позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Суд першої інстанції задовольняючи позов зазначив, що оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням відповідачем неправомірно збільшено позивачу суму грошового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб від суми анульованих банком пені та процентів, а тому наявні підстави для задоволення позову. Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

В силу п.162.1ст.162 Податкового кодексу України платниками податку з доходів фізичних осіб є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

У відповідності до пп.14.1.56 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Відповідно допп.14.1.54 ПКУ доходом з джерелом його походження з України є будь-який дохід, отриманий резидентом або нерезидентом, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України, її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

Згідно з пп.14.1.47 п.14.1. ст.14 Податкового кодексу України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Відповідно до п.163.1ст.163 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Згідно з п.164.1ст.164 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

З аналізу наведених положень Податкового кодексу України можна зробити висновок, що до доходів взагалі та додаткових благ, зокрема, відносяться матеріальні та нематеріальні цінності, кошти та інші активи, які безпосередньо отримані платником податку та які збільшують загальний майновий стан цього платника і забезпечують приріст його активів у тій чи іншій формі.

Види доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначені п.164.2ст.164 Податкового кодексу України.

В силу абз. "д" пп.164.2.17п.164.2ст.164 Податкового кодексу України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді: суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Банк вчинив дії, які свідчать про визнання ним суми прощеного боргу доходом позичальника.

Згідно зі статтею 16 ПК України платник податків зобов`язаний, у тому числі, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пп.49.18.4ст.49 ПКУ такий платник податку - боржник зобов`язаний до 1 травня року, що настає за звітним, подати річну податкову декларацію про майновий стан і доходи до органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку (за податковою адресою), відобразити в ній дохід та самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену в декларації (п.179.7ст.179 ПКУ). Згідно з п.49.1ст.49 ПКУ податкова декларація подається за звітний період у встановлені цим Кодексом строки до органу державної податкової служби, в якому платник податків перебуває на обліку (за податковою адресою).

Додаткові блага, згідно з визначенням, яке дає норма підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК, - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

З матеріалів справи вибачається, що у 2014 році ПАТ «Дельта банк» анульовано (прощено) позивачу його заборгованість за кредитним договором від 26.06.2008р. № 0 у сумі 1305745,59 грн., з яких 907282,87 грн. сума кредиту, 398462,72 грн. сума нарахованих процентів.

Направляючи дану справу до суду першої інстанції на новий розгляд Верховний Суд вказав, що в даному разі із визначення додаткових благ та видів додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, можна зробити висновок, що додаткове благо кваліфікується як доход у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Стосовно анулювання (прощення) кредитором суми боргу, то приріст фінансових показників платника податку - боржника виникає за рахунок суми, взятої в борг. Сама по собі грошова сума, взята в борг, не збільшує доход, оскільки надається на умовах повернення. У разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, ця сума збільшує доход боржника, зокрема і його оподатковуваний доход як платника податку. Так, при списанні заборгованості у вигляді тіла кредиту особа одержує економічну вигоду у вигляді збереження активів в силу припинення належного кредитору права вимоги та кореспондуючого цій вимозі обов`язку боржника витрачати кошти на погашення заборгованості за кредитом. При цьому, однак, прощення процентів та пені, нарахованих на основну суму боргу, не призводять до приросту показників фінансового стану платника податку, а отже така сума процентів (пені) не є додатковим благом у розумінні вищевказаних норм ПК.

Висновок щодо застосування зазначених норм у такий спосіб, викладено у постанові Верховного Суду України від 16.09.2015 за №21-1364а15, а тому враховується судом при вирішенні даного спору, відповідно до абз. 2 ч.1ст.244-2 КАС України. При цьому, суд не знайшов підстав для відступлення від зазначеної правової позиції.

Як вибачається з акту перевірки, відповідачем, при визначенні позивачу грошового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб, була врахована вся сума, яка прощена банком згідно з додатковим договором №1 від 21.01.2014р. по договору про надання споживчого кредиту №0 від 26.06.2008р. про припинення зобов`язань за кредитним договором у відповідності до ст. 605 ЦК України.

Водночас, відповідно до зазначених вище положень ПК України, до загального оподатковуваного доходу позивача повинна включатись лише сума основного боргу, що анульований банком.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням відповідачем неправомірно збільшено позивачу суму грошового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб від суми анульованих банком пені та процентів.

Наслідком встановлення судом невідповідності частини рішення суб`єкта владних повноважень вимогам чинного законодавства є визнання такого акта частково протиправним, при умові, що цю частину може бути ідентифіковано (виокремлено, названо) та що без неї оспорюваний акт в іншій частині (частинах) не втрачає свою цілісність, значення.

Відповідно до правової позиції ДФС України, яка висловлена в листі від 29.04.16р. № 4507/С/99-99-13-02-03-14, про те, що в цілях оподаткування слід розрізняти та розглядати окремо дохід у вигляді основної суми боргу (кредиту), прощеного (анульованого) кредитором, та дохід у вигляді суми, прощеної (анульованої) кредитором.

Суд зазначає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний приймати рішення, а дії - вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх, дотримуючись встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч.1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, податковими органами під час розгляду адміністративної справи не було наведено об`єктивних доказів правомірності прийнятого ним рішення.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення належним чином обґрунтовані, підтверджені наявними матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги дублюють відзив на адміністративний позов (т.1 а.с. 184) були предметом дослідження в суді першої інстанції та висновків останнього не спростовують.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, - залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2019 року по справі № 540/2138/18, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст Постанови складено 26 червня 2019 року.

Суддя-доповідач Семенюк Г.В.
Судді Потапчук В.О. Шляхтицький О.І.