Справа № 459/346/19
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2019-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/5177/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Онишкевича Т.В., Сеника Р.П.

з участю секретаря судового засідання Лутчин А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу інспектора патрульної поліції роти з обслуговування міста Ковель УПП у Волинській області ДПП на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 08 квітня 2019 року, ухвалене суддею Жураковським А.І. у м. Червонограді у справі № 459/346/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції роти з обслуговування міста Ковель УПП у Волинській області ДПП, Управління патрульної поліції у Волинській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до суду у якому просить суд скасувати постанову серії НК № 554986 від 29.01.2019 року про накладення штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 КУпАП.

На підтвердження позовних вимог, позивач посилається на те, що постанову в справі про адміністративне правопорушення необхідно скасувати, оскільки адміністративних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 КУпАП не вчиняв. Зауважив, що поліцейським не було надано доказів того, що позивач керував транспортним засобом не пристебнувшись ременем безпеки та відсутності полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі поліс страхування).

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 08 квітня 2019 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 554986 від 29.01.2019 року.

Провадження в справі про адміністративні правопорушенні передбачені ч. 5 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 КУпАП ухвалено закрити.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач, інспектор патрульної поліції роти з обслуговування міста Ковель УПП у Волинській області ДПП, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 08 квітня 2019 року та прийняти постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та додатково зазначає те, що відповідачем візуально зафіксовано, як позивач керував транспортним засобом з не пристебнутим ременем безпеки, а також за допомогою нагрудної камери зафіксовано відсутність у водія полісу страхування. Так як відповідач зафіксував вказані правопорушення, то, після розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці, прийняв постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинені ним адміністративні правопорушення передбачені ч. 5 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Справу розглянуто у відкритому судовому засіданні в порядку передбаченому ч. 4 ст. 229 КАС України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи те, що 29.01.2019 року інспектор патрульної поліції роти з обслуговування міста Ковель УПП у Волинській області ДПП прийняв постанову у справі про адміністративне правопорушення серії НК № 554986, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення передбачене ч. 5 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 КУпАП за порушення пп. «в» п. 2.3 ПДР та пп. «г» п. 2.1 ПДР у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Відповідно до змісту постанови, ОСОБА_1 , 29.01.2019 року о 23 год. 35 хв., керуючи транспортним засобом «Suzuki Vitara», д.н.з. НОМЕР_1 , на 488 км. автодороги «Київ-Ковель-Ягодин», рухався з не пристебнутим ременем безпеки та відсутністю полісу страхування, чим порушив пп. «в» п. 2.3 ПДР і пп. «г» п. 2.1 ПДР та вчинив адміністративні правопорушення передбачені ч. 5 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції, виходив з того, що відповідачем не надано належних доказів, на підставі яких можливо встановити факт порушення позивачем правил дорожнього руху.

Апеляційний суд не погоджується із вказаним висновком з огляду на наступні обставини.

Відповідно до ч. 5 ст. 121 КУпАП України порушення правил користування ременями безпеки тягне за собою накладення штрафу в розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 1 ст. 126 КУпАП України керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки поліс (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Підпунктом «в» п. 2.3 ПДР України передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.

Підпунктом «ґ» п. 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Отже, наведеними нормами визначено, що позивач, як водій транспортного засобу, повинен виконувати встановлені діючим законодавством правила дорожнього руху.

Відступати від виконання своїх обов`язків водій може лише в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян.

Крім того, відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до змісту ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративне правопорушення на транспорті» роз`яснено судам, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до частини 3 статті 77 КАС України докази суду надають учасники справи.

Згідно з ч. 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апеляційний суд звертає увагу, що відеозаписом з нагрудної камери інспектора, який є додатком до постанови, не зафіксовано керування позивачем транспортним засобом з не пристебнутим ременем безпеки.

Отже, судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідач не надав доказів порушення позивачем пп. «в» п. 2.3 ПДР України, у зв`язку з чим, правомірність прийнятої відповідачем постанови в частині визначення порушення позивачем вказаних вище вимог Правил дорожнього руху, тобто скоєння адміністративного правопорушення передбаченого частиною 5 статті 121 КУпАП, не доведена.

Що стосується іншої частини оскаржуваної постанови, в якій визначено порушення позивачем вимог пункту 2.1 «ґ» Правил дорожнього руху та кваліфікація цих дій як адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 КУпАП, то необхідно зазначити, що факт відсутності полісу страхування не заперечувався позивачем та підтверджується відеозаписом з нагрудної камери інспектора, який як доказ зазначено в постанові про накладення адміністративного стягнення.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 КпАП України за порушення позивачем пп. «ґ» п. 2.1 Правил дорожнього руху.

Отже, апеляційним судом встановлено, що факт вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 КпАП України за порушення позивачем пп. «ґ» п. 2.1 ПДР підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи, натомість порушення позивачем пп. «в» п. 2.3 ПДР України за що передбачена відповідальність згідно з частиною 5 статті 121 КУпАП не зафіксовано доказами.

Натомість, апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до статті 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Однак, відповідач в порушення цих норм, встановивши вчинення позивачем двох правопорушень, не наклав адміністративне стягнення за кожне правопорушення окремо, у зв`язку з чим неможливо встановити, розмір штрафу, визначеного відповідачем за вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КпАП.

Недотримання статті 36 КУпАП в частині застосування адміністративних стягнень за декілька правопорушень є самостійною підставою для скасування постанови органу поліції.

Вказані обставини суд першої інстанції не з`ясував, дослідивши їх неповно, у звязку з чим не звернув увагу на вказану підставу для відмови в задоволенні позову.

Відповідно до ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції не правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Однак, зважаючи на те, що висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог є вірним, то таке рішення підлягає зміні в частині мотивів задоволення адміністративного позову.

Апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги в певній мірі обґрунтованими, однак такими, що не спростовують висновок суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а оскаржену постанову суду першої інстанції змінити.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу інспектора патрульної поліції роти з обслуговування міста Ковель УПП у Волинській області ДПП задовольнити частково.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 08 квітня 2019 року в справі № 459/346/19 змінити в частині мотивів задоволення адміністративного позову.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції роти з обслуговування міста Ковель УПП у Волинській області ДПП, Управління патрульної поліції у Волинській області про скасування постанови серії НК № 554986 від 29.01.2019 року про накладення штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 КУпАП задовольнити з мотивів, що викладені в мотивувальній частині цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дати її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Т. В. Онишкевич
Р. П. Сеник
Повний текст постанови виготовлено 26.06.2019 року