Справа № 277/533/19
Суддя: Заполовський В. В.
Дата ухвалення: 2019-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 277/533/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" червня 2019 р. смт. Ємільчине

Ємільчинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Заполовського В. В.

при секретарі Лук`янчук Т. В.

розглянувши, в порядку спрощеного позовного провадження, адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського СРПП № 3 Ємільчинського ВП старшого сержанта поліції Кур`яти Віктора Антоновича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 16.05.2019 року серії ДПО18 № 469885

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 16.05.2019 року серії ДПО18 № 469885 про застосування до нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 51 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, провадження по справі закрити.

В позові зазначено, що постановою поліцейського СРПП № 3 Ємільчинського ВП на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 грн. за адміністративне правопорушення передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП. Відповідно до постанови він 16.05.2019 року біля 14 год. 30 хв. в с. Хутір Мокляки Ємільчинського району керував транспортним засобом не скориставшись паском безпеки.

З вказаною постановою позивач не погоджується з наступних підстав.

16.05.2019 року він рухався автомобілем марки «ВАЗ - 2104» н/з НОМЕР_1 з пристебнутим ременем безпеки в напрямку із с. Нараївка по вул. Шевченка в с. Хутір Мокляки Ємільчинського району до центру населеного пункту. На зустріч йому проїхав автомобіль поліції. Коли він зупинився біля школи в с. Хутір Мокляки, до нього під`їхали працівники поліції і запитали чому він керує транспортним засобом без ременя безпеки. Він заперечив і пояснив, що під час руху був пристебнутий ременем безпеки. Після цього працівник поліції почав виносити постанову. Потім йому запропонували підписати постанову, він в свою чергу попросив надати докази правопорушення, на що йому відмовили та пояснили, що їхні дії він маю право оскаржити в суді. Не ознайомивши його з матеріалами справи, не вирішивши клопотання щодо надання доказів, не взявши до уваги його пояснення, не надавши та не дослідивши докази, не виконавши вимоги щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, фактично без розгляду справи, відповідач виніс постанову про застосування до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 грн. В постанові він зазначив, що з постановою не згоден. Також позивач вважає, що постанова не відповідає вимогам Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі та складена з грубими порушеннями вимог ст. 283 КУпАП.

За таких обставин позивач вважає, що постанова винесена незаконно і підлягає скасуванню.

В судове засідання сторони не викликались, відповідачу було запропоновано надати відзив на позовну заяву, однак відповідачем не було надано відзиву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши та оцінивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.

Копією постанови серії ДПО18 № 469885 від 16.05.2019 року стверджується, що позивач ОСОБА_1 16.05.2019 року в с. Хутір Мокляки Ємільчинського району керував транспортним засобом та не скористався паском безпеки, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП, за що до нього застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 51 грн. Згідно матеріалів справи, відповідачем не було складено за даним фактом протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк(п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Як визначено ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення розгляд справ про правопорушення, передбачені, зокрема частинами першою, другою і третьою ст. 122 цього кодексу, покладено на органи внутрішніх справ (Національну поліцію).

Від імені органів внутрішніх справ (Національної поліції) розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право: за адміністративні правопорушення, передбачені статтею 122, - уповноважені працівники підрозділів патрульної служби Національної поліції, які мають спеціальні звання.

Відповідно до ст. 283 КпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Таким чином, з урахуванням вище приведених норм права вбачається, що відповідач як працівник підрозділу Національної поліції, що забезпечує безпеку дорожнього руху уповноважений зупиняти транспортний засіб, складати протокол та виносити постанову про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

При цьому, згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з постанови серії ДПО18 № 469885 від 16.05.2019 року в вину водія ОСОБА_1 ставиться порушення п. 2.3 «в» ПДР, а саме, що він керував транспортним засобом та не скористався паском безпеки, однак в оскаржуваній постанові не наведено жодного доказу вини позивача у скоєнні даного правопорушення, в тому числі і не зазначено жодних відомостей про фіксування подій на нагрудну камеру поліцейського. Посилань на будь-які інші докази оскаржувана постанова містить.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, поясненнями свідків.

Відповідач обставин, на які посилається позивач не спростував, будь-яких доказів, які підтверджують правомірність прийнятого рішення суду не надав. З огляду на належне повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи суд вважає, що останній мав можливість реалізувати зазначене процесуальне право з метою виконання процесуального обов`язку покладеного на нього в силу ч. 2 ст. 77 КАС.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, а тому вважає за необхідне позов задовольнити, скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення, а провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити.

Керуючись ст. ст. 122, 222, 251, 252, 254, 256, 268, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 2, 4-5, 7-10, 19, 205, 241-244, 286, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 469885 від 16.05.2019 року, винесену поліцейським СРПП № 3 Ємільчинського ВП Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області старшим сержантом поліції Кур`ятою Віктором Антоновичем, про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 51 гривня за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, скасувати.

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Ємільчинський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя /підпис/

Копія вірна:

Суддя: В. В. Заполовський