Справа № 541/1359/19
Суддя: Куцин В. М.
Дата ухвалення: 2019-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 541/1359/19
Провадження №2-а/541/43/2019
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
26 червня 2019 року м. Миргород
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:
головуючої судді Куцин В.М.,
секретаря судових засідань Євдокимової Н.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду адміністративну справу за позовною заявою Миргородського міськрайонного відділу Управління державної міграційної служби України в Полтавській до ОСОБА_1 про примусове видворення іноземця за межі території України та його затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення примусового видворення
26 червня 2019 року позивач звернувся із вищевказаною позовною заявою, в якій просив примусово видворити з України громадянку Російської Федерації ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 . Затримати громадянку Російської Федерації ОСОБА_2 з метою забезпечення її примусового видворення строком на шість місяців з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 09.04.2019 в ході проведення цільових профілактичних заходів під умовною назвою «Мігрант» була виявлена громадянка Російської Федерації ОСОБА_1 , яка порушила вимоги ч. 3 ст. 3, ч. 3 ст. 9 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а саме ухиляється від виїзду з України після закінчення 02.03.2016 року відповідного строку перебування в Україні.
Посадовими особами Миргородського МРВ УДМС України в Полтавській області 09.04.2019 притягнуто до адміністративної відповідальності громадянку Російської Федерації ОСОБА_1 за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП, а саме за ухилення від виїзду з України. Так, за порушення правил перебування в Україні 09.04.2019 головним спеціалістом Миргородського МРВ УДМС України в Полтавській області Головко Ю.О., відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МИТ №064976 за порушення правил перебування в Україні, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 203 КУпАП. В результаті розгляду протоколу про адміністративне правопорушення винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП та накладене на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. Штраф іноземцем сплачений 16.04.2019.
16.04.2019 року Миргородським МРВ УДМС України було прийняте рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства та зобов`язано ОСОБА_1 до 15 травня 2019 року добровільно залишити територію України.
Рішення про примусове повернення в установлений строк ОСОБА_1 не виконала.

18.05.2019 року ОСОБА_1 повторно була притягнута до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.203 КУпАП, а саме за невиконання рішення про примусове повернення за межі України та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення.

Громадянка Російської Федерації ОСОБА_2 , не має статусу біженця, обставини, визначені ч. 8 ст. 26, ч. 1 ст. 31 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», які б заборонили примусово повернути її з України, відсутні.

Згідно з ч.1 ст.26 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

З метою забезпечення вимог законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, на підставі положень ст. 26 Закону, п. 5,6 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої спільним наказом МВС України, Адміністрації державної прикордонної служби України та Служби безпеки України від 23.04.2012 року № 353/271/150, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 21 травня 2012 р. за № 806/21119 (у редакції наказу МВС України, СБУ від 22.01.2018 № 38/77) в.о. начальника Миргородського МРВ УДМС України в Полтавській області Козачко І.В. 16.04.2019 прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 та зобов`язано її покинути територію України у термін до 15 травня 2019 року.

Із вказаним рішенням ОСОБА_1 була ознайомлена 16.04.2019 та зобов`язалася його виконати не пізніше 15 травня 2019 року, що підтверджується її підписом на вказаному рішенні.

Горопко Н.В. вищевказане рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни не виконала, в установлений строк до 15 травня 2019 року за межі України не виїхала. Даний факт підтверджується інформацією, отриманою з інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон (система «Аркан»). За даними системи «Аркан» Відповідачка не значиться як така, що здійснила виїзд з території України через державний кордон.

Враховуючи те, що громадянка Російської Федерації ОСОБА_1 в порушення вимог Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» ухиляється від виїзду після прийнятого рішення про примусове повернення, проживає на території України без реєстрації, відсутні визначені законодавством та міжнародними договорами України підстави для перебування в Україні тому позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом.

В судовому засіданні представник позивача Литвишко М.К. вимоги позовної заяви підтримала, просила їх задовольнити, суду пояснила, що ОСОБА_1 , яка є громадянкою Росії, в якої закінчився термін перебування на території України, а саме 02.03.2016. 16.04.2019 прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 та зобов`язано її покинути територію України у термін до 15 травня 2019 року. Рішення вона не виконала.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги визнала, пояснила, що вона не може виїхати з України, оскільки не має коштів. За усною домовленістю проживає в с. Дібрівка, вул. Пушкіна, АДРЕСА_1 , постійних доходів не має.

Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Термін перебування в Україні громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 закінчився 02.03.2016.

09.04.2019 головним спеціалістом Миргородського МРВ УДМС України в Полтавській області Головко Ю.О., відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МИТ №064976 за порушення правил перебування в Україні, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 203 КУпАП. В результаті розгляду протоколу про адміністративне правопорушення винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП та накладене на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. (а.с. 18-19).

16.04.2019року Миргородським МРВ УДМС України прийняте рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства та зобов`язано ОСОБА_1 до 15 травня 2019 ІНФОРМАЦІЯ_1 добровільно залишити територію України (а.с. 8).

Із вказаним рішенням ОСОБА_1 була ознайомлена 16.04.2019 та зобов`язалася його виконати не пізніше 15 травня 2019 року, що підтверджується її підписом на вказаному рішенні (а.с. 8 зворот, 9).

Рішення про примусове повернення в установлений строк ОСОБА_1 не виконала.

18.05.2019 року ОСОБА_1 повторно була притягнута до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.203 КУпАП, а саме за невиконання рішення про примусове повернення за межі України та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення (а.с. 22,23).

Громадянка Російської Федерації ОСОБА_2 , не має статусу біженця, обставини, визначені ч. 8 ст. 26, ч. 1 ст. 31 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», які б заборонили примусово повернути її з України, відсутні.

Відповідно до інформації, отриманої з інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон (система «Аркан»), ОСОБА_1 не значиться як така, що здійснила виїзд з території України через державний кордон (а.с. 21).

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_1 перебуває в України без реєстрації, без постійного місця проживання, роботи та джерела доходів, родинних зв`язків з громадянами України не має, не має фінансового забезпечення його проживання в Україні та для виїзду за межі України, а також документів, які б надавали їй таке право тому, є всі підстави вважати, що відповідач буде ухилятися від виконання рішення суду про його видворення.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 КАС України позивачем в адміністративній справі можуть бути громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, установи, організації (юридичні особи), суб`єкти владних повноважень.

В пункті 7 ч. 1 ст. 4 КАС України дано визначення суб`єкта владних повноважень, це - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень або наданні адміністративних функцій.

Відповідно до п. 3 ч. 1 статті 20 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративні справи щодо примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі території України, затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі території України територіальним органом чи підрозділом Державної міграційної служби України подається до адміністративного суду за місцезнаходженням цього органу або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Згідно з частиною 3 статті 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до частини 1 стаття 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

Згідно до п. 14 статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Відповідно до частини першої статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Відповідно до вимог частини 4 вказаної статті іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відповідно до частини 1 статті 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

1)затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України;

2)затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

3)взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;

4)зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

У відповідача ОСОБА_1 відсутні визначені законодавством та міжнародними договорами України підстави для перебування в Україні, відсутні також обставини, які, згідно ч. 8 ст. 26 та ч. 1 ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» забороняють примусове видворення за межі України (Відповідач не перебуває у процедурі визнання біженцем та особою, яка потребує додаткового захисту; не підпадає під захист ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; в країні громадянської належності її життю або свободі не загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; не загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; не загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки).

З наведених норм вбачається, що примусове видворення з України іноземця на підставі винесеної постанови адміністративного суду застосовується, якщо рішення про примусове повернення не виконано іноземцем в установлений строк без поважних причин або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець ухилятиметься від виконання такого рішення.

Судом встановлено, та не оспорюється сторонами, що відносно відповідача 16.04.2019 року ухвалено рішення про примусове повернення з України, яке ним не виконано.

Відповідно до пункту 1.8 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрацією державної прикордонної служби України та Служби безпеки України від 23 квітня 2012 року № 353/271/150, примусове видворення передбачає: виявлення порушника, поміщення його в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України (далі - ПТПІ), документальне оформлення примусового видворення, подальше супроводження іноземця до пункту пропуску через державний кордон України чи до країни походження.

Відповідно до пункту 1 Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1110, (далі - Типове положення) пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, є державною установою, що призначена для тимчасового утримання іноземців та осіб без громадянства у разі, коли вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або є обґрунтовані підстави вважати, що вони ухилятимуться від виконання такого рішення, або прийнято адміністративним судом постанову про їх примусове видворення за межі України, або вони прибули на територію України відповідно до міжнародних договорів про реадмісію, або не мають законних підстав для перебування на території України і підлягають примусовому видворенню за її межі.

На виконання абзацу 3 пункту 3 розділу IV «Прикінцеві положення» Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1110, з метою нормативно-правового врегулювання порядку дій посадових осіб пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, територіальних органів та територіальних підрозділів Державної міграційної служби України, органів охорони державного кордону з питань розміщення іноземців та осіб без громадянства в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, їх утримання, ідентифікації, примусового видворення, а також звільнення з пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29 лютого 2016 року № 141 затверджено Інструкцію про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (далі - Інструкція № 141).

Згідно з пункту 12 Розділу ІІ Інструкції № 141 іноземці та особи без громадянства утримуються в ПТПІ протягом строку, необхідного для виконання постанови адміністративного суду: про примусове видворення з України; затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з України; затримання з метою ідентифікації та забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, але не більш як 12 місяців.

Керуючись ст. 2, 5, 9 72, 77, 289, 241, 243, 246, п. 16 ст. 289, 293, 371 Кодекс адміністративного судочинства України; ст. 26, 29, 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця, видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» за № 1 від 25 червня 2009р., п. 1Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1110, пункту 1.8 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрацією державної прикордонної служби України та Служби безпеки України від 23 квітня 2012 року № 353/271/150, суд -

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов Миргородського міськрайонного відділу Управління державної міграційної служби України в Полтавській - задовольнити.

Примусово видворити за межі території України громадянку Російської Федерації ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянки Російської Федерації № НОМЕР_1 , виданий 30.09.2011 строк дії до 30.09.2016 .

Затримати строком на шість місяців з метою забезпечення видворення за межі території України громадянку Російської Федерації ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Копію судового рішення невідкладно надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, шляхом подачі апеляційної скарги Другому апеляційному адміністративному суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: В. М. Куцин