Справа № 640/6521/19
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/6521/19 Суддя (судді) першої інстанції: Шрамко Ю.Т.
Суддя-доповідач: Губська Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Епель О.В., Степанюка А.Г.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 квітня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора Київської обласної філії Комунального підприємства "Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу" ОСОБА_5 про визнання протиправним та скасування запису,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати запис Державного реєстратора Київської обласної філії Комунального підприємства "Реєстрація нерухомості та бізнесу" ОСОБА_5 від 30 липня 2018 року щодо внесення змін про власника на квартиру.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 квітня 2019 року відмовлено у відкритті провадження на підставі пункту 1 частини 1 статті 170 КАС України, оскільки позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду. Апелянт наполягає, що за своїм характером цей спір є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, суд невірно застосував норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, з матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, що 29 червня 2016 року ОСОБА_1 уклав Кооперативну угоду № 1/17 про сплату пайового внеску із обслуговуючим кооперативом «Ідея», відповідно до якої Пайовик оплачує (вносить), а Кооператив приймає пайовий внесок, який зараховується до пайового фонду Кооперативу. Кооператив закріплює за Пайовиком пай у пайовому фонді Кооперативу, визначений згідно із Реєстром паїв Кооперативу ідентифікаційним кодом 1/17, про що до Реєстру паїв вноситься відповідний запис.

Додатком № 1 до Кооперативної угоди № 1/17 сторони дійшли згоди, що повернення паю здійснюється у натуральній формі шляхом передання майна, визначивши при цьому характеристики такого майна.

На виконання умов корпоративної угоди ОСОБА_1 сплатив необхідні кошти, та , відповідно до акту прийому-передачі квартири від 01.11.2016, підписаного між Обслуговуючим кооперативом «Ідея» та ОСОБА_1 , на виконання додатку № 1 до кооперативної угоди № 1/17 про сплату пайового внеску від 29 червня 2016 року, Кооператив передав Пайовику спірну квартиру, право власності на цю квартиру було зареєстровано 26 січня 2017 року державним реєстратором Комунального підприємства «Бюро державної реєстрації» Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.

30 липня 2018 року державним реєстратором Київської обласної філії комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» ОСОБА_5 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про виправлення власника на вищезазначену квартиру і замість ОСОБА_1 було зазначено ОСОБА_2 .

Внесення таких відомостей відбулось на підставі заяви голови правління Обслуговуючого кооперативу «Ідея», відповідно до змісту якої, було допущено помилку у реєстрації квартири за ОСОБА_1 , тоді як власником квартири є ОСОБА_2 .

До заяви було долучено акт прийому-передачі спірної квартири, а в подальшому, між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого спірна квартира передана у власність ОСОБА_3 Вказаний договір був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Забігайло Л.П. і зареєстровано в реєстрі за № 951.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В силу п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг.

Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ за ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, крім випадків коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

З огляду на положення частини першої статті 19 ЦПК та пункту 13 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України вимоги щодо реєстрації майна, інших реєстраційних дій можуть розглядатися судами в порядку цивільного чи господарського судочинства (залежно від суб`єктного складу), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав у зв`язку з оскарженням заінтересованою особою не самої реєстраційної дії (рішення), а підстави її проведення, як-от правочину, свідоцтва тощо.

Таке розмежування обумовлене й обсягом судового контролю в адміністративному судочинстві, визначеним частиною другою статті 2 КАС, який не охоплює оцінку правомірності діянь/рішень суб`єкта владних повноважень з огляду на наслідки, які це діяння/рішення спричинили, чи правомірність юридичного факту, що став підставою для здійснення реєстраційних дій.

Так, позивач оскаржує до адміністративного суду рішення суб`єкта владних повноважень - державного реєстратора про реєстрацію права власності третьої особи, посилаючись при цьому на недотримання цим суб`єктом встановленого законом порядку проведення такої реєстрації.

Та поряд із цим, позивач наголошує як у позовній заяві, так і в апеляційній скарзі, на порушенні оскаржуваним рішеннями особистого майнового права, а саме вказано, що зазначена незаконна державна реєстрація, вчинена Державним реєстратором Київської обласної філії Комунального підприємства "Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу " ОСОБА_5, порушує право позивача на володіння і користування майном, а продовження перебування у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень запису про право власності, що не підтверджене правовстановлюючими документами, створює загрозу для незаконної реалізації третіми особами права володіння, користування і розпорядження спірною квартирою.

Отже, зі змісту позовної заяви вбачається, що у даному спорі має місце встановлення права власності на спірну квартиру.

Таким чином, позивач, оскаржуючи реєстраційні дії, фактично має на меті захист свого майнового права на об`єкт цих дій. Крім того, вирішення цього спору стосуватиметься не лише майнових прав позивача, а й набутих третьою особою речових прав, відтак - спірні у цій справі правовідносини не можна вважати публічно-правовими, що виключає її розгляд в порядку адміністративного судочинства.

Така правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 809/66/14.

При цьому, спір про право між особами, які беруть участь у розгляді даної справи, на даний момент не вирішено в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі, при цьому, вірно застосував положення чинного законодавства України при постановленні оскаржуваної ухвали із дотриманням норм процесуального права, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 316, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 квітня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: Л.В. Губська

Судді О.В. Епель

А.Г.Степанюк