Справа № 755/10357/18
Суддя: Савлук Т. В.
Дата ухвалення: 2018-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" жовтня 2018 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді САВЛУК Т.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва адміністративний позовом ОСОБА_1 до старшого інспектора ВОДР УПП у м. Києві ДПП старшого лейтенанта Веселак Андрія В`ячеславовича про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , звертаючись до Дніпровського районного суду міста Києва, як місцевого адміністративного суду, просив скасувати постанову АР № 450353 по справі про адміністративне правопорушення від 05 березня 2018 року та закрити справу про адміністративне правопорушення, мотивуючи тим, що постановою АР № 450353 від 05 березня 2018 року на ОСОБА_1 , старшим інспектором ВОДР УПП у м. Києві Веселаком А.В. було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 1020,00 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 140 КУпАП. В постанові зазначено, що позивач 05 березня 2018 року по вулиці Бутлерова, 8, будучи посадовою особою- начальником Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Дніпровського районну м. Києва», відповідальною за експлуатаційний стан дорожнього покриття по вул. Бутлерова, 8, не вжив заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху на даній ділянці при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, а саме: просідання асфальтобетонного покриття, чим порушив п. 1.5 ПДР, ДСТУ 3587-97. Про наявність оспорюваної постанови позивачу стало відомо 04 липня 2018 року під час ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження № 56558054 від 07 червня 2018 року. Позивач вважає постанову незаконною, безпідставною та необґрунтованою, оскільки у його діях відсутні подія і склад адміністративного правопорушення. Зокрема вказує, що інспектором поліції було порушено порядок оформлення матеріалів адміністративного правопорушення, а саме в графі «Особа, яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи» відсутній підпис та зауваження з приводу правопорушення. Такі помилки з боку інспектора поліції є важливим доказом відсутності факту вчинення правопорушення, оскільки позивача було позбавлено можливості надати пояснення, зауваження і заперечення та, взагалі, ознайомитися з протоколом. Також зазначає, що до протоколу не додано акту про відмову від підписання та отримання копії постанови в присутності свідків, що дає всі підстави вважати, що і постанова і акт обстеження заповнювалися одноособово відповідачем у його відсутності.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 262 КАС України.

Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Дослідивши наявні у справі докази, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03 березня 2018 року інспектор ВОДР УПП у м. Києві ДПП старший лейтенант поліції Веселак А.В. склав постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 450353, у якій зазначено, що 05 березня 2018 року по вулиці Бутлерова, 8 ОСОБА_1 , будучи посадовою особою відповідальною за експлуатаційний стан дорожнього покриття проїжджої частини, не прийняв своєчасних заходів з відновлення безпечних умов для руху, а саме: просідання асфальтобетонного покриття, чим порушив п. 1.5 ПДР, ДСТУ 3587-97.

Із адміністративний позовом про скасування постанови від 05 березня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва 11 липня 2018 року.

За положеннями ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

У поданій заяві ОСОБА_1 просить поновити строк на оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, посилаючись на те, що спірна постанова йому не вручалася, про наявність постанови про накладення адміністративного стягнення йому стало відомо лише 04 липня 2018 року, оскільки попередньо державним виконавцем постанова про відкриття виконавчого провадження направлялася на адресу: АДРЕСА_1 , однак з 27 травня 2010 року адресою місця його проживання є АДРЕСА_2 , а тому він був позбавлений можливості завчасно ознайомитися із постановою та оскаржити її у визначений законом строк.

У спростування викладеного будь-яких доказів відповідачем суду надано не було. У зв`язку з цим суд приймає до уваги зазначенні пояснення позивача в адміністративному позові, оскільки вони підтверджуються копією постанови про відкриття виконавчого провадження від 07 червня 2018 року та заявою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 від 04 липня 2018 року про ознайомлення з матеріалами виконавчих проваджень.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Суду розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права. Розглядувана категорія разом із такими елементами як остаточність судового рішення та своєчасність виконання остаточних рішень є невід`ємними складовими права на суд, яке, у свою чергу, посідає одне з основних місць у системі фундаментальних цінностей будь-якого демократичного суспільства.

За положенням ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду якщо вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права.

Забезпечуючи доступ до правосуддя, а також право кожного на справедливий розгляд справи в суді, закріплений у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод незалежним і безстороннім судом, зважаючи на практику Європейського Суду з прав людини, суд приходить до висновку про задоволення клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на звернення з даним позовом до суду.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Відповідно до ч.1 ст.140 КУпАП порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із п.1.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Отже, бездіяльність осіб не повинна створювати небезпеку чи перешкоду для руху. Невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху передбачають притягнення відповідної посадової особи до відповідальності, передбаченої законом.

Як убачається із матеріалів справи, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у зв`язку з тим, що останній 05 березня 2018 року будучі посадовою особою - начальником КП ШЕУ Дніпровського району, не вжив заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху на ділянці дороги по вулиці Бутлерова, 8 в м. Києві, які загрожують безпеці руху, а саме просідання асфальтно-бетонного покриття.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Нормами ч.ч.1-3 ст.73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, а позивач повинен заперечувати проти доводів суб`єкта владних повноважень.

Згідно із ч.1 ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.

Відповідно до ч.ч.2, 4, 5 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Доказів повідомлення позивача про день, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення матеріали справи не містять. Також у спірній постанові вказана адреса місця проживання позивача АДРЕСА_1 , яка не відповідає фактичній адресі мешкання та реєстрації ОСОБА_1 - АДРЕСА_2 , що підтверджується відміткою в паспорті про реєстрацію за даною адресою з 27.05.2010 року.

Отже, суду не доведено, що спірна постанова від 05 березня 2018 року була винесена за участі ОСОБА_1 , як особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року №1395, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853, затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, відповідно до п.п.1, 2 розділу III якої справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема ч.1 ст.140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно із п.9 р. ІІІ вказаної Інструкції розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Таким чином, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, всупереч ч.2 ст.77 КАС України, не виконано обов`язку по доведенню належними та допустимими доказами, що при винесення оскаржуваної постанови було дотримано чинні норми законодавства щодо роз`яснення позивачу його прав, закріплених у ст.268 КУпАП, строків виконання постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та порядку її оскарження.

Доказів повідомлення позивача про день, час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення матеріали справи не містять.

Отже, в даному випадку інспектором здійснено негайний розгляд справи без повідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності про дату, місце та час розгляду справи, без будь-якого документування того, що розгляд справи відбувся з дотриманням прав та гарантій позивача, що вказує на порушення вимог ч.1 ст.268 КУпАП, що обґрунтовано ставить під сумнів правомірність винесення такої постанови, та може бути самостійною підставою для визнання її протиправною та скасування.

Суд вважає за необхідне зазначити, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення рішення про притягнення до адміністративної відповідальності має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Оскаржувана постанова не містить підпис особи, що притягається до адміністративної відповідальності. Зазначена в спірній постанові адреса місця проживання відповідача: АДРЕСА_1 , яка не відповідає дійсності, оскільки за вказаною адресою позивач не проживає, та з 25 травня 2010 року знятий з реєстраційного обліку за даною адресою та значиться зареєстрованим по АДРЕСА_2 з 27 травня 2010 року, згідно з копією паспорта позивача. Наведене свідчить, що при складанні оскаржуваної постанови від 05 березня 2018 року, відповідачем не було в повній мірі встановлено відомостей про особу, що притягається до адміністративної відповідальності, що, в свою чергу, виключає можливість прийняття цього рішення відповідача у якості належного доказу у справі.

За таких обставин суд приходить до висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 05 березня 2018 року серії АР № 450353 складена з порушенням норм ст. 283 КУпАП, а тому не може вважатися такою, що відповідає чинному законодавству у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та підлягає скасуванню.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі №337/3389/16-а, яка в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України має бути врахована судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Таким чином, відповідною посадовою особою, до обов`язків якої належить своєчасна заборона або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху є заступник начальника по утриманню шляхів КП ШЕУ Дніпровського району м. Києва, що також свідчить про відсутність підстав для притягнення позивача до відповідальності, передбаченої ч.1 ст.140 КУпАП за порушення п.1.5 Правил дорожнього руху, а саме просідання асфальтно-бетонного покриття.

З огляду на викладені обставини, за результатами розгляду даної справ, з урахуванням наведених норм права, суд приходить до висновку щодо недоведеності відповідачем, всупереч ч.2 ст.77 КАС України, правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності, з огляду на відсутність жодних належних та допустимих доказів щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КУпАП, а також правомірності складання та винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 05 березня 2018 року серії АР № 450353, та притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , у зв`язку з чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення. А тому позов підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись, ст. ст. 5, 6, 7, 8, 9, 72-77, 241-243, 246, 250, 294-295 КАС України, ст. ст. 251, 283, 284 КУпАП, суд, -

у х в а л и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до старшого інспектора ВОДР УПП у м. Києві ДПП старшого лейтенанта Веселак Андрія В`ячеславовича про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову АР №450353 по справі про адміністративне правопорушення від 05 березня 2018 року, яка винесена старшим інспектором ВОДР УПП у м. Києвї ДПП старшим лейтенантом Веселак Андрієм В`ячеславовичем, щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.140 Кодексу України про адміністративне правопорушення, та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю події і складу правопорушення.

Відповідно до ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

С у д д я :