Справа № 296/9140/17
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2019-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 296/9140/17

Головуючий у 1-й інстанції: Галасюк Р.А.

Суддя-доповідач: Сторчак В. Ю.

26 червня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Ватаманюка Р.В. Сушка О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 13 листопада 2018 року (суддя Галасюк Р.А.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа - Управління Міністерства внутрішніх справ України у Житомирській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа - Управління Міністерства внутрішніх справ України у Житомирській області про визнання протиправними дій та про зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 13 листопада 2018 року позов задоволено:

- визнано протиправними дії МВС України щодо повернення без розгляду матеріалів про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 .

- зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України розглянути матеріали про призначення ОСОБА_1 відповідно до "Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі залибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Міністерств України від 21.10.2015 №850 з урахуванням обставин встановлених судом.

- зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Міністерств України від 21.10.2015№ 850.

- зобов`язано УМВС України в Житомирській області провести виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Міністерств України від 21.10.2015 № 850, затвердженою рішенням МВС України.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити. Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що позивач безпідставно, вважаючи протиправним повернення МВС України документів ОСОБА_1 звернувся до суду, оскільки порядок виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі смерті) чи втрати працездатності поліцейського регулюється сцеціальним законодавством, а саме: Законом України «Про Національну поліцію» та Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом МВС України від 11.01.2016 № 4 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29 .01.2016 за № 163/28293 (із змінами внесеними наказом МВС України від 12.09.2016 №916).

На думку апелянта, позивач відповідає визначеним у вказаному вище Порядку № 4 критеріям та є таким, що, на думку МВС України, має право на отримання спірної одноразової грошової допомоги за рахунок коштів, що виділяються на утримання Національної поліції України.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження у відповідності до вимог ст. 311 КАС України.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Суд встановлені наступні обставини справи.

Згідно з Наказом Управління міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області від 05.11.2015 позивач звільнений з 06.11.2015 року з органів внутрішніх справ.

З 07.11.2015 позивач проходив службу в органах Національної поліції України у статусі поліцейського.

Наказом ГУ НП в Житомирській області від 31.03.2016 за № 58 о/с ОСОБА_1 було звільнено зі служби в поліції.

Після звільнення з ОВС та у зв`язку із погіршенням стану здоров`я, позивач пройшов медичне обстеження військово-лікарською комісією державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Житомирській області" з метою визначення придатності за станом здоров`я проходити подальшу службу в органах поліції.

Відповідно до свідоцтва про хворобу від 23.03.2016 року № 34/29 позивач визнаний непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час.

Крім цього військово-лікарською комісією встановлено, що захворювання позивача пов`язане із проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Згідно висновку медико-соціальної експертизи 29.09.2016 року позивачу було встановлено третю групу інвалідності з 17.06.2016 року та встановлено, що захворювання пов`язане із проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Позивач в листопаді 2016 року звернувся до голови Ліквідаційної комісії Управління міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області із заявою та пакетом необхідних документів для призначення і виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності, внаслідок захворювання пов`язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Листом УМВС України в Житомирській області від 10.11.2016 року матеріали щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги відповідно до постанови КМУ від 21.10.2015 №850 повернуто позивачу без розгляду, оскільки призначення вказаної допомоги повинно проводитись за останнім місцем служби поліцейського.

Вважаючи протиправними дії МВС України щодо повернення без розгляду матеріалів про призначення одноразової грошової допомоги позивач звернувся до суду.

Приймаючи оскаржуване рішення про задоволення позовних вимог позивача, суд першої інстанції прийшов до висновку, що оскільки позивачу встановлена інвалідність внаслідок захворювання, що пов"язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, відтак позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України №565-ХІІ, виплата якої здійснюється відповідно до Порядку №850, тобто за останнім місцем служби позивача, а саме в органах внутрішніх справ, і рішення, на думку суду, щодо такої виплати має прийматись саме Міністерством внутрішніх справ України. Враховуючи зазначене, суд вважає протиправними дії відповідача щодо повернення без розгляду матеріалів про призначення одноразової грошової допомоги позивачу.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

До набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію» порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано Законом України "Про міліцію" та Порядком №850.

Приписами статті 23 Закону №565-XII передбачено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі, зокрема, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На виконання зазначеної норми Кабінет Міністрів України постановою №850 від 21 жовтня 2015 року затвердив «Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції». Постанова набрала чинності 31 жовтня 2015 року.

Пунктом 2 Порядку №850 передбачено, що днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно пункту 3 Порядку №850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Згідно з пунктом 5 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №580-VIII "Про Національну поліцію" (набрав чинності 7 листопада 2015 року) визнано таким, що втратив чинність Закон №565-XII.

За змістом пункту 15 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №580-VIII право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом №565-XII зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом №580-VIII.

Відповідно до частини першою статті 97 Закону №580-VIII одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі:

1) загибелі поліцейського, що настала внаслідок протиправних дій третіх осіб, або під час учинення дій, спрямованих на рятування життя людей або усунення загрози їхньому життю, чи в ході участі в антитерористичній операції, під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України або смерті працівника поліції внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого за зазначених обставин;

2) смерті поліцейського, що настала під час проходження ним служби в поліції;

3) визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань поліції відповідно до цього Закону, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;

4) визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним служби в поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;

5) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань поліції відповідно до цього Закону, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності;

6) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із проходженням служби в поліції, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності.

Згідно частини другою статті 97 Закону №580-VIII встановлено, що порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

З метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги поліцейським, наказом Міністерства внутрішніх справ України 11 січня 2016 року затверджено Порядок №4, який визначає механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (далі - Порядок №4).

Пунктом 1 розділу ІІ Порядку №4 визначено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського (пункт 3 розділу ІІІ Порядку №4).

Відповідно до пункту 5 розділу III Порядку №4 для виплати одноразової грошової допомоги у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає фінансовому підрозділу: 1) заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням втрати працездатності чи інвалідності; 2) довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

Рішення про призначення виплати одноразової грошової допомоги приймає керівник Національної поліції (міжрегіонального, територіального органу поліції), у якому проходив (проходить) службу поліцейський, у п`ятнадцятиденний строк шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням осіб із зазначенням мотивів відмови (пункт 2 розділу IV Порядку №4).

Так, як Порядком №850, так і Порядком №4 регламентовано, що заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності подається за останнім місцем служби, виплата такої допомоги також проводиться за останнім місцем служби.

Одночасно, право на отримання одноразової грошової допомоги обумовлено наявністю визначених законодавством підстав, зокрема, захворювання особи повинно бути пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ або з проходженням служби в поліції.

Разом з тим, в законодавстві існувала прогалина щодо нормативно-правового регулювання спірних правовідносин, оскільки не було визначено порядок виплати одноразової грошової допомоги особам, які після звільнення з органів внутрішніх справ продовжили службу в Національній поліції та яким інвалідність встановлена внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, але під час служби в органах поліції або після звільнення з органів поліції.

Вирішуючи питання визначення порядку та належного органу, до компетенції якого входить призначення та виплата одноразової грошової допомоги поліцейському, якому інвалідність встановлена внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, але після звільнення з органу поліції, колегія суддів зазначає, що оскільки реалізація права на одноразову допомогу здійснюється за останнім місцем служби особи, виплата такої допомоги повинна здійснюватись органами Національної поліції на підставі норм Закону №580-VIII та відповідно до Порядку №4.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі №822/1667/16.

Верховний суд зазначив, що про обґрунтованість такого висновку свідчать і подальші зміни в законодавстві, що регулює спірні правовідносини.

Так, Міністерством внутрішніх справ України прийнято наказ від 12 вересня 2016 року №916 «Про внесення зміни до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського», яким пункт 5 розділу I Порядку №4 доповнено підпунктом 4 стосовно випадків, за яких призначається одноразова грошова допомога.

За його змістом встановлення інвалідності поліцейському внаслідок захворювання або поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час проходження служби в органах внутрішніх справ, є також обставиною, за якої поліцейському призначається одноразова грошова допомога.

Крім того, задля усунення прогалини в законодавстві 8 червня 2017 року було прийнято Закон України №2097 «Про внесення змін до статті 97 Закону України "Про Національну поліцію" щодо виплати одноразової грошової допомоги поліцейському», яким право на отримання одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності розповсюдили також на поліцейських, у яких втрата працездатності настала внаслідок захворювання або поранення, отриманого внаслідок виконання завдань міліції або під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень вказаного закону, який набрав чинності 12 липня 2017 року, установлено, що право на отримання одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності мають поліцейські з числа осіб, зазначених у пунктах 3-6 частини першої статті 97 Закону України "Про Національну поліцію", які визнані інвалідами або отримали поранення до набрання чинності цим Законом.

Отже, поліцейський, який проходить службу в поліції, у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про національну поліцію», виплата якої здійснюється відповідним підрозділом Національної поліції за останнім місцем служби поліцейського на підставі Порядку №4.

Оскільки ОСОБА_1 з 07.11.2015 року проходив службу в органах Національної поліції України у статусі поліцейського, колегія суддів вважає, що саме з цієї дати на нього, як на поліцейського, поширюються норми Закону №580-VIII, а порядок та умови призначення одноразової грошової допомоги урегульовано Порядком №4.

Отже, колегія суддів звертає увагу на те, що належним органом, до якого позивач повинен був звернутись з заявою про виплату одноразової грошової допомоги та до повноважень якого належить розгляд такої заяви, є Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку, Управління МВС України не має повноважень розглядати та приймати рішення про призначення позивачу одноразової грошової допомоги.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, в той час як доводи апеляційної скарги спростовують позицію суду, викладену в оскаржуваному судовому рішенні, підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України задовольнити.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 13 листопада 2018 року скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою в задоволенні адмінстративного позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Ватаманюк Р.В. Сушко О.О.