Справа № 360/1066/19
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2019-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 червня 2019 року справа №360/1066/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Блохіна А.А.

Сіваченка І.В.

за участю секретаря судового засідання Кобець О.А.

за участю сторін по справі:

позивач: не з`явився

відповідач: ОСОБА_1 (за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду (суддя Чернявська Т.І.) від 10 квітня 2019 року (повний текст складено 15 квітня 2019 року) по справі №360/1066/19 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Луганській області про визнання визнання протиправним та скасування наказу Головного управління ДФС у Луганській області від 14 лютого 2019 року № 63-о «Про звільнення ОСОБА_2 »; поновлення прапорщика податкової міліції ОСОБА_2 на службі в податковій міліції на посаді старшого інспектора сектору діловодства та захисту інформації оперативного управління Головного управління ДФС у Луганській області; стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, починаючи з 15 лютого 2019 року по 13 березня 2019 року у сумі 7605,90 грн та за час розгляду справи у суді.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2019 року позовні вимоги задоволено, визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління ДФС у Луганській області від 14 лютого 2019 року № 63-о «Про звільнення ОСОБА_2 »; поновлено прапорщика податкової міліції ОСОБА_2 на посаді старшого інспектора сектору діловодства та захисту інформації оперативного управління Головного управління ДФС у Луганській області та податковій міліції з 15 лютого 2019 року; стягнуто з Головного управління ДФС у Луганській області на користь ОСОБА_2 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 15 лютого 2019 року по 10 квітня 2019 року у розмірі 15493,50 грн (п`ятнадцять тисяч чотириста дев`яносто три гривні 50 коп.) з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Відповідач вважає, що судом першої інстанції не прийнято до уваги ті обставини, що позивач з 14.04.2015 року проходив службу у податковій міліції ГУ ДФС у Луганській області. Водночас, 05.09.2016 року між позивачем та Міністерством оборони України добровільно, а не за призивом, укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України на посадах осіб рядового складу. Чинним законодавством не передбачено одночасне проходження атестованими посадовими особами рядового та начальницького складу служби у податковій міліції та військової служби за контрактом. Суд не надав належної оцінки доводам про те, що згідно з п.15 Положення, особам рядового і начальницького складу забороняється займатися будь-якими видами іншої оплачуваної (крім викладацької, наукової, творчої, медичної практики, інструкторської та суддівської практики та спорту) та підприємницької діяльності безпосередньо або через інших осіб. Відповідач також вважає, що виплати, присуджені позивачу у зв`язку з незаконним, на думку колегії суддів, звільненням, за своєю суттю не є вимушеним прогулом. Оскільки, вимушений прогул не мав місця, в даному випадку, суд мав виходити із середнього заробітку виходячи із кількості робочих днів.

Позивачем на адресу суду апеляційної інстанції надіслано відзив на апеляційну скаргу, в якому проти доводів апеляційної скарги заперечував, вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено судом відповідно до норм матеріального та процесуального права на підставі повного і всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі. Крім того, просив розгляд справи проводити за його відсутністю та відсутністю його представника.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу, пояснення на відзив, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач є учасником бойових дій та проходив службу в податковій міліції Головного управління ДФС у Луганській області, про що свідчать посвідчення серії НОМЕР_1 , видане Департаментом кадрової політики Міністерства оборони України 19 січня 2017 року, та трудова книжка серії НОМЕР_2 від 27 червня 2008 року (арк. спр. 9-10, 19).

Між Міністерством оборони України та позивачем 05 вересня 2016 року укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу, за умовами пункту 3 якого цей Контракт є строковим та укладається відповідно до строків, установлених законодавством, за погодженням сторін до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію (арк. спр. 34-35).

ІНФОРМАЦІЯ_1 до Головного управління ДФС у Луганській області направлено повідомлення від 05 вересня 2016 року № 2/6205 про те, що позивач призваний 05 вересня 2016 року на військову службу за контрактом в особливий період (наказ Сєвєродонецького МВК від 05 вересня 2016 року № 191) та за працівником відповідно до вимоги частини другої статті 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», статті 119 Кодексу законів про працю України зберігається місце роботи, посада, середній заробіток на строк відповідно до вимог чинного законодавства (арк. спр. 13).

Відповідачем видано наказ від 05 вересня 2016 року № 241-о «Про увільнення ШульгиА.С. від виконання службових обов`язків», відповідно до якого визначено: вважати прапорщика податкової міліції ОСОБА_2 , старшого інспектора сектору діловодства та захисту інформації оперативного управління Головного управління ДФС у Луганській області призваним на військову службу за контрактом на особливий період у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці; забезпечити збереження робочого місця за ОСОБА_2 на час проходження військової служби за контрактом на особливий період у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці з 05 вересня 2016 року до дня закінчення дії контракту; забезпечити ОСОБА_2 виплату середнього заробітку з 05 вересня 2016 року до дня закінчення дії контракту (арк. спр. 12).

Державною фіскальною службою України на виконання розпорядження від 20 грудня 2018 року №134-р «Про проведення тематичної перевірки» та розпорядження від 26 грудня 2018 року №137-р «Про внесення змін до розпорядження» проведено тематичну перевірку стану організації кадрового забезпечення та оперативно-службової діяльності підрозділів податкової міліції Головного управління ДФС у Луганській області за 2018 рік, за результатами проведення якої складено акт від 24 січня 2019 року № 338/99-99-21-02-02-18 (арк. спр. 41-57).

Проведеною перевіркою встановлено, що за період з 2015 року по 2018 рік 5 працівників оперативного управління та слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Луганській області, у тому числі й позивач, перебуваючи на службі та спецобліку в податковій міліції, одночасно уклали контракт про проходження служби у Збройних Силах України. Головним управлінням ДФС у Луганській області на підставі відповідних повідомлень військових комісаріатів Міністерства оборони України підготовлено накази про увільнення від виконання службових обов`язків із залишенням на службі в податковій міліції з виплатою середнього заробітку до закінчення військового контракту, що є порушенням вимог чинного законодавства, оскільки проходження особами рядового і начальницького складу податкової міліції одночасно військової служби за контрактом чинним законодавством не передбачено та у разі переходу на службу в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади особи начальницького складу податкової міліції підлягають звільненню.

На підставі акта від 24 січня 2019 року № 338/99-99-21-02-02-18 Державною фіскальною службою України до відповідача направлено вимогу від 12 лютого 2019 року № 4394/7/99-99-21-02-02-17 про вжиття невідкладних заходів щодо неможливості одночасного проходження працівниками служби в податковій міліції та військової служби за контрактом, зокрема, видати накази щодо звільнення таких працівників з посад та податкової міліції (арк. спр. 15).

На підставі листа Державної фіскальної служби України від 12 лютого 2019 року № 418/8, акта тематичної перевірки Державної фіскальної служби України від 24 січня 2019 року № 338/99-99-21-02-02-18 наказом Головного управління ДФС України у Луганській області від 14 лютого 2019 року № 63-о позивача звільнено з 14 лютого 2019 року з посади та податкової міліції в запас (з постановкою на військовий облік) за пунктом 63 «к» (у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади, установи, організації) (арк. спр. 11).

Згідно з грошовим атестатом від 18 лютого 2019 року № 2 позивач мав: посадовий оклад 5360,00 грн. на місяць; оклад за спеціальним званням - 950,00 грн. на місяць; надбавку за вислугу років (25 %) - 1577,50 грн. на місяць (арк. спр. 18).

Наведені обставини сторонами не оспорюються.

Загальний порядок прийняття та проходження служби в податковій міліції визначено у розділі XVIII - 2 Податкового кодексу України, згідно з пунктом 353.1 статті 353 якого особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Особи, прийняті на службу до податкової міліції, у тому числі слухачі та курсанти навчальних закладів за спеціальностями з підготовки кадрів податкової міліції, які перебувають на військовому обліку військовозобов`язаних, на час служби знімаються з нього і перебувають у кадрах податкової міліції центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (пункт 353.2 статті 353 Податкового кодексу України).

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов`язки визначено Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 (далі - Положення № 114), за приписами пункту 10 якого особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов`язки громадян, передбачені Конституцією та іншими законодавчими актами, а їх права, обов`язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.

Відповідно до частин першої та другої статті 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Громадяни України, призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими частинами третьою та четвертою статті 119 Кодексу законів про працю України, а також частиною першою статті 51, частиною п`ятою статті 53, частиною третьою статті 57, частиною п`ятою статті 61 Закону України «Про освіту».

Відповідно до статті 119 КЗпП України працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених законами України "Про військовий обов`язок і військову службу" і "Про альтернативну (невійськову) службу", "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", надаються гарантії та пільги відповідно до цих законів.

За працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконання стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України від 17 березня 2014 року №303 було оголошено проведення часткової мобілізації. Саме з цим моментом відповідно до норм Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року №3543-XIIзаконодавець пов`язує настання особливого періоду.

Рішенням Ради національної безпеки та оборони України від 01 березня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України», яке введене в дію Указом Президента України від 02 березня 2014 року № 189/2014, констатовано виникнення кризової ситуації, яка загрожує національній безпеці України та вимагає необхідності вжиття заходів щодо захисту прав та інтересів громадян України, суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості державних кордонів України, недопущення втручання в її внутрішні справи.

Президент України відповідного рішення про скасування особливого періоду, як і рішення про демобілізацію військовослужбовців, прийнятих на військову службу за контрактом на строк до закінчення особливого періоду, не приймав.

У постанові Верховного суду від 26 вересня 2018 року у справі №813/1919/16 зроблено правовий висновок про те, що сама мобілізація не вичерпує завдань особливого періоду, а лише розпочинає його дію, а тому на даний час в Україні діє особливий період.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, між позивачем та Міністерством оборони України 05 вересня 2016 року укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію.

За таких обставин, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про те, що на позивача поширюються гарантії, встановлені частиною другою статті 39 Закону № 2232-ХІІ та частиною третьою статті 119 Кодексу законів про працю України, щодо збереження місця роботи, посади та середнього заробітку.

Згідно з пунктом 63 «к» Положення № 114 особи рядового і молодшого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади, установи, організації.

Колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про те, що проходження військової служби за контрактом не може вважатися переходом позивача у встановленому порядку зі служби в податковій міліції на службу до Збройних Сил України, а тому правомірно скасовано наказ від 14 лютого 2019 року № 63-о та поновлено позивача на посаді старшого інспектора сектору діловодства та захисту інформації оперативного управління Головного управління ДФС у Луганській області .

Як вбачається з матеріалів справи, наказом від 05 вересня 2016 року № 241-о позивача звільнено від виконання службових обов`язків на час проходження військової служби за контрактом, а тому доводи відповідача щодо неможливості одночасного проходження атестованими посадовими особами рядового і начальницького складу служби у податковій міліції та військової служби за контрактом , а також порушення позивачем вимог п.15 Положення №114, колегія суддів вважає безпідставним.

Посилання відповідача на ті обставини, особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу, а не працюють, у зв`язку з чим на них не можуть поширюватися гарантії, визначені статтею 119 Кодексу законів про працю України, колегією суддів не прийнято до уваги, оскільки проходження служби за контрактом у податковій міліції є формою реалізації позивачем свого права на працю. Окрім того, встановлені частиною другою статті 39 Закону № 2232-ХІІ та частиною третьою статті 119 Кодексу законів про працю України гарантії поширюються на всіх осіб, що призвані на військову службу на особливий період, проходять військову службу за контрактом, укладеним на особливий період, незалежно від попередньо займаної посади (місця роботи).

Пунктом 24 Положення № 114 встановлено, що у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов`язків, але не більш як за один рік.

Порядок виплати грошового забезпечення особам рядового та начальницького складу податкової міліції затверджено наказом Міністерства фінансів України 17 липня 2018 року N 616, зареєстр.в Міністерстві юстиції України 16 серпня 2018 р. за N 928/32380 (далі Порядок N 616), згідно пункту 4 розділуякого особам начальницького складу податкової міліції, звільненим з органів ДФС, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за визначений час вимушеного прогулу грошове забезпечення нараховується виходячи з одноденного розміру грошового забезпечення, помноженого на кількість календарних днів періоду вимушеного прогулу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно стягнуто на користь позивача грошове забезпечення у розмірі 15493,50 грн . виходячи із кількості календарних днів періоду вимушеного прогулу з 15 лютого 2019 року (наступний за днем звільнення день) по 10 квітня 2019 року (дата винесення рішення суду).

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Керуючись статтями 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2019 року по справі №360/1066/19 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2019 року по справі №360/1066/19 - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частина постанови прийнята у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 26 червня 2019 року.

Постанова у повному обсязі складена у нарадчій кімнаті 26 червня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 26 червня 2019 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

І.В. Сіваченко