Справа № 0240/3659/18-а
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2019-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 0240/3659/18-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Томчук А.В.

Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В.

19 червня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Залімського І. Г. Сторчака В. Ю. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Ткач В.В.,

представників позивача: Ноготкової О.В., Кулібабчука П.В.,

представника відповідача: Бурка М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 23 січня 2019 року (повне рішення складено 31 січня 2019 року у м. Вінниця) у справі за адміністративним позовом Військової частини НОМЕР_1 (далі - позивач) до Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (правонаступника Вінницької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області) (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :
позивач 11.10.2018 звернувся із позовом до Вінницького окружного адміністративного суду в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 06.09.2018.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 23.01.2019 в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що контролюючим органом виявлено порушення та прийнято оскаржуване рішення всупереч п. 86.1, 86.2 ПК України без складання акту.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу вказавши, що фіскальний орган приймаючи оскаржуване рішення керувався ст. 19 Конституції України, Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Представники позивача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримали у повному обсязі та просив колегію суддів її задовольнити.

Представник відповідача заперечив проти апеляційної скарги.

В судовому засіданні судом задоволено клопотання відповідача про заміну Вінницької об`єднаної податкової інспекції ГУ ДФС у Вінницькій області її правонаступником Головним управлінням ДФС у Вінницькій області.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлені та неоспорені сторонами такі обставини.

06.09.2018 Вінницькою ОДПІ ГУ ДФС (Вінницьким районним відділенням) прийнято рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в/ч НОМЕР_1 , яким на підставі ч.10 та п.2 ч.11 ст.25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" до в/ч застосовано штраф у розмірі 18 239,55 грн. за період з 22.04.2016 до 26.04.2016 та нараховано пеню у розмірі 452,82 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що контролюючий орган при прийнятті рішення від 06.09.2018 № діяв у межах та у відповідності до вимог податкового законодавства України та положень Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон №2464-VI) визначено, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону №2464-VI, платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону №2464-VI, платник єдиного внеску зобов`язаний, серед іншого, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Частиною 11 ст. 9 Закону №2464-VI встановлено, що у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Положенням ч. 2 ст. 25 Закону №2464-VI зазначено, що у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування затверджена наказом Мінфіну України від 20.04.2015 №449 (далі - Інструкція) визначає процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) страхувальниками, визначеними Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон), нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів.

Пунктом 2 розділу IV Інструкції вказано, що сплата єдиного внеску здійснюється за місцем обліку такого платника в національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на відповідні рахунки органів доходів і зборів, відкриті в органах Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства), для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь (пп.1).

Єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку (пп. 2).

Днем сплати єдиного внеску вважається: у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органів доходів і зборів - день списання банком або органом Казначейства суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів; у разі сплати єдиного внеску готівкою - день прийняття до виконання банком або іншою установою - членом платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі; у разі сплати єдиного внеску в іноземній валюті - день надходження коштів на відповідні рахунки Державної фіскальної служби України, відкриті в Казначействі (пп. 3).

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника (пп. 4).

Як вбачається з матеріалів справи, сплата позивачем єдиного внеску підтверджується копіями платіжних доручень №298 від 25.04.2016 на суму 735 652, 00 грн., №290 від 22.04.2016 на суму 3 168,00 грн.

При цьому, позивачем не заперечується факт несвоєчасної сплати (неперерахування) єдиного внеску за період з 22.04.2016 по 26.04.2016 у зв`язку з відсутністю коштів на рахунках.

Однак, позивач вказує на порушення відповідачем порядку проведення перевірки, а саме п. 86.1, 86.2 Податкового кодексу України, оскільки фіскальний орган прийняв оскаржуване рішення без складання акту.

Розділом VII Інструкції вказано, що за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов`язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону (п. 1).

Відповідно до частини одинадцятої статті 25 Закону до платників, визначених підпунктами 1-4 та 6 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, органи доходів і зборів застосовують штрафні санкції в таких розмірах за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення у період до 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.

За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення, починаючи з 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції.

Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.

При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки незалежно від періодів та кількості випадків сплати за зазначені періоди (пп.2 п. 2).

Відтак, апеляційний суд відхиляє твердження скаржника про необхідність складання акту, оскільки підпунктом 2 пункту 2 розділу VII Інструкції передбачений лише розрахунок фінансової санкції, який здійснюється на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.

Разом з цим, несвоєчасність перерахування єдиного внеску позивачем у період з 22.04.2016 до 26.04.2016 підтверджується матеріалами справи. Проте, позивач вказував на те, що причиною заборгованості зі сплати єдиного внеску стала відсутність коштів. Однак, судом першої інстанції вірно вказано, що зазначені позивачем обставини не звільняють його від виконання обов`язку зі сплати єдиного внеску відповідно до положень Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що контролюючий орган при прийнятті рішення від 06.09.2018 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску діяв згідно вимог податкового законодавства України, Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

На підставі викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відмови в задоволенні заявлених позовних вимог.

Оскільки доводи апеляційної скарги позивача не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 23 січня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі 26 червня 2019 року.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Залімський І. Г. Сторчак В. Ю.