Справа № 260/125/19
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2019-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/3932/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Іщук Л.П., Сеника Р.П.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2019 року про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі № 260/125/19, ухвалену суддею Луцович М.М. у м. Ужгороді за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відділу охорони здоров`я Хустської районної державної адміністрації Закарпатської області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Хустської районної стоматологічної поліклініки про визнання протиправним і скасування наказу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до суду у якому просить суд визнати протиправним та скасувати наказ № 99-0 від 03.08.2018 року «Про створення госпрозрахункового стоматологічного відділення Хустської районної стоматологічної поліклініки».

Позовні вимоги мотивовано тим, що Хустська районна стоматологічна поліклініка є закладом охорони здоров`я, що надає безоплатну медичну допомогу, а тому не може бути скорочена. Крім того, зазначає, що створення госпрозрахункового стоматологічного відділення у складі Хустської РСП прийнято без погодження із трудовим колективом лікувального закладу, котрі заперечують проти внесення змін до встановленої й усталеної структури поліклініки, штатних розписів, посадових інструкцій, істотних умов праці та здійснюваної реорганізації у межах штатних розписів без гарантування працівникам закладу охорони здоров`я мінімальної заробітної плати.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2019 року відмовлено у відкритті провадження у цій справі з мотивів непідсудності справи адміністративному суду.

Не погодившись із цією ухвалою суду, її оскаржив позивач, ОСОБА_1 , який просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду у суд першої інстанції.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального і матеріального права та виходить з тих мотивів, що суд першої інстанції невірно розтлумачив характер заявлених вимог як приватноправових, чим констатував відсутність публічно-правового спору.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження враховуючи те, що від учасників справи не надійшло клопотань про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та про це зазначає позивач, що 17 травня 2018 року на засіданні Х сесії Хустської районної ради VII скликання прийнято рішення № 448 «Про рекомендації щодо проведення змін штатного розпису медичної установи Хустської районної стоматологічної поліклініки» шляхом переведення штатних посад, які фінансуються за рахунок бюджету в госпрозрахункові посади.

30 травня 2018 року наказом начальника відділу охорони здоров`я Хустської районної державної адміністрації № 770 «Про зміни в штатному розписі Хустської районної стоматологічної поліклініки» головному лікарю Хустської районної стоматологічної поліклініки наказано перевести в госпрозрахункове відділення 38,75 штатних посад бюджетних ставок районної стоматологічної поліклініки.

03 серпня 2018 року начальником відділу охорони здоров`я Хустської районної державної адміністрації прийнято наказ № 99-0 «Про створення госпрозрахункового стоматологічного відділення Хустської стоматологічної поліклініки».

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що характер спірних правовідносин свідчить про трудовий, а не публічно-правовий інтерес позивача, пов`язаний, зокрема з гарантіями мінімальної заробітної плати.

Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком з огляду на наступні обставини.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист

На підставі пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Виходячи із суті спору, цей позов направлений на поновлення порушеного, на думку позивача, відповідачем у справі, права гарантованої мінімальної заробітної плати та умов праці.

Таку позицію, апеляційний суд обґрунтовує наступним.

Відповідно до статті 16 Закону України «Про основи законодавства про охорону здоров`я» порядок створення, припинення закладів охорони здоров`я, особливості діяльності та класифікація закладів визначаються законом.

Заклад охорони здоров`я провадить свою діяльність на підставі статуту (положення), що затверджується власником закладу (уповноваженим ним органом).

Відповідно до п.1.1 та п.1.4 Статуту Хустської районної стоматологічної поліклініки, остання є закладом комунальної форми власності, засновником якого є Хустська районна державна адміністрація та здійснює господарську некомерційну діяльність, спрямовану на досягнення соціальних та інших результатів без мети одержання прибутку.

Згідно до п.11.1 Статуту Хустської районної стоматологічної поліклініки злиття, приєднання, поділ та перетворення здійснюється за рішенням Хустської районної державної адміністрації, як ОСОБА_2 . Відповідно до п. 11.4 Статуту Хустської районної стоматологічної поліклініки ліквідація та реорганізація закладу охорони здоров`я проводиться за рішенням Хустської районної ради за погодженням з обласним управлінням охорони здоров`я.

Статтею 59 Господарського кодексу України передбачено, що припинення діяльності суб`єкта господарювання здійснюється шляхом його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації - за рішенням власника (власників) чи уповноважених ним органів, за рішенням інших осіб - засновників суб`єкта господарювання чи їх правонаступників, а у випадках, передбачених законами, - за рішенням суду.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що ліквідація чи реорганізація підприємства, установи, організації, в тому числі перепрофілювання, скорочення чисельності або штату працівників, тобто зміни в організації виробництва і праці є виключним правом власника (власників) чи уповноважених ним органів, інших осіб - засновників суб`єкта господарювання чи їх правонаступників, яке не може бути обмежене.

Пунктом 1 статті 40 Кодексу законів про працю України визначено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників (далі - зміни в організації виробництва і праці).

Виходячи із суті спірних правовідносин, Хустська районна державна адміністрація Закарпатської області як засновник Хустської районної стоматологічної поліклініки прийняла рішення про зміни в організації виробництва і праці, які передбачають створення госпрозрахункового стоматологічного відділення у складі Хустської РСП, які на думку позивача порушують його трудові права щодо гарантованого рівня заробітної плати тощо.

За правилами пункту 1 частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Ураховуючи те, що спір у цій справі фактично стосується трудових відносин позивача з відповідачем, суд апеляційної інстанції, не зважаючи на участь у спорі суб`єкта владних повноважень, дійшов висновку про те, що цей спір не є публічно-правовим, а має вирішуватися судом за правилами ЦПК України.

При цьому визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі з обов`язком суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції без змін.

Судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2019 року про відмову у відкритті провадження в справі № 260/125/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Л. П. Іщук
Р. П. Сеник
Повний текст постанови виготовлено 26.06.2019 року