Справа № 163/2525/18
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2019-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/5451/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.

за участю секретаря судового засідання Ігнатищ Л.М.

за участю представника позивача ОСОБА_1

за участю представника відповідача Наумчик ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС на рішення Любомльського районного суду Волинської області від 17 квітня 2019 року, прийняте суддею Чишій С.С. о 12 годині 02 хвилині у місті Любомль, повний текст складений 22.04.2019 року, у справі № 163/2525/18 за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Волинської митниці ДФС про скасування постанови у справі про порушення митних правил, -

встановив:

ОСОБА_3 (далі позивач) звернулася з адміністративним позовом до Волинської митниці ДФС (далі відповідач, митний орган) та просить скасувати постанову у справі про порушення митних правил № 6561/20500/18 від 26.12.2018 року, якою на неї за ст.485 МК України накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 97 390,83 гривень, провадження в справі закрити.

Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 17 квітня 2019 року позов задовольнено. В резолютивній частині скороченого судового рішення, постанову заступника начальника Волинської митниці ДФС Германа Василі Миколайовича від 26.12.2018 року в справі про порушення митних правил №6561/20500/18 про притягнення до відповідальності за ст.485 МК України ОСОБА_3 , скасовано та провадження закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

В резолютивній частині повного рішення, постанову в.о. начальника Волинської митниці ДФС Шелігацького Є.С. від 19.09.2018 року в справі про порушення митних правил № 6561/20500/18 про притягнення до відповідальності за ст.485 МК України ОСОБА_3 з накладенням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 97 390,83 гривень, скасовано. Провадження в справі про порушення митних правил закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу правопорушення, передбаченого ст.485 МК України.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що аналіз належних, допустимих і достатніх доказів по справі свідчить про те, що наявність в діях позивача складу передбаченого ст.485 МК України (неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів) порушення не встановлено.

Підставою для складання протоколу, було отримання від литовських митних органів експортну митну декларацію та рахунок фактуру по транспортному засобу «Рено ОСОБА_4 », що відповідно склало різницю в ціні.

Разом з тим, експертна декларація лише доводить факт початку процедури оформлення експорту транспортного засобу із Європейського Союзу в Литовській республіці. Вона жодним чином не виключає можливості права на транспортний засіб після такого оформлення до інших осіб.

Доводи відповідача щодо придбання ОСОБА_5 транспортного засобу спеціально для позивача, жодними належними доказами не підтверджено.

Отже, відповідач не перевірив обставини завершення експорту товару, не вчинив запитів відповідним компаніям та особам, які фігурують відправниками товару, не опитав ОСОБА_6 .

Крім того, в порядку ст.55 МК України, митниця коригування митної вартості митних платежів транспортного засобу, в тому числі із застосуванням основного методу (за ціною товару), не проводила. Відповідне рішення відсутнє, а оскільки визначення розміру митних платежів прямо впливає на розмір штрафу, тому вбачається неповнота провадження в справі про порушення митних правил та складає ще одну підставу для скасування оспореної постанови, відповідно до п.2 ч.1 ст.531 МК України.

Оскільки, строки притягнення до відповідальності закінчились (ст.467 МК України), тому таке провадження буде суперечити ст.467 МК України та ст.247 КУпАП.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Волинська митниця ДФС подала апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що за митне оформлення транспортного засобу було сплачено менше ніж слід та різниця становить 32463,61 грн.

Відповідно до ч.1 ст.491 МК України однією з підстав для порушення справи про порушення митних правил є безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів, порушення митних правил.

Вчинення правопорушення передбаченого ст.485 МК України, повністю стверджується матеріалами справи, а саме протоколом, витягом з баз даних «Інспектор-2006», ЄАІС ДМСУ та іншими.

З матеріалів вбачається, що від імені ОСОБА_3 задекларовано транспортний засіб вартість якого зазначено 1800 євро (МД №UA205090/2018/041293). Однак, з аналізу документів надісланих митними органами Литовської Республіки (експортної декларації та рахунку-фактури), встановлено, що транспортний засіб оцінений в 5200 євро.

Згідно із ст.334 МК України, відомості з офіційних документів, наданих для митного контролю та/або митного оформлення, не потребують додаткового підтвердження.

Доводиться, що подібне порушення є триваючим.

Додано практику судів апеляційної інстанції.

Просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Представником позивач у відзиві на апеляційну скаргу зазначено, що митна декларація ІМ40ДЕ№UA205090/2018/041293 дійсна, не скасована і не анульована. Коригування митної вартості за вказаною декларацією не проводилось.

Самостійне визначення УАМП Волинської митниці розміру платежів на підставі службової записки від 09.10.2018 року №4154-70-20-05-17, без дотримання встановленого нормативними документами порядку та без використання встановлених форм алгоритмів не відповідає положенням МК України щодо процедури коригування такої вартості, через що зазначена службова записка є недопустимим доказом.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, представника позивача, який просить залишити без змін рішення суду, представника відповідача, яка просить задовольнити апеляційну скаргу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 31.05.2018 року посадовою особою митного поста «Луцьк» Волинської митниці ДФС за поданою декларантом (митним брокером) ПП «Респект Брок» ОСОБА_7 здійснено митне оформлення легкового автомобіля «Рено Меган», ідентифікаційний номер НОМЕР_1 (митна декларація типу ІМ40ДЕ № 205090/2018/041293).

Згідно рахунку-фактури № 2018/3658 вартість транспортного засобу становить 1800 євро, його продавцем виступала компанія «Werner Egerland», отримувачем ОСОБА_8 .

За митне оформлення цього автомобіля при його митній вартості у 56 637,40 гривень було нараховано та сплачено 23 613,08 гривень митних платежів.

16.08.2018 року на адресу ДФС України надійшов запит литовських митних органів про підтвердження митного оформлення ввезення в Україну автомобілів, серед яких також « ОСОБА_9 », ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

21.09.2018 року документи литовських митних органів надійшли до Волинській митниці ДФС для проведення перевірки.

Згідно експортної митної декларації Литовської Республіки MRN № 18LTKC0100EK06B3A4 від 29.05.2018 року та рахунку-фактури серії TDТ № НОМЕР_2 від 29.05.2018 року автомобіль «Рено Меган» був проданий литовською компанією UAB «TD Transport» громадянину ОСОБА_10 за ціною 5 200 євро.

З огляду на різницю вартості транспортного засобу, заявленої і прийнятої під час митного оформлення, стосовно литовської експортної митної декларації різниця розміру митних платежів становить 32 464,61 гривень, що визначено службовою запискою УАМП Волинської митниці.

26.10.2018 року інспектор Волинської митниці ДФС склав щодо ОСОБА_3 протокол про порушення митних правил № 6561/20500/18 за ознаками ст.485 МК України. В протоколі зазначено, що ОСОБА_3 через декларанта (митного брокера) ПП «Респект Брок» ОСОБА_7 під час митного оформлення автомобіля «Рено Меган» вчинила дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати в повному обсязі митних платежів в сумі 32 464,61 гривень, тобто заявила в митній декларації неправдиві відомості, необхідні для визначення митної вартості самого товару, та надала з цією метою органу доходів і зборів документи, що містять такі відомості.

26.12.2018 року заступник начальника Волинської митниці ДФС Герман В.М. виніс оскаржувану постанову, якою ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України, і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, що становить 97 390,83 гривень.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправність та скасування вищевказаної постанови, виходячи з наступного.

Статтею 485 МК України передбачена адміністративна відповідальність за дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків - ст.10 КУпАП.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що підставою для складання протоколу про порушення митних правил та головним доказом для притягнення ОСОБА_3 до відповідальності за правопорушення передбачене ст.485 МК України були одержані від литовських митних органів експортна митна декларація № 18LTKC0100EK06B3A4 та рахунок-фактура серії НОМЕР_3 № НОМЕР_2 . Між відомостями цієї експортної декларації і наданими для митного оформлення транспортного засобу на території України документами дійсно є невідповідність щодо відправника, одержувача і вартості транспортного засобу.

В службовій записці заступника начальника УАМП від 09.10.2018 транспортний засіб «Рено Меган», ідентифікаційний номер НОМЕР_1 не значиться, а в службовій записці від 26.10.2018 інспектора Волинської митниці ДФС вже значиться. (а.с.44 48).

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки експортна декларації доводить лише факт початку процедури оформлення експорту транспортного засобу із Європейського Союзу в Литовській Республіці і жодним чином не виключає можливості переходу прав на автомобіль після такого оформлення до інших осіб, в тому числі, до продавця, зазначеного в поданих до митного оформлення документах, - компанії «Werner Egerland». З інформації інтернет-сайту щодо стану експортних MRN (для міжнародних перевезень) вбачається, що митна декларація № 18LTKC0100EK06B3A4 перебуває у стані підтвердження виходу випущеного для експорту товару (а.с.14)

Судом встановлено, що митне оформлення транспортного засобу проведено відповідно до декларації ІМ40ДЕ № 205090/2018/041293, в якій митна вартість автомобіля визначена за 6 (резервним) методом.

Згідно із п.1 ч.1 ст.50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів.

Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу - ч.ч.1, 2 ст.51 МК України.

Частиною 1 ст.55 МК України встановлено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відтак, самостійне визначення управлінням адміністрування митних платежів Волинської митниці розміру таких платежів на підставі документів, що були отримані від литовських митних органів, не відповідає положенням МК України щодо процедури коригування такої вартості, а тому відповідна записка службова є недопустимим доказом.

Апеляційний суд вважає, що митним органом не доведено вчинення позивачкою інкримінованого порушення. Документи надані митниці не переведені (а.с.51 53, 57, 58). В оскаржуваній постанові посадова особа митниці жодним чином не обумовила підстав надання переваги в доказовій силі документам Литовської Республіки, аніж тим, що подані до митного оформлення на Волинській митниці ДФС. Факт придбання автомобіля позивачем у компанії «Werner Egerland» не спростований. Позивач безпосередньо не придбавала даний транспортний засіб, рішення про коригування митної вартості відповідачем не приймалось.

Відповідно до ст.531 МК України - підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є:

1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил;

2) необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду;

3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи;

4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду;

5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення;

6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, про неповноту і необ`єктивність провадження в справі про порушення митних правил, оскільки визначення розміру митних платежів прямо впливає на розмір штрафу за порушення митних правил, а тому вбачаються підстави для скасування оскаржуваної постанови згідно з приписами п.2 ч.1 ст.531 МК України.

Тобто, належних, допустимих і достатніх доказів про наявність в діях позивача складу правопорушення передбаченого ст.485 МК України не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст.467 МК України - якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення. Строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом.

На момент ухвалення рішення судом першої інстанції, збігли передбачені ст.467 МК України строки для притягнення до адміністративної відповідальності, що діяли на час виявлених подій.

Відповідно до ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема з підстав закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку і з таким погоджується колегія суддів, що оскільки на час винесення оскаржуваної постанови не було достатніх, належних і допустимих доказів винуватості, а їх збирання поза строком накладення стягнення суперечитиме закону, тому провадження у справі про порушення митних правил слід закрити за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу правопорушення передбаченого ст.485 МК України .

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апеляційний суд відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а, відтак, не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.

З приводу допущеної описки судом першої інстанції в повному судовому рішенні із зазначенням скасувати постанову в.о. начальника Волинської митниці ДФС Шелігацького Є.С. від 19.09.2018 року, то вказане питання має бути вирішено на підставі ст.253 КАС України

Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС залишити без задоволення, рішення Любомльського районного суду Волинської області від 17 квітня 2019 року у справі № 163/2525/18 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. В. Онишкевич
Повний текст складено 27.06.2019