Справа № 742/1733/19
Суддя: Ільченко О. І.
Дата ухвалення: 2019-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/742/28/19
Єдиний унікальний № 742/1733/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2019 року місто Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді Ільченка О.І., секретаря Голушко Н.А., розглянувши у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовоv ОСОБА_1 до інспектора Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області капітана поліції Литовченка Сергія Анатолійовича про визнання протиправним та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся в суд з позовом про скасування постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Посилався на те, що 24 квітня 2019 року інспектором Литовченком С.А. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 537259, згідно якої постановив застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 гривень.

Відповідно до вказаної постанови, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Белорус - 892», реєстраційний номер НОМЕР_1 , і буксирував причіп-тюковіз, реєстраційний номер НОМЕР_2 , марки ПТ,18 на якому 24.04.2019 о 00 год 02 хв на 153 км автодороги Київ-Суми-Юнаківка перевозив вантаж - тюки сіна ширина якого складала 3 м 18 см, не маючи маршруту руху, чим порушив п. 22.5. ПДР України, чим скоїв порушення, передбачене ст.132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Позивач вказує, що правил не порушував, вважає, що постанова не відображає дійсних обставин справи, винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства, оскільки дійсно на вказаному причепі було завантажено сіно в тюках. Габаритні розміри сіна не виходили за габаритні розміри самого причепу-тюковозу. З технологічної точки зору навантаження сіна в тюках неможливе по за межами самої площадки транспортного засобу. Крім того, габаритні розміри самого причепу відповідно до даних підприємства виробника складають: ширина - 2550мм., довжина - 10140 мм., висота - 3920 мм. Тобто габаритні розміри причепа, який він буксирував не виходили за рамки габаритних розмірів, які встановлені п. 22.5 ПДР. Варто зазначити, що так зване встановлення перевищення габаритів небезпечного вантажу інспектором встановлювалося «на глазок», тобто інтуїтивно, без проведення відповідних замірів належними технічними засобами. В зв`язку з чим і просив суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 24.04.2019 серії ЕАВ№ 1094535, винесену відносно нього інспектором Литовченком С.А

Під час судового засідання представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, винесену ним постанову вважає правомірною, але вчасно не зміг надати доказів на підтвердження прийнятої постанови.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до переконання про необхідність відмовити в задоволенні

Судом встановлено, що згідно постанови серії ЕАВ№ 1094535 від 24.04.2019 ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП. Постановою встановлено, що він 24.04.2019 о 00 год 02 хв на 153 км автодороги Київ-Суми-Юнаківка керуючи транспортним засобом «Белорус - 892», реєстраційний номер НОМЕР_1 і буксируючи причіп-тюковіз, реєстраційний номер НОМЕР_2 , марки ПТ,18 перевозив вантаж - тюки сіна ширина якого складала 3 м 18 см, не маючи маршруту руху, чим порушив п. 22.5. ПДР України

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про автомобільні дороги», який визначає правові, економічні, організаційні та соціальні засади забезпечення функціонування автомобільних доріг, їх будівництва, реконструкції, ремонту та утримання в інтересах держави і користувачів автомобільних доріг.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху (ПДР), затверджені постановою КМ України від 10 жовтня 2001 року №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 288 КпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або до суду у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію", поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Статтею 132-1 КУпАП встановлено, що порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до ст.33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року №198 затверджено Єдині правила ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони, відповідно до п.16 яких перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об`єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначається окремими актами законодавства.

Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року №30, згідно п.3 яких транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року №879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, який визначає механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування.

Підпунктом 4 п.2 наведеного Порядку визначено, що габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Відповідно до пп.5-1 наведеного пункту документальний габаритно-ваговий контроль - визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу.

Згідно з п.6 вказаного Порядку габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

З аналізу наведених норм чинного законодавства України вбачається, що документальний габаритно-ваговий контроль здійснюється в пунктах габаритно-вагового контролю.

Як вбачається із матеріалів справи, підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 132-1 КУпАП, стало встановлення факту порушення правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами.

Судом встановлено, що в постанові від 24.04.2019 зазначено, що водій здійснював перевезення великогабаритного вантажу - тюки сіна ширина якого складала 3 м 18 см без відповідного узгодження з з Національною поліцією України.

Разом з тим, відповідачем не надано належних та допустимих доказів у підтвердження факту перевищення розміру габаритів вантажу, не надано відомостей про те, яким чином здійснювалось вимірювання габаритів вантажу та за допомогою яких засобів. Ці ж відомості відсутні і в постанові серії ЕАВ№ 1094535.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи із наявних в матеріалах справи доказів, суд приходить до висновку, що вказані у постанові обставини порушення правил дорожнього руху не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони не містять доказової бази, так як здобуті з порушенням вимог ст.251 КУпАП, яка вказує, що доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані , на основі яких у визначеному законом порядку (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних засобів, що мають функцію фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, що використовується при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Приймаючи до уваги вимоги ч. 2 ст. 77 КАС України, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 77,242-246, 286 КАС України,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до інспектора Прилуцького відділу поліції ГУНП в Чернігівській області Литовченка Сергія Анатолійовича (м.Прилуки, вул.Котляревського,66) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 24 квітня 2019 року серії ЕАВ№ 1094535, винесену інспектором Прилуцького відділу поліції ГУНП в Чернігівській області Литовченком Сергієм Анатолійовичем про скоєння адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , передбаченого ст. 132-1 Кодексу, у виді штрафу в розмірі 510, 00 гривень.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня складання повного судового рішення, шляхом подання апеляційної скарги через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.Ільченко