Справа № 813/2185/18
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2019-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/1315/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Бруновська Н.В.,

суддя Матковська З.М.

секретар судового засідання Гнатик А.З.

за участю:

представників позивача - Стефак Т.В., Мазан О.І.

представника відповідача - Кельбас Р.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2018 року (головуючий суддя Крутько О.В., м.Львів, проголошено 10:47:58) у справі № 813/2185/18 за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Нафтопереробний комплекс Галичина» до Головного управління Державної фіскальної служби України у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

29.05.2018 року позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 13.03.2018р. № та №.

Позов обгрунтовує тим, що відповідачем безпідставно зроблено висновок про заниження ПАТ «НПК-Галичина» податкового зобов`язання з податку на додану вартість по операціям з поставки готової продукції, оскільки перевіряючими при проведенні перевірки не враховано те, що відповідно до вимог закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» позивач складає фінансову звітність за міжнародними стандартами. Крім того, позивачем у відповідності до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» розроблено внутрішній наказ «Про облікову політику підприємства», яким останній керується у своїй господарській діяльності. Більш того, позивачем самостійно на суму реалізації окремої продукції яка нижча собівартості, самостійно донараховано податкове зобов`язання з податку на додану вартість у відповідні періоди. Також, позивач вважає, що ним правомірно сформовано податковий кредит з податку на додану вартість по операціям з придбання товарів в ТОВ «Арго-УТН» в рамках договору комісії з ПАТ «Укрнафта», оскільки ним долучені всі підтверджуючі документи, які в сукупності доводять факт отримання товарів в ТОВ «Арго-УТН» та подальшу їх передачу ПАТ «Укрнафта». Крім того, при передачі товарів ПАТ «Укрнафта» позивачем було нараховано податкове зобов`язання з податку на додану вартість і при цьому, така база оподаткування визначалась виходячи з ціни, за якою товари були придбані у ТОВ «Арго-УТН», а отже, сума податкових зобов`язань з податку на додану вартість, нарахованих під час передачі товарів ПАТ «Укрнафта», дорівнювала сумі податкового кредиту з податку на додану вартість, отриманого під час купівлі даного товару в ТОВ «Арго-УТН» в один і той самий звітний період. Таким чином, позивач вважає, що ним не допущено заниження сум податкового зобов`язання з податку на додану вартість.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2018 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Львівській області від 13.03.2018 року № . Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Львівській області від 13.03.2018 року № .

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права зазначив, що за результатами документальної позапланової виїзної перевірки позивача встановлено, що ПАТ «НПК-Галичина» за рахунок поставки готової продукції (електроенергії, води технічної, теплоенергії у вигляді пари) нижче собівартості, на порушення п.185.1 ст.185, п.188.1 ст.188, п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України занижено податкове зобов`язання з податку на додану вартість, всього в сумі 2 446 697,40 грн. Зокрема, позивачем не враховано загальновиробничі витрати (витрати на утримання технологічного обладнання по переробці нафти і виробництву нафтопродуктів і витрати на утримання об`єктів соціально-культурного призначення) в складі собівартості готової продукції (електроенергії, води технічної, теплоенергії у вигляді пари), в результаті чого занижено собівартість готової продукції. Також, в ході проведення перевірки не встановлено факту придбання ПАТ «НПК-Галичина» нафтопродуктів у ТОВ «Арго-УТН», в зв`язку з чим, апелянт вважає, що ПАТ «НПК-Галичина», в порушення п.44.1 ст.44, п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України, завищено податковий кредит з податку на додану вартість на суму 49 964 469,30 грн. за грудень 2016 року. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримує доводи апеляційної скарги.

Представники позивача в судовому засіданні підтримують рішення суду першої інстанції. Вважають апеляційну скаргу необґрунтованою.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Судом встановлені наступні обставини.

Фіскальним органом проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПАТ «НПК-Галичина» за результатами якої складено акт №410/13-01-14-06/00152388 від 19.02.2018 року «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ПАТ «Нафтопереробний комплекс-Галичина» з питань своєчасності, повноти нарахування та сплати усіх передбачених Податковим кодексом України податків і зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, у т.ч. при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з контрагентами за період з 01.01.2008 року по 31.12.2016 року».

На підставі даного акта перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 13.03.2018р. № Форми «В1», яким ПАТ «НПК-Галичина» збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ на загальну суму 74 661 227, 00 грн., (в т.ч. осн.платіж 49840818,00грн., штрафні санкції 24 920 409,00 грн.) та № Форми «В1», яким ПАТ «НПК-Галичина» зменшено розмір від`ємного значення суми ПДВ на суму 2 570 349,00 грн.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем були вчинені всі необхідні дії для досягнення конкретних економічних результатів від господарських операцій з ПАТ «Укрнафта» та ТзОВ «Арго-УТН», а відповідачем не наведено доводів та доказів того, що позивач діяв без належної обачності та був обізнаним про допущення його контрагентом певних порушень законодавства при веденні господарської діяльності, оскільки, укладаючи угоду зі своїми контрагентом, позивач мав всі підтвердження господарської правосуб`єктності контрагента: здійснювати господарську діяльність, реалізовувати господарську компетенцію, мати зобов`язання, нести за ними відповідальність тощо.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.188.1 ст.118 Податкового кодексу України ( ПК України), база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів). При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче їх собівартості, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення.

Постачання товарів - будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду. Постачанням також вважається дія платника податку щодо передачі матеріальних активів майна у межах балансу для використання з метою не пов`язаною із господарською діяльністю (ст. 14.1.191 ПК України).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» національне положення (стандарт) бухгалтерського обліку - нормативно-правовий акт, яким визначаються принципи та методи ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності підприємствами (крім підприємств, які відповідно до законодавства складають фінансову звітність за міжнародними стандартами фінансової звітності та національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку в державному секторі), розроблений на основі міжнародних стандартів фінансової звітності і законодавства Європейського Союзу у сфері бухгалтерського обліку та затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері бухгалтерського обліку.

Згідно з п.5 ст.8 закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підприємство самостійно: визначає за погодженням з власником (власниками) або уповноваженим ним органом (посадовою особою) відповідно до установчих документів облікову політику підприємства; обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних; розробляє систему і форми внутрішньогосподарського (управлінського) обліку, звітності і контролю господарських операцій, визначає права працівників на підписання бухгалтерських документів; затверджує правила документообороту і технологію обробки облікової інформації, додаткову систему рахунків і регістрів аналітичного обліку; може виділяти на окремий баланс філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, які зобов`язані вести бухгалтерський облік, з наступним включенням їх показників до фінансової звітності підприємства; визначає доцільність застосування міжнародних стандартів (крім випадків, коли обов`язковість застосування міжнародних стандартів визначена законодавством).

Відповідно до ч.2 ст.12-1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підприємства, що становлять суспільний інтерес, публічні акціонерні товариства, суб`єкти господарювання, які здійснюють діяльність у видобувних галузях, а також підприємства, які провадять господарську діяльність за видами, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, складають фінансову звітність та консолідовану фінансову звітність за міжнародними стандартами.

ПАТ «НПК-Галичина» видано наказ №121 від 28.12.2012р. «Про облікову політику підприємства» із наступними змінами та доповненнями, відповідно до якого визначено єдину методику відображення господарських операцій та забезпечення своєчасного надання достовірної інформації користувачам фінансової звітності.

Пунктом 16 наказу «Про облікову політику підприємства» №121 від 28.12.2012р. (в редакції наказу від 31.12.2014 року) передбачено, що оскільки підприємство тимчасово не здійснює основне виробництво (переробка нафти і виробництво нафтопродуктів), то всі витрати технологічних цехів, пов`язані з господарською діяльністю, відображати на бухгалтерському субрахунку 94.9.0. Всі витрати, пов`язані з обліком основних засобів, які тимчасово не використовуються в господарській діяльності підприємства відображати на бухгалтерських субрахунках 94.9.14 і 94.9.15. Для узагальнення інформації по витратах допоміжного виробництва використовувати субрахунки 23.2 по підрозділах, по ремонтах-субрахунок 23.3. До функцій допоміжного виробництва належить обслуговування всього підприємства, включаючи соціальну сферу, а також виробництво електроенергії, пари, постачання технічної води, надання послуг, тощо. Витрати допоміжного виробництва формувати позамовним методом (цех №7 РБУ, електромайстерня цеху № 5, цех № 9 КВПіА, ремонтно-будівельна група АГС), в інших структурних підрозділах - методом накопичення витрат. Розподіл витрат допоміжного виробництва здійснювати виходячи з обсягу виконання робіт чи наданих послуг в залежності від їх призначення. Бухгалтерський облік по виробництву електроенергії відображати по видах витрат за калькуляційними статтями - у підрозділі «Виробництво електроенергії», по виробництву теплоенергії (у вигляді пари) - у підрозділі «Виробництво пари», по постачанню технічної води у підрозділі «Водопостачання технічної води». Якщо підрозділи «Виробництво електроенергії», «Виробництво пари», «Водопостачання технічної води» здійснюють виробництво однорідної продукції, то всі витрати на їх виробництво вважати прямими. У випадках виробництва в даних підрозділах різнорідної продукції, застосовувати рахунок 91 «Загальновиробничі витрати» з їх подальшим розподілом в установленому порядку пропорційно базі розподілу. База розподілу загальновиробничих витрат на підприємстві-заробітна плата виробничих працівників. Собівартість одиниці виробленої продукції визначати як відношення суми витрат на виробництво до кількості одиниць виробленої продукції за місяць. Забезпечити ведення обліку собівартості готової продукції і послуг допоміжного виробництва відповідно до бухгалтерського обліку за міжнародними стандартами. Якщо доходи і витрати пов`язані однією господарською операцією, то визнавати їх в бухгалтерському обліку одночасно. А якщо витрати, які виникають в ході діяльності підприємства, мають форму вибуття активу, не дають майбутніх економічних вимог, то відображати їх у складі витрат звітного періоду без доходу, пов`язаного з їх здійсненням. До складу витрат майбутніх періодів включати витрати, які здійснені у звітному періоді, але підлягають віднесенню до витрат у майбутніх звітних періодах.

Наказ №121 від 28.12.2012р. та подальші зміни і доповнення до нього були прийняті позивачем у відповідності до Міжнародних стандартів бухгалтерського обліку 2 «Запаси» (МСБО 2), згідно яких, запаси - це активи, які: а) утримуються для продажу у звичайному ході бізнесу; б) перебувають у процесі виробництва для такого продажу або в) існують у формі основних чи допоміжних матеріалів для споживання у виробничому процесі або при наданні послуг.

Відповідно до п.12 МСБО 2, витрати на переробку запасів охоплюють витрати, прямо пов`язані з одиницями виробництва, наприклад оплата праці виробничого персоналу. Матеріалами справи підтверджено, що за 2015 рік «інші витрати операційної діяльності» позивача (Дт 94 КТ 23) становили 16384761,37 грн, в т.ч: 1) на субрахунку 94.9.0 у сумі 14 229 863,28 грн. відображені витрати на утримання технологічного обладнання по переробці нафти і виробництву нафтопродуктів під час простою; 2) на субрахунках 94.9.1, 94.9.4, 94.9.5, 94.9.6, 94.9.9, 94.9.13, 94.9.14 у сумі 2 154 898,09 грн. відображені витрати на утримання об`єктів соціально-культурного призначення.

Колегія суддів зазначає, що такі витрати, як витрати на утримання технологічного обладнання по переробці нафти і виробництву нафтопродуктів, та витрати на утримання об`єктів соціально-культурного призначення, не є безпосередньо пов`язаними з витратами по виробництву електроенергії, теплової енергії у вигляді пари та технічної води, а отже, такі витрати не можна вважати загальновиробничими витратами та враховувати їх у складі собівартості вищепереліченої виготовленої продукції.

Відповідно до Довідки про собівартість виробленої електроенергії, теплоенергії у вигляді пари, технічної води за 2015 рік, до складу собівартості даної продукції ПАТ «НПК Галичина» відносило елементи наступних витрат: матеріальні затрати, витрати на оплату праці, відрахування на соціальні заходи, амортизацію, послуги сторонніх організацій, допоміжне виробництво та ін.

Разом з тим, судом апеляційної інстанції встановлено, що для ПАТ «НПК Галичина» державним органом Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП), на 2015 рік встановлено тариф на теплоенергію в розмірі 394,07грн. за 1 Гкал (без ПДВ)) згідно Постанови НКРЕКП №176 від 23.02.2012р. «Про встановлення тарифу на виробництво теплової енергії ВАТ «Нафтопереробний комплекс - Галичина», із змінами, внесеними Постановою НКРЕКП від 28.11.2014р. за №456.

Колегія суддів зазначає, що позивач не вправі був реалізовувати теплоенергію по іншим цінам, ніж та, яка була затверджена для нього НКРЕКП. Позивач при формуванні тарифів на електроенергію та воду технічну враховував: тарифи на електроенергію, що встановлені НКРЕКП для ПАТ «Львівобленерго», згідно Постанов НКРЕКП «Щодо встановлення роздрібних тарифів на електроенергію з урахуванням граничних рівнів тарифів при поступовому переходів до формування єдиних роздрібних тарифів для споживачів на території України» на відповідні місяці 2015 року. Керуючись даними Постановами НКРЕКП, позивачем протягом 2015 року затверджено внутрішні Протоколи №1, 4, 6, 7, 21, 22, 23, 24, 25 погодження відпускної ціни на електричну енергію, що реалізована стороннім споживачам. При цьому, ціна реалізації ПАТ «НПК Галичина» електроенергії третім особам, була вищою, ніж та, що була затверджена відповідними постановами НКРЕКП для ПАТ «Львівобленерго»; тарифи на централізоване водопостачання та водовідведення, що встановлені НКРЕКП для КП «Дрогобичводоканал», згідно Постанови НКРЕКП від 26.03.2015р. №876 «Про встановлення тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення КП «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області». Постанова НКРЕКП від 26.03.2015р. №876 була доведена до відома позивача повідомленням КП «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області №1779 від 03.04.2015р. Керуючись даною Постановою НКРЕКП, позивачем згідно внутрішнього Протоколу цін №2 затверджено ціну на послуги ПАТ «НПК Галичина» по постачанню води технічної, яка діяла з 01.02.2015р. і на протязі 2015 року. При цьому, ціна реалізації ПАТ «НПК Галичина» води технічної третім особам, була вищою, ніж та, що була затверджена відповідною постановою НКРЕКП для КП «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області. Більш того, як підтверджується бухгалтерськими довідками за січень-грудень 2015 року та податковими накладними за вказаний період, позивачем на суму реалізації електроенергії, води технічної нище собівартості, самостійно донараховано податкове зобов`язання з ПДВ в розмірі 13 846,03грн.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що Верховним Судом у справах №809/2736/13-а (постанова від 16.05.2018р.) та №806/617/14 (постанова від 31.07.2018р.) зроблений висновок з посиланням на ст.42 Господарського кодексу України та пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України про те, що наведені законодавчі норми права дають підстави вважати, що у зв`язку з веденням господарської діяльності платником податку здійснюються операції, кінцевим результатом яких є отримання прибутку, але здійснюються вони на його власний ризик. Збитковість господарської діяльності не може бути самостійною підставою для визначення такої діяльності, як негосподарської. Неотримання підприємством доходу від окремої господарської операції не свідчить про те, що така операція не пов`язана з господарською діяльністю позивача, оскільки при здійсненні господарських операцій існує звичайний комерційний ризик не отримати дохід від конкретної операції. Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що при здійсненні платником податку господарської діяльності можливі збиткові операції.

Згідно із ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Згідно з п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно з пп.п.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п.198.1 ст.198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (п.198.3 ст.198 ПК України).

Між ПАТ «НПК-Галичина» і ПАТ «Укрнафта» був укладений Договір комісії №07.2/990-К від 24.11.2016р. згідно якого ПАТ «НПК-Галичина» (Комісіонер) зобов`язується за дорученням ПАТ «Укрнафта» (Комітента) за комісійну плату укласти від свого імені, але за рахунок Комітента договори: продажу нафти та газового конденсату (надалі-Товар); поставки (придбання) нафтопродуктів (ПММ); продажу нафтопродуктів за узгодженими з Комітентом цінами.

Згідно Додатку №1.1 від 01.12.2016р. до Договору комісії № 07.2/990-К від 24.11.2016р., Сторони погодили, що Комісіонер у грудні місяці 2016р. поставляє Комітенту ПММ на загальну суму 2208 400 296,34грн. (в т.ч. ПДВ 368 066 716,07грн.). Не підтвердження факту придбання товару з цієї суми в податкового органу виникло лише відносно суми поставки в розмірі 299 786815,80грн., в т.ч. ПДВ 49 964 469,30грн. ПММ постачаються за місцезнаходженням EXW-резервуарів, що використовуються ПАТ «Укртатнафта» на підставі цивільно-правових договорів, у т.ч. резервуарів нафтобаз ПАТ «Дніпронафтопродукт» та інших нафтобаз, що належать ПАТ «Дніпронафтопродукт» на підставі права власності або ті, що використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів та EXW-резервуарів на складах ТОВ «Вестен-Флус».

Відповідно до Додатку 4 від 31.12.2016р. до Договору комісії № 07.2/990-К від 24.11.2016р., Сторони погодили, що загальна сума комісійної плати охоплює весь обсяг послуг Комісіонера по продажу Товару та ПММ згідно Договору та вираховується від кількості проданого Товару та ПММ. Сторони встановили, що розмір комісійної плати в грудні 2016р. становить 4 586 689,59грн., з ПДВ.

На виконання умов договору комісії, ПАТ «НПК-Галичина» (по договору Покупець) уклало договори поставки нафтопродуктів з ТОВ «Арго-УТН» (по договору Постачальник) № 378 від 01.12.2016 р., №379 від 01.12.2016р., № 380 від 01.12.2016р., згідно яких Постачальник зобов`язується поставити Покупцю нафтопродукти, а Покупець зобов`язується їх прийняти і оплатити. П.3.1 Договорів поставки № 378 від 01.12.2016 р. та №379 від 01.12.2016р. передбачено, що базис поставки- EXW (резервуари нафтобаз ПАТ «Дніпронафтопродукт» та інших нафтобаз, що належать ПАТ «Дніпронафтопродукт» на праві власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів), згідно з Інкотермс-2010р. П.3.1 Договору поставки № 380 від 01.12.2016 р. передбачено, що базис поставки - EXW (резервуари нафтобаз ПАТ «Дніпронафтопродукт» та інших нафтобаз, що належать ПАТ «Дніпронафтопродукт» на праві власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів та/або склади ТОВ «ВЕСТЕН-ФЛУС», за адресою: м.Ужгород, вул.Болгарська, 9, згідно з Інкотермс-2010р.

До кожного з Договорів поставки нафтопродуктів було видано Специфікацію. До договору поставки нафтопродуктів №378 від 01.12.2016р. видано Специфікацію на поставку нафтопродуктів від 01.12.2016р., згідно якої Сторони дійшли згоди на поставку Товару (бензин А-92 Євро виду II клас С) в кількості 5 800,00тн на загальну суму 139 200 000,00грн., в т.ч. ПДВ 23 200000,00грн. Поставка товару згідно умов даного договору поставки та специфікації підтверджується Актом приймання-передачі нафтопродуктів №1 від 31.12.2016р.

До договору поставки нафтопродуктів №380 від 01.12.2016р., видано: Специфікацію на поставку газу від 01.12.2016р., згідно якої Сторони дійшли згоди на поставку Товару (газ вуглеводний скраплений марки СПБТ в кількості 75,080тн) на загальну суму 1 313 900,00грн., в т.ч. ПДВ 218 983,33грн. Поставка товару згідно умов даного договору поставки та специфікації підтверджується Актом приймання-передачі нафтопродуктів №2 від 31.12.2016р.; Специфікацію на поставку нафтопродуктів від 01.12.2016р., згідно якої Сторони дійшли згоди на поставку Товару (бензин А-92 Євро виду II клас С в кількості 80,482тн та паливо дизельне марки В виду II в кількості 791,444тн) на загальну суму 19 422 480,40грн., в т.ч. ПДВ 3 237 080,07грн. Поставка товару згідно умов даного договору поставки та специфікації підтверджується Актом приймання-передачі нафтопродуктів №1 від 31.12.2016р.

Відповідно до п.4.2. Договорів поставки, оплата за товар здійснюється шляхом 100% передоплати або шляхом оплати на протязі 360 календарних днів з моменту отримання партії товару.

В загальному, згідно договорів поставки нафтопродуктів № 378 від 01.12.2016 р., №379 від 01.12.2016р., № 380 від 01.12.2016р., ТОВ «Арго-УТН» було передано ПАТ «НПК-Галичина» товару на загальну суму 299 786 815,80грн., в т.ч. ПДВ 49 964 469,30грн.

ТОВ «Арго-УТН» виписано податкову накладну №31015 від 31.12.2016р. на загальну суму 299 786 815,80грн., в т.ч. ПДВ 49 964 469,30грн., яка зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується податковою декларацією з ПДВ за грудень 2016року та додатком 5 до даної податкової декларації з ПДВ «Розшифровка податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів», а також ТОВ «Арго-УТН» виписано акцизні накладні від 31.12.2016р. за №217, 218 та 219, які зареєстровані в Єдиному реєстрі акцизних накладних.

В даних акцизних накладних зазначений код товару (продукції) згідно з УКТ ЗЕД, опис пального і обсяг пального в кілограмах і літрах, приведених до температури 15°С, що спростовує твердження апелянта про те, що представлені позивачем документи не містять всієї необхідної інформації про товар. Часткова оплата за отриманий ПАТ «НПК-Галичина» в ТОВ «Арго-УТН» товар в розмірі 116 281 298,85грн. підтверджується платіжними дорученнями. Згідно оборотно-сальдової відомості по рахунку 63.1.3.1 по контрагенту ТОВ «Арго-УТН» заборгованість станом на 06.08.2018р. ПАТ «НПК-Галичина» перед ТОВ «Арго-УТН» становить 183 505 516,95грн. Облікування отриманого товару ПАТ «НПК-Галичина» в ТОВ «Арго-УТН» здійснювалось на рахунках 02.5.1 та 28.1, що підтверджується оборотно-сальдовими відомостями по даним рахунках.

Зберігання придбаного ПАТ «НПК-Галичина» в рамках договору комісії товару здійснювалось в резервуарах та на складах, що перебували в користуванні ПАТ «Укрнафта» - склади ТОВ «ВЕСТЕН-ФЛУС» та резервуарах, що перебували в користуванні ПАТ «НПК-Галичина» згідно укладеного договору з ПАТ «Дніпронафтопродукт» №2717 від 29.12.2011р. Згідно договору №2717 від 29.12.2011р., Виконавець (ПАТ «Дніпронафтопродукт») передає Замовнику (ПАТ «НПК-Галичина») в користування ємкості для нафтопродуктів і інших товарно-матеріальних цінностей в різних регіонах України, а також здійснює відпуск і відгрузку нафтопродуктів. Передача нафтопродуктів по договору №2717 від 29.12.2011р. підтверджується актами приймання-передачі нафтопродуктів №01/12/16 нп та №001-12/16 нп від 31.12.2016р. ПАТ «НПК-Галичина» в рамках умов Договору комісії, листом повідомлено ПАТ «Укрнафта» про укладення Договорів поставки нафтопродуктів та надано ПАТ «Укрнафта» Звіт комісіонера про придбання нафтопродуктів від 31.12.2016р., яким Сторони підтвердили придбання ПАТ «НПК-Галичина» нафтопродуктів на загальну суму 2 208 400 296,34грн.

Передача нафтопродуктів від ПАТ «НПК-Галичина» на користь ПАТ «Укрнафта» підтверджується актами приймання-передачі нафтопродуктів на загальну суму 299 786 815,80грн., в т.ч. ПДВ 49 964 469,30грн. від 31.12.2016р. №19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26. ПАТ «НПК-Галичина» на дану поставку товару було виписано податкові накладні 31.12.2016р. №186, 187, 188, 189, 190, 191, 192 та 193 на загальну суму 299 786 815,80грн., в т.ч. ПДВ 49 964 469,30грн., які зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується податковою декларацією з ПДВ за грудень 2016року. та додатком 5 до даної податкової декларації з ПДВ «Розшифровка податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів», а також ПАТ «НПК-Галичина» виписано акцизні накладні від 31.12.2016р. за №516 та 515, які зареєстровані в Єдиному реєстрі акцизних накладних. В даних акцизних накладних зазначений код товару (продукції) згідно з УКТЗЕД, опис пального і обсяг пального в кілограмах і літрах, приведених до температури 15°С.

Розрахунки між ПАТ «НПК-Галичина» та ПАТ «Укрнафта» за придбаний в рамках договору комісії товар в сумі 299 786 815,80грн., в т.ч. ПДВ 49 964 469,30грн. проведені в повному обсязі, шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, що підтверджується заявою ПАТ «НПК-Галичина» від 31.12.2016р. №32/16-282 на користь ПАТ «Укрнафта». Згідно даної заяви, зобовязання ПАТ «НПК-Галичина» перед ПАТ «Укрнафта» в розмірі 2 208 400 296,34грн. припинено в повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що в грудні 2016 року при отримані ПАТ «НПК-Галичина», в рамках договору комісії товару від ТОВ «Арго-УТН», позивачем було сформовано податковий кредит з ПДВ в сумі 49 964 469,30грн. В цьому ж звітному періоді, грудні 2016 року, ПАТ «НПК-Галичина» при передачі цього ж товару ПАТ «Укрнафта» було сформовано податкове зобов`язання з ПДВ на цю ж суму 49 964 469,30грн. Таким чином, сума податкового зобов`язання з ПДВ ПАТ «НПК-Галичина» в грудні 2016 року, з операції по придбанні і передачі товару в рамках договору комісії, дорівнювала сумі податкового кредиту. Додатково, у зв`язку з виконанням договору комісії, 31.12.2016р. між ПАТ «Укрнафта» (Комітент) та ПАТ «НПК Галичина» (Комісіонер) було складено Акт, яким підтверджено передачу товару Комісіонером Комітенту та погоджено вартість комісійної винагороди в розмірі 4 586 689,59грн., з ПДВ. На вказану суму було виписано податкові накладні 31.12.2016р. №263 та №128. Оплата в сумі 4 586 689,59грн. поступила на користь ПАТ «НПК Галичина» 09.02.2017р., що підтверджується випискою АТ «Ощадбанк». Таким чином, розрахунки між сторонами проведені в повному обсязі. В сукупності, вищеперелічені первинні документи підтверджують факт придбання ПАТ «НПК-Галичина» товару в ТОВ «Арго-УТН» в рамках договору комісії та подальшу його передачу Комітенту (ПАТ «Укрнафта»), з нарахуванням сум податкового зобов`язання та податкового кредиту з ПДВ.

Оглядаючи матеріали справи, колегія суддів вказує про наявність первинних документів бухгалтерського та податкового обліку, які в своїй сукупності підтверджують фактичне здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом. Зазначені документи складені за результатами проведених операцій та з дотриманням вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Податкового кодексу України, Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 р. за № 168/704) і містять у собі відомості щодо змісту та обсягу проведених операцій, які узгоджуються між собою.

За таких обставин суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що окружний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог, а тому доводи апелянта слід відхилити.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на відповідача.

Керуючись ст. ст.242, 243, 268, 286, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2018 року у справі № 813/2185/18 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Стягнути з Головного управління ДФС України у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір в сумі 896650 грн. 00 коп.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді Н. В. Бруновська
З. М. Матковська
Повне судове рішення складено 25 червня 2019 року.