Справа № 480/4620/18
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2019-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2019 р. Справа № 480/4620/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ральченка І.М.

суддів: Бершова Г.Є. , Катунова В.В.

за участю секретаря судового засідання Патової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Держпраці у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 19.02.2019, суддя Є.Д. Кравченко, повний текст складено 27.02.19, по справі № 480/4620/18

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Управління Держпраці у Сумській області

про визнання протиправними та скасування припису та постанови,

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив визнати протиправним і скасувати припис Управління Держпраці у Сумській області про усунення виявлених порушень від 09.11.2018 року № СМ 1896/942/АВ/П; визнати протиправним та скасувати постанову Управління Держпраці у Сумській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 15.11.2018 року № СМ1896/942/АВ/ТД-ФС.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 19.02.2019 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним і скасовано припис Управління Держпраці у Сумській області про усунення виявлених порушень від 09.11.2018 року № СМ 1896/942/АВ/П.

Визнано протиправною та скасовано постанову Управління Держпраці у Сумській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 15.11.2018 року № СМ1896/942/АВ/ТД-ФС.

Управління Держпраці у Сумській області, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення суду з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог зазначило, що за своїм характером відносини між позивачем та особами, що виконували роботи за цивільно-правовими договорами, є трудовими, однак, трудові договори не укладались, трудові відносини не було оформлені, що є підставою для притягнення відповідача до відповідальності за порушення ч. 3 ст. 24 КЗпП України.

Представник позивачу у судовому засіданні заперечував проти вимог апеляційної скарги, вважав рішення суду першої інстанції таким, що не підлягає скасуванню.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вислухавши учасників судового засідання, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судовим розглядом, на підставі наказу від 16.10.2018 року № 1727 начальника Управління Держпраці у Сумській області, направлення № 876/СМ 1896 у період з 18.10.2018 року по 19.10.2018 року посадовими особами Управління Держпраці у Сумській області було проведено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 щодо дотримання законодавства про працю.

За результатами зазначеного відвідування складено акт інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю, № СМ1896/942/АВ від 19.10.2018 року, яким зафіксовано порушення позивачем ч. ч. 1, 3 ст. 24 КЗпП України, що виявилось у неукладення в письмовій формі трудових договорів з Калишенком В.С., Мусієнком, В.М., Семенчуком В.Г., Скляром Л.Г., ОСОБА_2 А ОСОБА_3 ., ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а також допущення до виконання робіт вказаних осіб без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника чи уповноваженого ним органу та без повідомлення органу центральної влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

09.11.2018 року Управлінням Держпраці у Сумській області винесено припис про усунення виявлених порушень № СМ1896/942/АВ/П, яким зобов`язано ФОП ОСОБА_1 у строк до 09.12.2018 року усунути виявлені перевіркою порушення.

На підставі зазначеного акту Управлінням Держпраці у Сумській області винесено постанову № СМ1896/942/АВ/ТД-ФС від 15.11.2018 року про накладення на ФОП ОСОБА_1 штрафу у розмірі 1005210 грн.

Не погоджуючись із постановою про накладення штрафу позивач звернувся до суду із відповідним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що між позивачем та працівниками Калишенком В.С., ОСОБА_8 , В ОСОБА_9 М., ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 існували саме цивільно-правові відносини, оформлені цивільно-правовими договорами про виконання робіт, а не трудові відносини, з огляду на що підстави для притягнення позивача до відповідальності за порушення трудового законодавства відсутні.

Колегія суддів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначено Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 р. № 877-V (далі - Закон №877-V).

Статтею 1 Законом України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності визначено, що державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Заходами державного нагляду (контролю) є планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96 (далі - Положення №96), Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю, визначена в Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 року №295.

Відповідно до пункту 2 Порядку №295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці, зокрема, Держпраці та її територіальних органів.

У даному випадку за підсумками проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 встановлено допущення позивачем до роботи працівників Калишенка В.С., ОСОБА_13 , В.М., ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , без оформлення трудового договору, чим порушено вимоги ст. 24 КЗпП України.

Згідно з ч. 3 ст. 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За визначенням ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно з ч. 1 статті 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

Колегія суддів зазначає, що діяльність працівника в рамках трудового договору характеризується наступними правовими ознаками: праця юридично несамостійна, протікає в рамках певного підприємства, установи, організації (юридичної особи) або в окремого громадянина (фізичної особи); не на свій страх і ризик, а шляхом виконання в роботі вказівок і розпоряджень власника або уповноваженого ним органу; праця має гарантовану оплату; виконання роботи певного виду (трудової функції); трудовий договір, як правило, укладається на невизначений час; здійснення трудової діяльності відбувається, як правило, в складі трудового колективу; виконання протягом встановленого робочого часу певних норм праці; встановлення спеціальних умов матеріальної відповідальності; застосування заходів дисциплінарної відповідальності; забезпечення роботодавцем соціальних гарантій.

Такі ознаки трудового договору визначені положеннями КЗпП України та іншими законодавчими актами, що регулюють трудові відносини: Закон України «Про відпустки», Закон України «Про оплату праці», Закон України «Про колективні договори і угоди», Закон України «Про охорону праці».

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч. 2 ст. 837 Цивільного кодексу України договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно з ч. 1 ст. 839 Цивільного кодексу України підрядник зобов`язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором.

У свою чергу, відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст. 902 Цивільного кодексу України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Таким чином, основною ознакою, що відрізняє цивільно-правові відносини від трудових є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату. Підрядник, який працює згідно з цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик; предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт, за наслідками яких замовник зобов`язується оплатити підрядникові виконану ним роботу, тобто предметом є кінцевий результат, а не процес праці; метою договору підряду є отримання певного матеріального результату.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 08.05.2018 року по справі № 127/21595/16-ц, зазначивши, що основною ознакою, що відрізняє підрядні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

Підрядник, який працює згідно з цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.

Трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання, трудова діяльність не припиняється.

Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

Судовим розглядом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 укладені цивільно-правові договори із:

- ОСОБА_14 від 03.10.2017, від 03.11.2017, від 04.12.2017, від 02.01.2018. від 05.02.2018, від 05.03.2018, від 02.04.2018, від 02.05.2018, від 04.06.2018, від 02.07.2018, від 06.08.2018, від 03,09.2018 на падання послуг з практичного навчання водінню транспортних засобів категорій "ВЕ, С1Е, СЕ";

- ОСОБА_15 від 03.10.2017, від 03.11.2017, від 04.12.2017, від 02.01.2018, від 05.02.2018, від 05.03.2018, від 02.04.2018, від 02.05.2018, від 04.06.2018, від 02.07.2018, від 06.08.2018, від. 03.09.2018, від 03.10.2018 на надання послуги практичного навчання водінню категорії «В»;

- ОСОБА_10 від 03.10.2017, від 03.11.2017, від 04.12.2017, від 02.01.2018, від 05.02.2012. від 05.03.2018, від 02.04.3018, від 02.05.2018, від 04.06.2018, від 02.07.2018. від 06.08.2018, від 03.09.2018, від 03.10.2018 на надання послуги практичного навчання водінню категорії «В»;

- ОСОБА_12 від 03.10.2017, від 03.11.2017, від 04.12.2017, від 02.01.2018, від 05.02.2018, від 05.03.2018, від 02.04.2018 на надання послуги практичного навчання водінню категорії «В»;

- ОСОБА_16 від 03.10.2017, від 03.11.2017, від 04.12.2017, від 02.01.2018, від 05.02.2018, від 05.03.2018, від 02.04.7018, від 02.05.2018, від 04.06.2018, від 02.07.2018, від 06.08.2018, від 03.09.2018, від 03.10.2018 на надання послуги практичного навчання водінню категорії «В»;

- ОСОБА_5 від 04.12.2017, від 02.01.2018, від 05.02.2018, від 05.03.2018, від 02.04.2018, від 02.05.2018, від 04.06.2018, від 02.07.2018, від 06.08.2018, від 03.09.2018, від 03.10.2018 на надання послуги практичного навчання водінню категорії «А»;

- ОСОБА_7 від 03.09.2018, від 03.10.2018 на надання послуги практичного навчання водінню категорії «С»;

- ОСОБА_6 від 02.04.2018, від 02.05.2018, від 04.06.2018. від 02.07.2018, від 06.08.2018, від 03.09.2018, від 03.10.2018 на надання послуги викладання ПДР, основ керування ТЗ і вимог БДР, етики водіння ТЗ;

- ОСОБА_11 від 03.10.2017, від 03.11.2017, від 04.12.2017, від 02.01.2018, від 05.02.2018, від 05.03.2018, від 02.04.2018, від 02.05.2018, від 04.06.2018, від 02.07.2018, від 06.08.2018, від 03.09.2018, від 03.11.2018 на надання послуги викладання ПДР, основ керування ТЗ і вимог БДР, етики водіння ТЗ.

За умовами зазначених договорів виконавці зобов`язувались виконати роботи (надати послуги) з практичного навчання водінню транспортних засобів, викладання ПДР, основ керування ТЗ і вимог БДР, етики водіння ТЗ у визначеній кількості годин та строку.

Також умовами договорів передбачено, що виконавець виконує роботу на свій ризик, самостійно організовує виконання роботи, не підлягає під дію правил внутрішнього трудового розпорядку, не має права на одержання допомоги із соціального страхування, не сплачує страхові внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням.

Також за умовами укладених договорів вартість послуг (робіт) визначена наперед у загальній сумі. Однак оплата за послуги здійснюється не пізніше п`яти днів з дня прийняття замовником роботи за актом.

Так, за наслідками проведених робіт складались акти приймання-здачі виконаних робіт та підписувались позивачем та виконавцями: Калишенком В.С., Мусієнком, В.М., ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Із наданих актів приймання-здачі виконаних робіт встановлено, що останні не містять даних щодо обсягу виконаних робіт (наданих послуг), зазначено період виконання робіт, вартість винагороди за виконану роботу, обсяг робіт визначений наступним чином: проведення занять з викладання ПДР, з практичного навчання водінню транспортних засобів, основ керування ТЗ і вимог БДР, етику водіння у певній кількості годин.

Отже, колегія суддів, дослідивши надані договори та акти приймання-здачі виконаних робіт, зазначає, що із їх змісту не вбачається який саме результат роботи повинен передати виконавець замовнику, не вказана одиниця виміру, ціна за одиницю, тобто не визначено конкретного обсягу роботи під час укладання договорів.

Враховуючи суть зазначених цивільно-правових договорів про надання послуг з навчання клієнтів позивача ПДР, водінню транспортних засобів та ін., колегія суддів доходить висновку, що предметом цих договорів є саме процес праці, а не її кінцевий результат.

У даному випадку, фізичні особи, з якими позивачем укладено цивільно-правові договори, повинні були виконувати систематично певні трудові функції відповідно до визначеного виду виконуваної роботи, у встановлений строк.

При цьому, в укладених договорах не визначається обсяг наданих послуг, а обумовлюється у вигляді зобов`язання надавати послуги з навчання на певний період у кількості годин.

Зміст самих договорів не містить визначення, який конкретний результат роботи повинен передати виконавець замовнику, не визначено переліку завдань роботи, її обсягу, видів тощо.

Роботи, виконання яких передбачають вказані договори не носять разового характеру та передбачають систематичне виконання обов`язків, та такі умови є однотипними для усіх договорів.

Крім того, у ході інспекційного відвідування позивача встановлено, що у період, що перевірявся, у трудових відносинах із ФОП ОСОБА_1 перебували, зокрема ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , на посадах майстра з практичного водіння автомобіля, інструктора з практичного водіння автомототранспортних засобів, із укладанням відповідних трудових договорів.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що виконавці послуг за цивільно-правовими договорами (Калишенко В.С., Мусієнко, В.М., Семенчук В.Г., Скляр Л.Г., Калишенко А.В., Ігнатенко А. ОСОБА_20 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ) виконують аналогічну роботу, яку виконують працівники за посадами згідно з трудовими договорами; послуги, які надають виконавці згідно договорів цивільно-правового характеру належать до основної діяльності ФОП ОСОБА_1 приватної автошколи «Меридіан» та надаються виконавцями систематично, оплата послуг за даними договорами здійснюється фактично щомісячно, що є характерним для виплати заробітної плати.

Крім того, за умовами вказаних цивільно-правових договорів, виконавці надають послуги для клієнтів приватної автошколи «Меридіан», тобто навчають водінню та ін. третіх осіб, тобто фактично надають послуги саме третім особам, а не позивачу як стороні цивільно-правового договору.

Доводи позивача стосовно того, що частина із зазначених працівників одночасно працевлаштовані за трудовими договорами на інших підприємствах, установах, на висновки суду не впливають, оскільки зазначені обставини не спростовують фактів виконання умов трудового договору за сумісництвом.

На підставі викладеного, колегія суддів доходить висновку, що відносини за цивільно-правовими угодами, укладеними між позивачем та вказаними особами, фактично є трудовими.

При цьому, оформлення таких трудових відносин шляхом підписання трудового договору, видання відповідного наказу чи розпорядження роботодавця чи уповноваженого ним органу, позивачем проведено не було, з огляду на що колегія суддів вважає обґрунтованим висновок відповідача щодо порушення позивачем вимоги ч. 3 ст. 24 КЗпП України.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку щодо правомірності оскаржуваного припису Управління Держпраці у Сумській області про усунення виявлених порушень від 09.11.2018 року № СМ 1896/942/АВ/П та постанови Управління Держпраці у Сумській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 15.11.2018 року № СМ1896/942/АВ/ТД-ФС.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3)невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Отже, переглянувши рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи та неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Держпраці у Сумській області - задовольнити.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 19.02.2019 по справі № 480/4620/18 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді Г.Є. Бершов В.В. Катунов
Постанова складена в повному обсязі 25.06.19.