Справа № 520/1180/19
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2019-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2019 р. Справа № 520/1180/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ральченка І.М.

суддів: Бершова Г.Є. , Катунова В.В.

за участю секретаря судового засідання Патової Д. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича фірма "АСК" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.02.2019 року, суддя Сліденко А.В., повний текст складено 11.03.2019 року, по справі № 520/1180/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича фірма "АСК"

до Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма АСК (далі - позивач) звернулося до суду з позовом, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області №2 від 19.11.2018р. та №2 від 19.11.2018р.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28.02.2019 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області від 19.11.2018р. №2 в частині визначення 66.224,00грн. основного платежу і в частині застосування 16.555,00грн. штрафу.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області від 19.11.2018р. №2 в частині зменшення на 12.223,00грн. податкового зобов`язання з податку на додану вартість і в частині зменшення на 35.441,00грн. податкового кредиту з податку на додану вартість.

У решті вимог позов - залишено без задоволення.

Позивач, не погоджуючись з рішенням суду в частині відмови у задоволенні позову, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування вимог зазначив, що надані позивачем документи підтверджують реальність господарських операцій з контрагентами, господарські взаємовідносини створені з метою настання правових наслідків.

ГУ ДФС у Харківській області (далі - відповідач) надало відзив на апеляційну скаргу, в якому просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Відповідач в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином.

З урахуванням ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ГУ ДФС у Харківській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ НВФ АСК з питань правильності визначення повноти нарахування та сплати податку на додану вартість з контрагентами-постачальниками: ТОВ Івамар Трейд за серпень, вересень 2017 року, ТОВ ППР Ампрокс за січень, лютий 2017 року, ТОВ Анітрейдс за грудень 2016 року, ТОВ БП Інвест за травень- вересень 2016 року, ТОВ Лігатор за грудень 2016 року, ТОВ Міраторг за липень 2017 року, ТОВ Укрпромобладнання за червень 2017 року, ТОВ ВТП Стком за жовтень 2017 року, ТОВ Латвіт за березень 2017 року, ТОВ Єврострой Плюс за липень - листопад 2015 року, ТОВ Укрспецкабель за листопад 2015 року, ТОВ Торгактив за грудень 2015 року, лютий 2016 року, ТОВ Самміт-Агро-Трейд за червень 2017 року, ТОВ Союз Кепітал Строй за серпень 2017 року, ТОВ Протек Агро Груп за грудень 2017 року, за результатами якої складено акт перевірки 20.07.2018року № 2974/20-40-14-22-07/25456327 (т. 1 а. с.50-236).

Згідно висновків акту перевірки зазначено про порушення позивачем п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п.198.1 ст.198, п.198.3 ст.198, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст.201, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України.

21.08.2018 року відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення №2 про збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість у загальному розмірі 148.278,75грн. (основний платіж 118.623,00грн., штраф 29.655,75грн.) та №2 про зменшення податкового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 23.471,00грн. і зменшення податкового кредиту з ПДВ на суму 142.094,00грн. (т. 2 а.с.11, 12).

На зазначені податкові повідомлення-рішення позивачем подано до ДФС України скаргу, за результатами розгляду якої ДФС України прийнято рішення №35977/6/99-99-11-01-01-25 від 05.11.2018 року, яким вищевказані податкові повідомлення-рішення скасовані в частині взаємовідносин з ТОВ фірма Міраторг, ТОВ Укрпромобладнання, ТОВ Латвіт, ТОВ Апітрейдс, ТОВ Лігатор, ТОВ Єврострой Плюс (т. 2 а.с. 14-36).

19.11.2018 року відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення №2 про збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість у загальному розмірі 92.245,00 грн. (основний платіж - 73.796,00 грн., штраф - 18449,00 грн.; далі за текстом Рішення форми Р) та №2 про одночасне зменшення суми податкового кредиту з податку на додану вартість у загальному розмірі 39.351,00 грн. та зменшення податкового зобов`язання з податку на додану вартість на 16.145,00 грн. (далі за текстом Рішення форми Р1 (т. 2 а.с.37, 38).

Позивач, не погоджуючись з рішеннями відповідача, оскаржив їх в судовому порядку.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не підтверджено реальність здійснення господарських операцій з контрагентами з ТОВ ІвамарТрейд та ТОВ Союз Кепітал Строй"..

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до п. 185.1 ст. 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

За правилами п. 187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше; - дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; - дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пунктом 198.1 ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України 198.3. Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи).

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з п. 201.8 ст. 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Таким чином, визначальною умовою правомірності формування витрат, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, є їх здійснення для провадження господарської діяльності платника податку, та підтвердження відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Водночас, за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Щодо господарських взаємовідносин позивача з ТОВ ІвамарТрейд колегія суддів зазначає наступне.

Судом встановлено, що 11.08.2017 року між позивачем (покупець) і ТОВ ІвамарТрейд (продавець) укладено договір поставки № 110817, предметом якого є постачання товару (колесо робоче, відвід лопатковий), договір від 14.09.2017 р. №140917, предметом якого є постачання товару (колесо робоче, відвід лопатковий, підшипник радіальний, п`ята, підп`ятник).

В підтвердження виконання договору позивачем надано: податкові накладні №221 від 11.08.2017 р. на загальну суму 19500,00 грн. (ут.ч. ПДВ 3250,00 грн.), №267 від 14.09.2017 р. на загальну суму 26400,00 грн. (у т.ч. ПДВ 4400,00 грн), видаткові накладні №1108-аск від 11.08.2017р., №1409-аск від 14.09.2017 р., рахунки-фактури №РФ110817-167 від 11.08.2017 р., №РФ-8 від 14.09.2017 р, виписки по рахунку від 30.08.2017 р. та від 03.10.2017р.

Як вбачається з матеріалів справи, вищевказані документи від імені ТОВ ІвамарТрейд підписані ОСОБА_1 , щодо якого наявний вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 31.05.2018р по справі № 761/11940/18, яким його визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205 Кримінального кодексу України та встановлено обставини непричетності ОСОБА_1 до діяльності ТОВ Івамар Трейд.

Зазначеним вироком суду встановлено, що ОСОБА_1 на початку червня 2017 року, перебуваючи у м. Києві поблизу станції метро Лук`янівська познайомився з невстановленою слідством особою, який запропонував йому зареєструвати на своє ім`я підприємство, на що він погодився. Не маючи наміру здійснювати господарську діяльність підприємства, зазначену у статутних документах ТОВ «Івамар Трейд», а також не маючи засобів для ведення господарської діяльності, усвідомлюючи протиправний характер запропонованих йому дій як майбутнього керівника та власника вказаного підприємства, усвідомлюючи, що вказане підприємство придбавається ним для здійснення незаконної діяльності невстановленими досудовим розслідуванням особами, ОСОБА_1 погодився на таку пропозицію та надав відомості невстановленій досудовим розслідуванням особі для створення документів для перереєстрації підприємства на своє ім`я.

Колегія суддів зазначає, що згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадянських формувань одночасно і засновником, і керівником ТОВ Івамар Трейд є ОСОБА_2 .

Однак, що ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанції не надано, а матеріали справи не містять документів підписаних від імені ТОВ Івамар Трейд Отроховим Д. В.

Щодо господарських взаємовідносин позивача з ТОВ Союз Кепітал Строй" колегія суддів зазначає наступне.

Судом встановлено, що 29.08.2017 року між позивачем (покупець) і ТОВ Союз Кепітал Строй" (продавець) укладено договір №290817, предметом якого є постачання товару (агрегат насосний ЕВВ).

В підтвердження виконання договору позивачем надано: податкову накладну №392 від 29.08.2017 р. на загальну суму 22992,00 грн. (у т.ч. ПДВ 3832,00 грн.), видаткову накладну №2908-24 від 29.08.2017 р., рахунок-фактуру №РФ290817-152 від 29.08.2017 р., виписки по рахунку від 08.09.2017 р.

Як вбачається з матеріалів справи, вищевказані документи від імені ТОВ Союз Кепітал Строй" підписані - ОСОБА_3 , щодо якого наявний вирок Дарницького районного суду м. Києва від 31.01.2018 року по справі № 753/23956/17, яким їїго визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205 Кримінального кодексу України та встановлено обставини непричетності ОСОБА_3 до діяльності ТОВ Союз Кепітал Строй.

Зазначеним вироком суду встановлено, що у березні місяця 2017 року у денний час доби ОСОБА_3 перебуваючи за тимчасовим місцем проживання «Центр обліку для бездомних осіб» за адресою м. Житомир пров. Іподромний 15, отримала від невстановленої до судовим розслідуванням особи на ім`я ОСОБА_4 пропозицію придбати (перереєструвати на своє ім`я) підприємство ТОВ «Союз Кепітал Строй». Не маючи наміру здійснювати господарську діяльність підприємства, зазначену у статутних документах ТОВ «Союз Кепітал Строй», а також не маючи засобів для ведення господарської діяльності, усвідомлюючи протиправний характер запропонованих їй дій як майбутнього керівника та власника вказаного підприємства, усвідомлюючи, що вказане підприємство придбається нею для здійснення незаконної діяльності невстановленими розслідуванням особами, ОСОБА_3 погодилась на таку пропозицію та надала відомості невстановленій до судовим розслідуванням особі для створення документів для перереєстрації підприємства на своє ім`я.

Колегія суддів зазначає, що підписані від імені посадових осіб фіктивного підприємства документи не можуть бути підставою для формування платниками податків своїх даних податкового обліку за наявності фактів, що ставлять під сумнів реальність надання послуг та поставки товарів; за відсутності інших достатніх та належних доказів, які б підтверджували реальне здійснення господарських операцій, на підставі яких задекларовано податковий кредит та валові витрати за спірними господарськими операціями, самі по собі податкові накладні не підтверджують право платника на їх формування.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду від 30.05.2019 року по справі № 804/7585/17.

Надаючи оцінку обставинам справи та досліджуючи правильність врахування позивачем у податковому обліку витрат на оплату придбаних у спірного контрагента товарів, судом першої інстанції правильно зазначено, що документи від імені ТОВ ІвамарТрейд підписані ОСОБА_1 , від імені ТОВ Союз Кепітал Строй підписані ОСОБА_3 , не можуть вважатися належно оформленими звітними документами, які є підставою для формування показників податкової звітності та не є доказами реального проведення господарських операцій.

З огляду на викладене, господарські операції між позивачем та ТОВ ІвамарТрейд, ТОВ Союз Кепітал Строй не підтверджують фактичний рух активів, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов вірного висновку про правомірність податкових повідомлень-рішень в частині порушення позивачем справляння ПДВ на суму 7.650,00 грн., котре на 7.650,00грн. увійшло до основного платежу по Рішенню форми Р, а на 78,00грн. до Рішення форми Р1 по взаємовідносинам з ТОВ ІвамарТрейд; ПДВ на суму 3.832,00 грн., котра увійшла до рішення по формі Р1 по взаємовідносинам з ТОВ Союз Кепітал Строй.

Крім того, в суді апеляційної інстанції представник позивача пояснив, що укладання договорів між позивачем і ТОВ ІвамарТрейд, ТОВ Союз Кепітал Строй здійснювалося засобами листування, без присутності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

З цього приводу колегія суддів зазначає, що платнику необхідно застосовувати розумну обережність при укладенні договорів з постачальниками. Адже за звичаями ділового обороту при здійсненні такого вибору суб`єктами господарювання оцінюються не лише умови угоди та їх комерційна привабливість, але і ділова репутація, платоспроможність контрагента, ризики невиконання зобов`язань та надання гарантій їх виконання, наявність у контрагента необхідних ресурсів (виробничих потужностей, технологічного обладнання, кваліфікованого персоналу) та відповідного досвіду.

З урахуванням викладеного, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що платник не підтвердив належним чином оформленими документами, які є достатніми для встановлення дійсних змін майнового стану учасників задекларованих операцій, добросовісність податкової вигоди, на яку він претендує, у зв`язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду від 04 червня 2019 року по справі №2а-3581/10/0970.

Колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду щодо відмови у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Отже, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив докази по справі, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича фірма "АСК" - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.02.2019 по справі № 520/1180/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді Г.Є. Бершов В.В. Катунов
Постанова складена в повному обсязі 25.06.2019 року