Справа № 120/809/19-а
Суддя: Жданкіна Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

20 червня 2019 р. Справа № 120/809/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Жданкіної Наталії Володимирівни,

за участю:

секретаря судового засідання: Фурмана В.В.,

представників позивача: Асюченко М.М., Бодачевського Р.В.,

представника відповідача: Обревко Т.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№39)" до Управління Держпраці у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось Державне підприємство "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№39)" (далі - позивач) з адміністративним позовом до Управління Держпраці у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення.

Позовні вимоги обґрунтовано незгодою позивача з постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ВН1778/195/АВ/П/ПТ/МГ-ФС від 04.12.2018, оскільки вважає, що під час проведення інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю ДП "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№39)", інспектором безпідставно зроблено висновок про допущення позивачем порушень трудового законодавства, а саме: ч. 1 ст. 106 КЗпП України.

Ухвалою від 02.04.2019 відкрито провадження у справі та справу призначено до судового розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання на 23.04.2019.

В судовому засіданні 23.04.2019 оголошено перерву до 16.05.2019.

Ухвалою від 16.05.2019, постановленою без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, закрито підготовче судове засідання та призначено розгляд справи по суті на 23.05.2019.

Ухвалою від 23.05.2019, постановленою без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, судове засідання відкладено на 12.06.2019 з метою надання додаткових доказів.

В судовому засіданні 12.06.2019 оголошено перерву до 20.06.2019.

В судовому засіданні 20.06.2019 позивач та його представник позовні вимоги, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 27.03.2019 за вх. №16837, підтримали з підстав наведених у позовній заяві, додаткових поясненнях від 12.06.2019 за вх. №31019, а також усних пояснень наданих під час судового розгляду справи.

Представник відповідача в судовому засіданні щодо заявлених позовних вимог заперечив, просив в задоволені позову відмовити посилаючись на правомірність висновків акту перевірки та винесеної постанови про накладення штрафних санкцій.

При цьому, своїм правом на подання відзиву сторона відповідача не скористалась, в зв`язку з чим, суд, керуючись положенням ч. 2 ст. 175 КАС України, вважає за можливе вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини якими обґрунтовуються вимоги позивача, докази, якими вони підтверджуються, суд встановив наступне.

В період з 07.11.2018 по 08.11.2018, на підставі ст. 259 КЗпП України, ч. 3 ст. 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», п. 19, 31 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 №295, відповідно до наказу по управлінню на проведення інспекційного відвідування від 05.11.2018 за №1340-о та направлення на проведення інспекційного відвідування від 05.11.2018 за №4743/04-03, виданих Управлінням Держпраці у Вінницькій області, головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інші нормативно-правових актів ОСОБА_7 проведено інспекційне відвідування ДП "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№39)" за адресою: вул. Гранітна, 15, селище Губник, м. Ладижин, Вінницька область.

Результати інспекційного відвідування оформлено актом від 08.11.2018 за №ВН 1778/195/АВ (далі - акт інспекційного відвідування) (а.с. 27-34).

Відповідно до висновків, викладених в зазначеному акті, в ході перевірки встановлено порушення позивачем:

- ч.1 ст.106 КЗпП України - оплата роботи працівників в надурочний час проводилась не в подвійному розмірі. Так, відповідно до наказу № 03/ос18 від 11.01.2018 оператори насосної станції та оператори очисних споруд оформлені на 0,5 посадового окладу (тарифної ставки), а фактично відпрацьовують більше половини місячної норми праці, що підтверджується табелем обліку робочого часу та розрахунково - платіжними відомостями за серпень, вересень , жовтень 2018 року . В жовтні 2018 року при місячній нормі часу 176 годин , оператор очисних споруд ОСОБА_6 та оператор насосної установки ОСОБА_5 повинні відпрацювати 88 годин, фактично відпрацьовано : ОСОБА_1 .-101 година; ОСОБА_2. - 112 годин, оплата роботи в понадурочний час в подвійному розмірі на час проведення інспекційного відвідування інспектором праці не проведена .

- ч. 1 та 2 ст. 115 КЗпП України; ч. 1 ст.24 ЗУ № 108 - на підприємстві не завжди дотримувались строки виплати заробітної плати . Заробітна плата працівникам це виплачується два рази га місяць, через. проміжок часу , що не перевищує 16 календарних, днів , та не пізніше семи днів після закінчення періоду ., за який здійснюється виплата. Так, за серпень 2018 року заробітна плата виплачена 24.08.2018 та 19.09.2018, за вересень 2018 року виплачена 28.09.2018 та 30.10.2018, за жовтень 2018 року заробітна плата нарахована в сумі 74800 грн. 88 коп., але на день перевірки не виплачена, що підтверджується довідкою від 07.11.2018 за № 04/222.

На підставі акта інспекційного відвідування, 04 грудня 2018 року першим заступником начальника Управління Держпраці у Вінницькій області Боковцем В.А. прийнято:

- постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ВН 1778/195/АВ/П/ПТ/МГ-ФС, згідно якої на позивача, в зв`язку з допущенням порушення ч. 1 ст. 106 КЗпП України, накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 74460,00 грн.

- постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ВН 1778/195/АВ/П/ПТ/СП-ФС, згідно якої на позивача, в зв`язку з допущенням порушення ч. 1 та 2 ст. 115 КЗпП України, ч. 1 ст. 24 Закону України №108, накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 11169,00 грн.

Як вбачається з позовної заяви, позивач не заперечує допущення порушення ч. 1 та 2 ст. 115 КЗпП України, та як наслідок погоджується з підставністю прийняття постанови №ВН 1778/195/АВ/П/ПТ/СП-ФС про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами. Однак вказує, що затримка у виплаті заробітної плати була спричинена перебуванням державного підприємства в скрутному матеріальному становищі.

При цьому, позивач категорично не погоджується з висновками акту перевірки в частині допущенням державним підприємством порушення вимог ч. 1 ст. 106 КЗпП України та, як наслідок, з прийняттям на їх підставі постанови №ВН 1778/195/АВ/П/ПТ/МГ-ФС від 04.12.2018, якою на державне підприємство накладено штраф в розмірі 74460,00 грн., в зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Згідно з п. 1 Положенням про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96 (далі - Положення №96) Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Відповідно до пп. 5 п. 6 Положення №96 Держпраці для виконання покладених на неї завдань має право: безперешкодно проводити відповідно до вимог закону без попереднього повідомлення в будь-яку робочу годину доби перевірки виробничих, службових, адміністративних приміщень та об`єктів виробництва фізичних та юридичних осіб, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, експлуатують машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки, та у разі виявлення фіксувати факти порушення законодавства, здійснення нагляду та контролю за додержанням якого віднесено до повноважень Держпраці.

Пунктом 7 Положення №96 передбачено, що Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до ст. 259 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю, визначена в Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 №295 "Про деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (далі - Порядок №295).

Відповідно до п. 2 Порядку №295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці: Держпраці та її територіальних органів; виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин).

Пунктами 19, 20 Порядку №295 визначено, що за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення. Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником.

Відповідно до п. 2 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509, штрафи можуть бути накладені на підставі: акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади.

З оскаржуваної постанови вбачається, що за порушення ст. 106 КЗпП України, керуючись ст. 259 КЗпП України, відповідачем на ДП "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№39)" накладено штраф в сумі 74460,00 грн.

Підставою для прийняття оскаржуваної постанови слугували наведені в акті інспекційного відвідування висновки інспектора щодо недотримання позивачем мінімальних гарантій оплати праці, а саме встановлення факту не нарахування та не виплати коштів за надурочні години 2-м працівникам - оператору очисних споруд ОСОБА_1 та оператору насосної станції ОСОБА_5. за серпень, вересень та жовтень 2018 року.

Разом з тим, як зазначив в судовому засіданні представник позивача, вищенаведені висновки акту інспекційного відвідування є хибними та не відповідають дійсності, оскільки при їх прийнятті інспектор праці помилково не врахував обліковий період на підприємстві який береться для розрахунку оплати праці в надурочний час .

Зокрема, інспектор праці при встановлені порушення ч.1 ст.106 КЗпП України взяв за основу обліковий період по оплаті роботи в надурочний час працівникам підприємства ОСОБА_6 та ОСОБА_4. тривалістю в один місяць, проте не врахував, що обліковим періодом на підприємстві є півріччя, як це передбачено Наказом № 138 від 19.04.2006 «Про затвердження методичних рекомендацій щодо застосування підсумованого обліку робочого часу ».

В зв`язку з цим, оплата роботи в надурочний час працівникам ДП «Підприємство державної кримінально - виконавчої служби України (№39)» здійснюється на прикінці кожного півріччя, а тому, за виконання робіт в надурочний час із працівниками підприємства ОСОБА_6 та ОСОБА_4 було проведено розрахунок в кінці другого півріччя.

Зважаючи на висновки акту інспекційного відвідування та обгрунтування наведені стороною позивача в позовній заяві, суд зазначає, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього (стаття 4 КЗпПУ).

Статтею 106 КЗпПУ передбачено, що за погодинною системою оплати праці робота в надурочний час оплачується в подвійному розмірі годинної ставки.

За відрядною системою оплати праці за роботу в надурочний час виплачується доплата у розмірі 100 відсотків тарифної ставки працівника відповідної кваліфікації, оплата праці якого здійснюється за погодинною системою, - за всі відпрацьовані надурочні години.

У разі підсумованого обліку робочого часу оплачуються як надурочні всі години, відпрацьовані понад встановлений робочий час в обліковому періоді, у порядку, передбаченому частинами першою і другою цієї статті. Компенсація надурочних робіт шляхом надання відгулу не допускається.

Згідно статті 12 Закону України «Про оплату праці» норми оплати праці (за роботу в надурочний час; у святкові, неробочі та вихідні дні; у нічний час; за час простою, який мав місце не з вини працівника; при виготовленні продукції, що виявилася браком не з вини працівника; працівників молодше вісімнадцяти років, при скороченій тривалості їх щоденної роботи тощо) і гарантії для працівників (оплата щорічних відпусток; за час виконання державних обов`язків; для тих, які направляються для підвищення кваліфікації, на обстеження в медичний заклад; для переведених за станом здоров`я на легшу нижчеоплачувану роботу; переведених тимчасово на іншу роботу у зв`язку з виробничою необхідністю; для вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років, переведених на легшу роботу; при різних формах виробничого навчання, перекваліфікації або навчання інших спеціальностей; для донорів тощо), а також гарантії та компенсації працівникам в разі переїзду на роботу до іншої місцевості, службових відряджень, роботи у польових умовах тощо встановлюються Кодексом законів про працю України та іншими актами законодавства України.

Норми і гарантії в оплаті праці, передбачені частиною першою цієї статті та Кодексом законів про працю України, є мінімальними державними гарантіями.

Як встановлено судом, в ході інспекційного відвідування відповідачем виявлено, що позивачем порушено вимоги ч. 1 ст.106 КЗпПУ. Зокрема державним підприємством двом працівникам помісячно не проводилась оплата за роботу в надурочний час у визначеному законом розмірі.

При цьому, як вбачається з наявного в матеріалах справи наказу «Про зміни в оплаті праці робітників державного підприємства» від 11.05.2018 за №10/ОД-18, виданого директором підприємства капітаном вн.служби ОСОБА_8., за погодженням із первинною профспілковою організацією, на ДП "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№39)" обліковим періодом по оплаті праці в понадурочний час визначено півріччя.

Як пояснив в судовому засіданні представник позивача, тривалість облікового періоду на підприємстві була визначена зважаючи на особливості виконуваної працівниками роботи, з врахуванням роз`яснень наведених в методичних рекомендаціях щодо застосування підсумованого обліку робочого часу, затверджених Наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 138 від 19.04.2006.

Так, згідно п.6 методичних рекомендацій обліковим періодом при підсумованому обліку робочого часу, як правило, є місяць. В окремих випадках застосовуються інші облікові періоди - декада (10 календарних днів місяця), квартал, півріччя, рік тощо.

Отже, з огляду на особливості виконуваної роботи та потреб підприємства, тобто в окремих випадках підприємство має право визначити обліковим періодом при підсумованому обліку робочого часу півріччя, що й було зроблено позивачем.

На підтвердження проведення з зазначеними в оскаржуваній постанові працівниками повного розрахунку за роботу в понаднормовий час за друге півріччя 2018 року, стороною позивача в судове засідання було надано Довідки від 19.06.2019 за №06/86 та 06/87, згідно яких за 2018 рік заборгованості за понаднормово відпрацьовані години та по заробітній платі перед зазначеними працівниками в ДП "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№39)" відсутня (а.с. 90-91).

Таким чином, надані в судовому засіданні пояснення представника позивача, які знайшли своє документальне підтвердження матеріалами справи свідчать, що в даному випадку порушення мінімальних гарантій оплати праці з боку ДП "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№39)" не мало місце, адже виплата коштів за надурочні години 2-м працівникам - оператору очисних споруд Макуху П.А. та оператору насосної станції ОСОБА_5. за серпень, вересень та жовтень 2018 року відбулась в межах облікового періоду встановленого на підприємстві, а саме: в другому півріччі 2018 року. В свою чергу стороною відповідача в судовому засіданні не було надано доказі на спростування наведених в позовній заяві доводів позивача.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду позивачем доведено ті обставини, на яких ґрунтуються вимоги про визнання протиправною та скасування постанови Управління Держпраці у Вінницькій області № ВН1778/195/АВ/П/ПТ/МГ-ФС від 04.12.2018, а відповідачем не доказана правомірність прийнятого рішення.

З урахуванням зазначеного суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ДП "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№39)".

У відповідності до вимог частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Вінницькій області на користь позивача підлягають стягненню здійснені ним документально підтверджені судові витрати в розмірі 1921,00 грн. у вигляді судового збору за подання позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ВН1778/195/АВ/П/ПТ/МГ-ФС від 04 грудня 2018 року, згідно якої на Державне підприємство "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№39)" накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 74460,00 грн.

Стягнути на користь Державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№39)" () за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Вінницькій області сплачений при звернені до суду судовий збір у розмірі 1921,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня 00 коп.).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Державне підприємство "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№39)" (вул. Гранітна, 15, селище Губник, м. Ладижин, Вінницька область, 24324, )

Управління Держпраці у Вінницькій області (вул. Магістрацька, 37, м. Вінниця, 21100, )

Повний текст рішення виготовлено та підписано: 01.07.2019

Суддя Жданкіна Наталія Володимирівна