Справа № 824/950/18-а
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2019-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/950/18-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Григораш В.О.

Суддя-доповідач - Біла Л.М.

19 червня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Граб Л.С. Гонтарука В. М. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Черняк А.В.,

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: Дороган І.Г.

представників відповідача: Фадєєвої К.С., Бабчука В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Держпраці у Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 08 лютого 2019 року (повний текст якого складено у м. Чернівці) у справі за адміністративним позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Чернівецькій області про визнання протиправними дій та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

у жовтні 2018 року позивач - ФОП ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Управління Держпраці у Чернівецькій області, в якому просила: визнати протиправними дії працівників Управління Держпраці в Чернівецькій області по складанню постанови Управління Держпраці в Чернівецькій області від 23.08.2018 року №ЧВ-439/18/320/АВ/П/ПТ/ТД-ФС/220; скасувати постанову Управління Держпраці в Чернівецькій області від 23.08.2018 року №ЧВ-439/18/320/АВ/П/ПТ/ТД-ФС/220 про накладення штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувана постанова винесена протиправно, оскільки відповідач без достатньої на те правової підстави перекваліфікував цивільно-правовий договір з ОСОБА_2 в трудовий договір, оскільки дана особа не була виявлена під час здійснення перевірки, у відповідача відсутні повноваження на визнання укладених позивачем з виконавцем робіт цивільно-правового договору недійсними або визнання його трудовим чи на власний розсуд тлумачити його умови, зважаючи, що це є компетенцією суду за наявності позову однієї із сторін договору про визнання правочину недійсним. В даному випадку жодна із сторін укладеного правочину не заявляла вимогу про його оскарження, а навпаки, в письмових зауваженнях на акт інспекційного відвідування №ЧВ-439/18/320/АВ від 25.07.2018 та у письмових поясненнях ОСОБА_2 від 27.07.2018 підтвердили свої доводи щодо укладення цивільного-правового договору, однак вони залишилися без належної уваги та реакції останнього. Крім того, позивача несвоєчасно повідомлено про час та місце розгляду справи.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 08 лютого 2019 року позов задоволено. Визнано протиправними дії працівників Управління Держпраці в Чернівецькій області по складанню постанови Управління Держпраці в Чернівецькій області від 23.08.2018 №ЧВ-439/18/320/АВ/П/ПТ/ТД-ФС/220. Визнано протиправною та скасовано постанову Управління Держпраці в Чернівецькій області від 23.08.2018 року №ЧВ-439/18/320/АВ/П/ПТ/ТД-ФС/220 про накладення штрафу. Стягнуто на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Чернівецькій області (вул. Зелена, 3, м. Чернівці, Чернівецька область, 58003) судові витрати - судовий збір в сумі 3524,00 грн (три тисячі пятсот двадцять чотири) грн 00 коп. та судові витрати на правову допомогу у розмірі 2000 (дві тисячі) грн 00 коп.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог. В апеляційній скарзі відповідач посилається на незаконність, необ`єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції. Так, апелянт вказує на те, що відповідачем було вжито всіх заходів щодо належного повідомлення позивача про розгляд справи. Крім того, відповідачем в ході інспекційного відвідування встановлено, що в порушення вимог ст. 21 КЗпП України працівник ОСОБА_2 була допущена до роботи без укладання трудового договору, оскільки з працівником укладено цивільно-правовий договір, а не трудовий.

16 травня 2019 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від позивача, в якому остання вказала на безпідставність доводів апеляційної скарги, у зв`язку із чим просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні представники відповідача підтримали доводи апеляційної скарги, просили скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач та її представник в судовому засіданні заперечили проти доводів апеляційної скарги та просили залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційних скарг у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, позивач - ОСОБА_1 відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань з 27.10.2016 зареєстрована як фізична особа-підприємець. Основним видом економічної діяльності є роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (а.с. 43).

На підставі інформації Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області від 07.03.2018 №7161/03 щодо страхувальників, у яких кількість застрахованих осіб, які виконують роботи (надають послуги) з цивільно-правовими договорами, більше ніж чисельність штатних працівників у січні 2018 року та/або їх кількість значно збільшено у порівнянні з попередній звітним місяцем, 23.07.2018 Управлінням Держпраці у Чернівецькій області прийнято наказ №430 про проведення інспекційного відвідування на предмет дотримання вимог законодавства про працю, оформлення трудових відносин у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (місце реєстрації - АДРЕСА_2 , місце здійснення господарської діяльності - смт. Лужани Кіцманського району Чернівецької області) тривалістю 2 (два) робочих дні у період з 24.07.2018 по 25.07.2018 (а.с. 104).

У той же день, Управлінням Держпраці у Чернівецькій області видано головному державному інспектору відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Управління Держпраці у Чернівецькій області Моргоч В.І. направлення на проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування №04-189 (а.с. 55, 105).

За результатами інспекційного відвідування, ОСОБА_3 складено Акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю №ЧВ - 439/18/320/АВ від 25.07.2018, яким зафіксовано порушення позивачем ст. 21, ч. 1, 3 ст. 24 КЗпП України - впродовж січня 2018 року фізична особа - підприємець ОСОБА_1 не дотримувалась установленого чинним законодавством порядку прийняття та оформлення працівника на роботу відповідно до вимог глави ІІІ Кодексу законів про працю України. Зокрема, працівник ОСОБА_2 була допущена до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізацій державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу і з нею укладений цивільно-правовий договір, а не трудовий договір (а.с. 56, 106-111).

Примірник Акту інспекційного відвідування від 25.07.2018 №ЧВ-439/18/320/АВ підписано та отримано позивачем 25.07.2018, однак зроблено відмітку, що на вказаний акт будуть надані зауваження.

В той же день, з метою усунення порушень зафіксованих в Акті інспекційного відвідування від 25.07.2018 №ЧВ-439/18/320/АВ, відповідачем винесено Припис про усунення виявлених порушень №ЧВ-439/18/320-АВ/П від 25.07.2018, яким зобов`язано фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 при прийнятті на роботу працівників укладати із ними трудові договори та повідомляти органи ДФС. Строк усунення порушень - 30.07.2018 (а.с. 62, 112).

25.07.2018 відповідачем складено Протокол про адміністративне правопорушення №ЧВ-439/18/320/АВ/П/ПТ, яким зафіксовано порушення ст. 21 КЗпП України "Трудовий договір", пп. 6 ч. 1 та ч. 3 ст. 24 КЗпП України "Укладення трудового договору", оскільки працівник ОСОБА_2 була допущена до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування про прийняття працівника на роботу і з нею укладено цивільно-правовий договір, а не трудовий договір (а.с. 12-13).

27.07.2018 позивачем подано зауваження на акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю №ЧВ -439/18/320/АВ від 25.07.2018, в якому остання просила розглянути зауваження та повідомити про результати розгляду письмово. Крім того, позивач просила відомості про наявність зауважень внести до акту інспекційного відвідування. До зауваження було додано: письмові пояснення ОСОБА_2 , копію акту виконаних робіт від 31.01.2018 та копії квитанцій про сплату податків (а.с. 64-65, 70-71).

Зауваження отримано Управлінням Держпраці в Чернівецькій області 27.07.2018, що підтверджується відміткою управління (а.с. 65), однак листом від 31.07.2018 №2809/0/1-18 відповідачем повідомлено позивача про відхилення його заперечення на акт інспекційного відвідування №ЧВ-439/18/320/АВ/П/ПТ від 25.07.2018 (а.с. 66). Проте, доказів направлення вказаного листа на адресу позивача відповідачем до матеріалів справи не надано.

03.08.2018 відповідачем надіслано на адресу позивача Повідомлення про розгляд справи за ст. 265 КЗпП України, яким повідомлено позивача про необхідність з`явитись в Управління Держпраці у Чернівецькій області о 10 год. 45 хв. 16.08.2018 за адресою АДРЕСА_2 . Зелена, буд. 3, ІІІ поверх (а.с. 51, 52).

Зазначене повідомлення було надіслано засобами поштового зв`язку на адресу позивача 03.08.2018, прибуло у відділення поштового зв`язку за адресою позивача 06.08.2018, однак вручено позивачу 11.09.2018, що підтверджується наданим представником позивача до матеріалів справи скрін-шотом відстеження поштового відправлення 180 з офіційного сайту ПАТ Укрпошта.

23.08.2018 управлінням Держпраці у Чернівецькій області винесено постанову №ЧВ-439/18/320/АВ/П/ПТ/ТД-ФС/220 про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами, якою на підставі ст. 259 Кодексу законів про працю України, ст. 53 Закону України "Про зайнятість населення", ч. 3 ст. 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", п. 8 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року №509 та на підставі абз. 2 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 111690,00 грн. (а.с. 53-54, 113-114).

Примірник постанови від 23.08.2018 №ЧВ-439/18/320/АВ/П/ПТ/ТД-ФС/220 про накладення штрафу підписано та отримано позивачем 23.08.2018 року та зроблено відмітку, що не згідна з постановою і вважає, що її вина не доведена (а.с.114).

Не погоджуючись із діями працівників Управління Держпраці в Чернівецькій області щодо складання постанови від 23.08.2018 №ЧВ-439/18/320/АВ/П/ПТ/ТД-ФС/220, а також вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується та обставина, що ОСОБА_2 здійснюючи облік товарно-матеріальних цінностей не підпорядковувалась внутрішньому трудовому розпорядку, оплату отримувала не за процес праці, а за її результати, а відтак викладені у цивільно-правовому договорі умови не мають ознак, які притаманні трудовим відносинам, у зв`язку із чим постанова від 23.08.2018 №ЧВ-439/18/320/АВ/П/ПТ/ТД-ФС/220 про накладення штрафу на позивача в сумі 111690 грн. прийнята відповідачем без встановлення всіх обставин справи та без врахування наданих позивачем доказів, у зв`язку із чим винесена протиправно та підлягає скасуванню.

Колегія суддів, переглядаючи судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги, вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до п. 1 Положення Про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року №96 (далі- Положення №96) Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України "Про утворення територіальних органів Державної служби з питань праці та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України" від 11 лютого 2015 року №100 управління Держпраці у Чернівецькій області є територіальним органом Державної служби з питань праці.

За приписами п. 1 Положення про Управління Держпраці у Чернівецькій області, затвердженого наказом Держпраці від 03 серпня 2018 року №84 (далі - Положення №84) управління Держпраці у Чернівецькій області є територіальним органом Державної служби України з питань праці, що їй підпорядковуються.

Підпунктом 1 п. 3 Положення №84 визначено, що основними завданнями управління Держпраці є, зокрема, реалізація державної політики з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Відповідно до п.п 5 п. 4 Положення №84 управління Держпраці відповідно до покладених на нього завдань здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, в тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 №877-V (далі - Закон №877-V).

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону №877-V державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування) визначає Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України "Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 26 квітня 2017 року №295 (далі - Порядок №295, який був чинний на момент спірних правовідносин).

За приписами п. 2 Порядку №295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці, зокрема Держпраці та її територіальних органів.

Відповідно до п. 5 Порядку №295 інспекційні відвідування проводяться, зокрема: за інформацією Пенсійного фонду України та його територіальних органів про: роботодавців, які нараховують заробітну плату менше мінімальної; роботодавців, у яких стосовно працівників відсутнє повідомлення про прийняття на роботу; роботодавців, у яких протягом місяця кількість працівників, що працюють на умовах неповного робочого часу, збільшилась на 20 і більше відсотків; працівників, які виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами в одного роботодавця більше року; роботодавців, у яких стосовно працівників відсутні нарахування заробітної плати у звітному місяці (відпустка без збереження заробітної плати без дотримання вимог Кодексу Законів про працю України та Закону України "Про відпустки"); роботодавців, у яких протягом року не проводилась індексація заробітної плати або сума підвищення заробітної плати становить менше суми нарахованої індексації; роботодавців, у яких 30 і більше відсотків працівників працюють на умовах цивільно-правових договорів; роботодавців з чисельністю 20 і більше працівників, у яких протягом місяця відбулося скорочення на 10 і більше відсотків працівників.

Згідно з п. 8 Порядку №295 про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі.

Про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню.

Відповідно до п. 10 Порядку №295 тривалість інспекційного відвідування, невиїзного інспектування не може перевищувати 10 робочих днів, для суб`єктів мікропідприємництва та малого підприємництва - двох робочих днів.

Положеннями п. 19 Порядку №295 визначено, що за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.

Згідно з п.п. 20-21 Порядку №295 акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником. Один примірник акта залишається в об`єкта відвідування.

Якщо об`єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною.

Зауваження можуть бути подані об`єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів з дати підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження.

В свою чергу, механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення" визначено Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 р. №509 (далі - Порядок №509).

Згідно з п. 2 Порядку №509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи можуть бути накладені на підставі, зокрема, акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади

Справа розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня прийняття рішення про її розгляд (п.4 Порядку №509).

Відповідно до п. 5 Порядку №509 у разі надходження від суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого порушено справу, обґрунтованого клопотання про відкладення її розгляду, строк розгляду справи може бути продовжений уповноваженою посадовою особою, але не більше ніж на 10 днів.

Положеннями п. 6 Порядку №509 встановлено, що про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

За приписами п. 7 Порядку №509 справа розглядається за участю представника суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

Відповідно до п. 8 Порядку №509 розгляд справи розпочинається з представлення уповноваженої посадової особи, яка її розглядає. Зазначена особа роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Під час розгляду справи заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішується питання щодо задоволення клопотання.

За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу. Розгляд справ на підставі акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, акта, зазначеного в абзаці п`ятому пункту 2 цього Порядку, здійснюється уповноваженими посадовими особами Держпраці та її територіальних органів. Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінсоцполітики, один з яких залишається в уповноваженої посадової особи, що розглядала справу, другий - надсилається протягом трьох днів суб`єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або видається його представникові, про що на ньому робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника. У разі надсилання примірника постанови поштою у матеріалах справи робиться відповідна позначка.

Аналіз вищевказаних норм дає підстави для висновку, що управління Держпраці в Чернівецькій області на підставі висновків, викладених в акті перевірки наділене правом приймати постанову про накладення штрафу з урахуванням дотримання процедури, що встановлена Порядком №509.

Даючи правову оцінку доводам апеляційної скарги щодо правомірності дій відповідача при винесенні оскаржуваної постанови, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Як слідує з матеріалів справи, Акт №ЧВ-439/18/320/АВ від 25.07.2018, який складений за результатами інспекційного відвідування позивача, підписано та отримано позивачем 25.07.2018 року та зроблено відмітку, що на вказаний акт будуть надані зауваження.

27.07.2018 позивачем подано до Управління Держпраці у Чернівецькій області зауваження на акт інспекційного відвідування №ЧВ-439/18/320/АВ від 25.07.2018 року, в якому остання просила розглянути зауваження та повідомити про результати розгляду письмово. При цьому, до вказаного зауваження було долучено письмові пояснення ОСОБА_2 , копію акту виконаних робіт від 31.01.2018 та копії квитанцій про сплату податків (а.с. 64-65, 70-71).

Як пояснила позивач суду апеляційної інстанції, копію акту виконаних робіт від 31.01.2018 нею було надано посадовій особі відповідача ще під час інспекційного відвідування, однак в акті інспекційного відвідування навпаки зазначено про відсутність даного документа, що і стало підставою для подання заперечення на даний Акт із вказаними додатками.

Листом від 31.07.2018 №2809/0/1-18 відповідачем повідомлено позивача про відхилення його заперечення на акт інспекційного відвідування №ЧВ-439/18/320/АВ/П/ПТ від 25.07.2018 і, як вірно з`ясовано судом апеляційної інстанції, доказів направлення вказаного листа на адресу позивача відповідачем не надано.

Колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що у листі від 31.07.2018 №2809/0/1-18 відповідач не навів належного обґрунтування щодо підстав відхилення заперечення на акт інспекційного відвідування з відповідними додатками, в тому числі актом виконаних робіт, тоді як в апеляційній скарзі відповідач наголошує на тому, що акт виконаних робіт між позивачем та ОСОБА_2 не складався.

Суд апеляційної інстанції критично ставиться до зазначених доводів апеляційної скарги, оскільки відповідач фактично вказує на відсутність доказу, який ним же було протиправно відхилено, що вказує на порушення п.п. 20-21 Порядку №295.

Також в апеляційній скарзі відповідач вказує на те, що ним було вжито всіх заходів щодо належного повідомлення позивача про розгляд справи, оскільки позивач зверталася із заявою про перенесення розгляду справи 16.08.2019, а 23.08.2019 була присутня на розгляді.

Однак, колегія суддів враховує, що в матеріалах справи відсутні докази направлення на адресу позивача Повідомлення про розгляд справи за ст. 265 КЗпП України 23.08.2018 та докази отримання такого повідомлення позивачем.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що розгляд справи за ст. 265 КЗпП України 23.08.2018 та прийняття постанови №ЧВ-439/18/320/АВ/П/ПТ/ТД-ФС/220 здійснено відповідачем без дотримання пунктів 6-8 Порядку №509 та без врахуванням дотримання прав суб`єктів господарювання та роботодавців, щодо яких порушено справу, бути повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, надавати свої пояснення, заявляти клопотання та брати участь у дослідженні доказів під час розгляду справи, що вказує на протиправність оскаржуваних дій відповідача і доводи апеляційної скарги щодо належного повідомлення позивача про розгляд справи не підтверджуються доказами по справі.

Що ж до позиції апелянта стосовно правомірності винесення постанови від 23.08.2018 року №ЧВ-439/18/320/АВ/П/ПТ/ТД-ФС/220 про накладення штрафу, колегія суддів зазначає наступне.

Матеріалами справи підтверджується та обставина, що підставою для винесення оскаржуваної постанови та накладення штрафу відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України у розмірі 111690,00 грн. слугував висновок відповідача про порушення позивачем ст. 21 КЗпП України "Трудовий договір", пп. 6 ч. 1 та ч. 3 ст. 24 КЗпП України "Укладення трудового договору", оскільки працівник ОСОБА_2 була допущена до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, враховуючи, що з даним працівником укладено цивільно-правовий договір, а не трудовий договір.

Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначено Кодексом законів про працю України (КЗпП України).

Положеннями ч. 1 ст. 3 КЗпП України передбачено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Згідно з ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

За приписами ч. 1 ст. 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Загальне визначення цивільно-правового договору наведено у ст. 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), згідно якої договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно з ст. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Положеннями ч. 1 ст. 903 ЦК України визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Як зазначено Верховним Судом у постанові від 26.09.2018 у справі № 822/723/17 основною ознакою, що відрізняє цивільні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

Виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, працівник не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду.

Трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.01.2018 між позивачем (Замовник) та ОСОБА_2 (Виконавець) укладено цивільно-правовий договір, за умовами якого Замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобов`язання виконати такі роботи: Облік товарно-матеріальних цінностей. Термін дії договору: з 24.01.2018 по 31.01.2018 (а.с. 63).

Відповідно до вказаного договору Виконавець виконує роботу на свій ризик, самостійно організовує виконання роботи, не підпадає під дію правил внутрішнього розпорядку, не має права допомоги із соціального страхування, не сплачує страхові внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку із втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням.

Згідно з п. 2 вказаного договору за виконану роботу Замовник сплачує Виконавцеві винагороду у розмірі 800 грн за виконану роботу.

Тобто, із змісту договору від 24.01.2018 слідує, що за дорученням Замовника Виконавець зобов`язується на власний ризик виконати роботи в обсязі і на умовах передбачених договорами, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити дані роботи. Виконавець не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку Замовника, а сам організовує процес надання послуг (виконання робіт). Виконавець отримує фіксовану винагороду за виконану роботу.

На підтвердження виконання сторонами вищезазначеного договору складено акт виконаних робіт від 31.01.2018, відповідно до якого позивач прийняла від ОСОБА_2 послугу по обліку товарно-матеріальних цінностей, яка надавалась в період з 24.01.2018 по 31.01.2018, в магазині "Світанок" по вул АДРЕСА_3 в смт. Лужани АДРЕСА_2 , а саме перерахунок горілчаних, тютюнових виробів, а ОСОБА_2 надала послугу по обліку товарно-матеріальних цінностей та отримала винагороду в розмірі 800,00 грн. Сторонами підтверджується, що послуги по цивільно-правовому договору б/н від 24.01.2018 року були надані в повному обсязі, претензії відсутні. Винагорода в сумі 800,00 грн ОСОБА_2 . отримана.

Крім того, в ході розгляду справи судом першої інстанції були допитані в якості свідків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які підтвердили, що між ними було укладено саме цивільно-правовий договір щодо надання послуг по обліку товарно-матеріальних цінностей в магазині "Світанок" по вул. Першотравнева, 28-Б в смт. Лужани Кіцманського району Чернівецької області і вони не мали наміру укладати трудовий договір, оскільки послуга по обліку товарно-матеріальних цінностей була разова і надавалась ОСОБА_2 за короткий період.

При цьому, ОСОБА_1 зауважила, що не організовувала діяльність, не забезпечувала підрядними засобами, не вказувала час роботи, а також не ознайомлювала ОСОБА_2 із жодним локальним актом, оскільки надавала виконавцю робіт тільки доступ, де зберігаються товарно-матеріальні цінності та забезпечувала нормальне освітлення приміщення.

Свідок - ОСОБА_2 також вказала, що результати вказаної роботи нею фіксувались в зошиті товарно-матеріальних цінностей, який міститься в матеріалах справи (а.с.14-39).

За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання, що цивільно-правова угода між позивачем та ОСОБА_2 укладалась для виконання конкретної роботи, що спрямована на одержання певних результатів праці, не містила обов`язку виконавця дотримуватися правил внутрішнього трудового розпорядку, обов`язку підприємства забезпечувати виконавців матеріально-технічною базою, регламентації процесу праці, часу та тривалості робочого часу. У зв`язку з досягненням зазначеної мети взаємовідносини між позивачем та відповідною фізичною особою припинилися.

У зв`язку з цим, суд апеляційної інстанції вважає, що тлумачення відповідачем змісту цивільно-правової угоди як такої, що насправді містить ознаки трудового договору, є таким, що не ґрунтується на фактичних обставинах справи та не відповідає вимогам законодавства.

Аналогічна правова позиція наведена Верховним Судом у постанові від 06 березня 2019 року у справі №802/2066/16-а.

Крім того, в матеріалах справи міститься постанова Кіцманського районного суду Чернівецької області від 16.10.2018 у справі №718/1980/18 (провадження №3/718/845/18) провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 закрито у зв`язку із відсутністю в діях останньої складу адміністративного правопорушення ( а.с. 96-97).

Зі змісту даної постанови слідує, що суд прийшов до висновку, що обставинами справи, наявними доказами, зокрема, цивільно-правовим договором від 24.01.2018 року, актом виконаних робіт від 31.01.2018, поясненнями ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 , які заперечували, що співпраця між ними мала ознаки трудової діяльності підтверджено відсутність в діях фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що в діях ОСОБА_1 щодо укладення із фізичною особою ОСОБА_2 цивільно-правового договору відсутні порушення ст. 21 та ч. 1, 3 ст. 24 КЗпП України, а відтак постанова від 23.08.2018 №ЧВ-439/18/320/АВ/П/ПТ/ТД-ФС/220 про накладення штрафу прийнята відповідачем без встановлення всіх обставин справи та без врахування наданих позивачем доказів, а тому підлягала скасуванню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не підтверджують неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального, у зв`язку із чим підстави для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Управління Держпраці у Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 08 лютого 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 24 червня 2019 року.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Граб Л.С. Гонтарук В. М.