Справа № 826/13758/17
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2019-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Земляної Г.В., Мельничука В.П., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 лютого 2019 року адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкової вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом у якому просив визнати протиправними та скасувати податкову вимогу від 12.07.2017 № 46153-17 та рішення від 12.07.2017 № 46153-17 про опис майна у податкову заставу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на відсутність податкового боргу, оскільки самостійно визначені податкові зобов`язання з єдиного податку сплачувались в повному обсязі, жодних донарахувань контролюючим органом не визначалось. Крім того, позивач оскаржив рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку, прийнятого контролюючим органом у зв`язку з наявністю податкового боргу.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 лютого 2019 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрований в якості суб`єкта підприємницької діяльності та перебуває на обліку в ДПІ в Дарницькому районі в якості платника єдиного податку третьої групи.

ФОП ОСОБА_3 було подано до ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві звітні податкові декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця: від 27.01.2016 № , від 21.04.2016 № , від 14.07.2016 № , від 24.10.2016 № , від 04.02.2017 № , від 12.04.2017 № , в яких самостійно визначене податкове зобов`язання з єдиного податку в розмірі, 2120,00 грн., 11350,00 грн., 12850,00 грн., 14750,00 грн., 16950,00 грн. та 1900,00 грн.

Позивачем сплачено самостійно визначено податкове зобов`язання з єдиного податку згідно із платіжними дорученнями від 09.02.2016 № 6 на суму 2000,00 грн., від 19.04.2016 № 3 на суму 6350,00 грн., від 19.05.2016 № 1 на суму 6350,00 грн., від 26.07.2016 № 9 на суму 1500,00 грн., від 20.10.2016 № 25 на суму 1900,00 грн., від 11.01.2017 № 4 на суму 2200,00 грн., від 19.04.2017 № 18 на суму 1900,00 грн., від 10.07.2017 № 36 на суму 1950,00 грн., тобто на загальну суму 24150,00 грн.

Як зазначає відповідач, згідно даних інтегрованих карток станом на 12.07.2017 за позивачем обліковувався податковий борг з єдиного податку з фізичних осіб, який виник у зв`язку з недоплатою самостійно задекларованих податкових зобов`язань, та з урахуванням пені становить 36025,99 грн.

12.07.2017 відповідачем прийнято податкову вимогу № 46153-17, відповідно до якої за позивачем обліковується податковий борг за узгодженими грошовими зобов`язаннями з єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 36025,99 грн., з якого 35628,69 грн. основний платіж, та 397,30 грн. - штрафні (фінансові) санкції (штрафи).

З метою забезпечення виконання податкової вимоги, рішенням уповноваженої особи ГУ ДФС у м. Києві від 12.07.2017 № 46153-17 здійснено опис майна позивача у податкову заставу.

У статті 14 Податкового кодексу України (надалі за текстом - «ПК України») надано визначення термінів, що вживаються у ньому, розкрито і зміст терміну «податковий борг» - це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках;

За приписами пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, у разі коли платником податків не виконуються умови, визначені пунктом 57.1 ст. 57 ПК України, нараховані грошові зобов`язання після закінчення десятиденного терміну набувають статусу податкового боргу.

Згідно статті 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п. 88.1 ст. 88 ПК України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Знідно пп. 14.1.155 п. 14.1 ст. 14 ПК України податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом.

У разі невиконання платником податків грошового зобов`язання, забезпеченого податковою заставою, орган стягнення у порядку, визначеному цим Кодексом, звертає стягнення на майно такого платника, що є предметом податкової застави;

Відрповідно до пп. 89.1.1 п. 89.1 ст. 89 ПК України право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку.

Пунктом 89.3 статті 89 ПК України передбачено, що майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг.

Пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 р. № 2464-VI (надалі за текстом - «Закон № 2464-VI») на платника єдиного внеску покладено обов`язок щодо своєчасного та в повному обсязі нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 7 Закону № 2464-VI єдиний внесок для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, нараховується на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Пункт 6 частини 1 статті 1 Закону № 2464-VI визначає недоїмку, як суму єдиного внеску, своєчасно не нараховану та/або не сплачену у строки, встановлені цим Законом, обчислену органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Процедура нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування страхувальниками, визначеними Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів визначена Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказ Міністерства фінансів України 20 квітня 2015 року № 449 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 28 березня 2016 року № 393) та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 07 травня 2015 р. за № 508/26953 (надалі за текстом - «Інструкція»).

Згідно пункту 2 розділу VI Інструкції, тут та надалі у редакції що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції у порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції. Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

За змістом пункту 3 розділу VI Інструкції органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позову вказав на те, що позивачем самостійно визначено податкове зобов`язання з єдиного податку згідно податкових декларацій платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця від 27.01.2016 № , від 21.04.2016 № , від 14.07.2016 № , від 24.10.2016 № , від 04.02.2017 № , від 12.04.2017 № в загальному розмірі 59920,00 грн., яке не сплачено в повному обсязі.

Водночас, наказом Міністерства фінансів України Про затвердження форм податкових декларацій платника єдиного податку від 19 червня 2015 року №578, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 07 липня 2015 року за № 799/27244, затверджено форму податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця.

За змістом цього наказу Розділ 5 «Визначення податкових зобов`язань по єдиному податку» податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця заповнюється наростаючим підсумком з початку року (не заповнюється платником податку, що подає декларацію «Довідково»).

Відповідно до п. 293.3 статті 293 ПК України відсоткова ставка єдиного податку для платників третьої групи встановлюється у розмірі, зокрема 5 відсотків доходу - у разі включення податку на додану вартість до складу єдиного податку.

Як вбачається з податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за 2016 рік, зареєстрованої в ДПІ у Дарницькому районі 16 січня 2017 року, податкове зобов`язання по єдиному податку визначено в сумі 16 950,00 грн. з розрахунку 5 відсотків доходу (339 000,00 грн. х 5%).

Я вже було встановлено, позивачем, у рахунок погашення податкового зобов`язання з єдиного податку, сплачено кошти у загальній сумі 24 150,00 грн.

За таких обставин у контролюючого органу були відсутні підстави для направлення податкової вимоги та прийняття рішення про опис майна у податкову заставу

З огляду на викладене ухвалене у справі судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову.

У відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 лютого 2019 року скасувати та прийняти нове судове рішення.

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкову вимогу Головного управління ДФС у м. Києві №46153-17 від 12 липня 2017 року та рішення про опис майна у податкову заставу №46153-17 від 12 липня 2017 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) 5 600 (п`ять тисяч шістсот) грн. 00 коп. судових витрат із сплати судового збору.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова складена в повному обсязі 25 червня 2019 р.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя Г.В.Земляна

суддя В.П.Мельничук