Справа № 189/740/19
Суддя: Пустовар О. С.
Дата ухвалення: 2019-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 189/740/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25.06.2019 року смт. Покровське

Покровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Пустовар О.С.,

за участю секретаря Комеристої І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Бургаз Максима Васильовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №1093352 від 23.04.2019 року, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора роти №3 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Бургаз Максима Васильовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №1093352 від 23.04.2019 року.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 23.04.2019 року він керував транспортним засобом в складі тягача марки MAN TGХ 26.480 (номерний знак НОМЕР_1 ) з напівпричепом марки TAD CLASSIC 30-3 (номерний знак НОМЕР_2 ). 23.04.2019 року на 21 км 500 м, а/д М-04, Кіровоградська область, Олександрійське шосе, ТЗ був зупинений інспектором роти №3 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Бургазом М.В. та винесено відносно нього постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №1093352. Відповідно до вищевказаної постанови він визнаний винним у здійсненні правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП України. Як зазначено в оскаржуваній постанові: «водій керував ТЗ з причіпом НОМЕР_2 на якому перевозив негабаритний вантаж сіялку та трактор шириною 3 м без дозволу від Національної поліції України та без супроводу, відео 07, чим порушив п. 22.5 ПДР України» та накладено на нього штраф у розмірі 510,00 (п`ятсот десять) гривень. Дану постанову вважає незаконною, оскільки адміністративного правопорушення не вчиняв, в оскаржуваній постанові відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували його вину у даному правопорушенні, тому ця постанова підлягає скасуванню. 23.04.2019 року він здійснював перевезення вантажу, відповідно до наданого дозволу №5 НГ від 21.03.2019 року на участь у дорожньому русі транспортних засобів вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні. Під час зупинки та винесення оскаржуваної постанови ним були надані працівнику поліції для перевірки всі необхідні документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України, зокрема і дозвіл №5 НГ від 21.03.2019 року. Відповідно до вказаного дозволу, він має право на перевезення вантажу параметри якого не більше, зокрема ширина 3,75 м. Як вбачається він здійснював перевезення вантажу відповідно до наданого дозволу погодженим з НП маршрутом. Відповідач в постанові вказав фактичні габарити ТЗ з вантажем- 3 м, що не перевищує параметрів встановлених дозволом №5 НГ. Доречі, інспектор поліції в постанові не посилається на номер дозволу і його параметри. Відповідно до п. 27 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, що затверджені постановою КМУ №30 від 18.01.2001 року супровід автомобілем прикриття обов`язковий у разі, коли ширина великогабаритного транспортного засобу спеціального призначення перевищує 3,5 чи довжина 24 метри. Оскільки вантаж, що перевозив позивач не перевищував ширину 3,5 м, тому й не потребує супровід автомобілем прикриття. Враховуючи вищенаведене, позивач просить задовольнити адміністративний позов.

Розгляд вказаної справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження на підставі ухвали Покровського районного суду Дніпропетровської області від 03.05.2019 року.

Ухвалою суду, яка направлена відповідачу в установленому порядку, останньому був наданий строк для подання заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також строк для подання відзиву на позов.

Відповідач направив до суду відзив на позовну заяву в обґрунтування якого посилався на вимоги КУпАП, Закону України «Про національну поліцію», Закону України «Про дорожній рух», ПДР України, Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, що затверджені постановою КМУ №30 від 18.01.2001 року, зазначивши, що 23.04.2019 року о 13 год. 45 хв. при здійсненні патрулювання екіпажем ним та його напарником було зафіксовано факт адміністративного правопорушення, а саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом MAN, днз АЕ8359 НОМЕР_3 з порушенням правил перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів, чим порушив п. 22.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 132-1 КУпАП. З відеозапису дійсно видно, що водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом MAN днз НОМЕР_1 з причепом днз НОМЕР_2 на якому перевозив негабаритний вантаж, сіялку та трактор шириною 3 метра без дозволу від Національної поліції та супроводу. Крім того, позивач обґрунтував свої позовні вимоги не зробив жодних посилань та не надав жодних доказів, як на підставу своїх заперечень щодо відсутності в його діях порушень ПДР України з чого можна було б зробити висновок про те, що дії інспектора поліції в частині притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП є незаконними, а постанову про притягнення до адміністративної відповідальності було складено з порушеннями норм чинного законодавства України. В зв`язку з вищенаведеним, просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що постановою серії ЕАВ №1093352 від 23.04.2019 року, винесеною інспектором батальйону 1 роти 3 УПП в Кіровоградській області лейтенантом поліції Бургаз М.В., позивача ОСОБА_1 за порушення п. 22.5 ПДР (водій керував тз з причепом НОМЕР_2 на якому перевозив негабаритний вантаж сіялку та трактор шириною 3 метра без дозволу від нацполіції та без супроводу, відео 07), було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. (а.с.4).

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За вимогами частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з ч.5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За п.1.3. Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9).

Відповідно до статті 132-1 КУпАП, адміністративна відповідальність наступає за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами. В санкції даної статті також вказано, що за дане правопорушення несуть відповідальність і водії.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України передбачено, що за спеціальними правилами здійснюється рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м.

При цьому основним документом, що надає право на рух великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, є дозвіл, що видається перевізнику Національною поліцією за наявності узгодження з дорожніми, комунальними підприємствами і організаціями.

Як встановлено під час розгляду справи в суді, позивач ОСОБА_1 керував транспортним засобом в складі тягача марки MAN TGХ 26.480 (номерний знак НОМЕР_1 ) з причіпом марки TAD CLASSIC 30-3 (номерний знак НОМЕР_2 ).

При цьому до матеріалів справи позивачем надано копію дозволу № НОМЕР_4 на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, строк дії якого з 21.03.2019 року по 04.05.2019 року, згідно якого, вантажному автомобілю МАN TGХ 26.480, державний номерний знак НОМЕР_1 , з причіпом TAD CLASSIC 30-3, державний номерний знак НОМЕР_2 , дозволено перевозити вантаж - довжиною 22 м., шириною 3,75 м., висотою 4,49 м., загальною вагою 40 т., з навантаженням на найбільш навантажену вісь 11 т., вантаж виступає за задній габарит ТЗ 3,0 м. (а.с.5).

Як зазначено позивачем, 23.04.2019 року він здійснював перевезення вантажу відповідно до вищевказаного дозволу. Даний факт відповідачем ніяк не спростовано.

В якості доказу вчиненого позивачем адміністративного правопорушення відповідачем надано суду диск з відеозаписом.

З оглянутого відеозапису вбачається, що він не містить доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а саме перевищення ширини великогабаритного транспортного засобу спеціального призначення 3,5 м. супровід автомобілем прикриття якого є обов`язковий та керування водієм транспортним засобом без дозволу від Національної поліції України. Як встановлено, з оглянутого в судовому засіданні відеозапису, інспектором було оглянуто наданий позивачем дозвіл №5 НГ, однак було зазначено, що ОСОБА_1 не має права рухатись за вказаним дозволом, оскільки не має супроводу автомобілем прикриття, тому дозвіл є недійсним. Твердження позивача, що супровід автомобілем прикриття потрібний, коли ширина вантажу перевищує 3,5 м. не були прийняті інспектором та досліджені під час прийняття рішення та винесення оскаржуваної постанови.

Відповідно до статті 33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30 (Правила № 30) рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Відповідно до п. 7 вказаних Правил, дозвіл видається на одноразовий проїзд великогабаритного та великовагового транспортного засобу. У разі здійснення постійних проїздів по одному маршруту тим самим транспортним засобом дозвіл може видаватися на кілька проїздів, але не більше ніж на три місяці.

Отже, дозвіл № 04 НГ від 04.04.2019 року не є одноразовий, а виданий на певний період, що не перевищує три місяці, а отже не може бути беззаперечним доказом перевезення вантажу позивачем, що перевищує нормативні габарити, що потребує супроводу автомобілем прикриття, в день складання постанови відповідачем.

Водночас, зазначеним дозволом не заборонено рух ТЗ без супроводження автомобілем прикриття коли ширина великогабаритного транспортного засобу спеціального призначення не перевищує 3,5 м.

Відповідно до пункту 27 Правил № 30 супровід автомобілем прикриття обов`язковий у разі, коли ширина великогабаритного транспортного засобу спеціального призначення перевищує 3,5 чи довжина 24 метри.

Таким чином, відповідач встановлюючи перевищення нормативних габаритів, що потребує обов`язкового супроводу автомобілем прикриття, на думку суду повинен був надати належні цьому докази.

Відповідно до п. 1.10 ПДР габаритно-ваговий контроль - перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю.

Однак, факт перевищення нормативних габаритів ТЗ, що потребувало б обов`язкового супроводу автомобілем прикриття, та факт того, що позивач перевозив габаритний вантаж без дозволу від Національної поліції України, належними та допустимими доказами відповідачем не підтверджено, відповідно й підстави для притягнення позивача до відповідальності за порушення пункту 22.5 ПДР відсутні.

Згідно ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Жодних належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідач суду не надав, доводи позивача, якими він заперечує постанову, не спростував.

Дані, які містяться в постанові про адміністративне правопорушення не дають можливості встановити наявність порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху і, відповідно, наявність адміністративного правопорушення.

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченими статтями 283, 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №1093352 від 23.04.2019 року підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Керуючись ст.2, ст.6, ст.9, ст.72, ст.73, ст.75, ст.77, ч.9 ст.205, ст.241, ст.242, ст.244, ст.245 КАС України, на підставі ст. 132-1 КУпАП, суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Бургаз Максима Васильовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №1093352 від 23.04.2019 року задовольнити.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення ЕАВ №1093352 від 23.04.2019 року винесену інспектором роти №3 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Бургазом Максимом Васильовичем відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 (п`ятсот десять) гривень.

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП ОСОБА_1 від 23.04.2019 року закрити.

Апеляційна скарга на судові рішення у справах, визначених ст.286 КАС України, у відповідності до ч.4 цієї статті, може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду через Покровський районний суд Дніпропетровської області.

Суддя О.С. Пустовар