Справа № 520/11757/18
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2019-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2019 р.Справа № 520/11757/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Любчич Л.В. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

представника позивача Ткаченко С.В.

представника відповідача Павленка О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.03.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Лук`яненко М.О., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 13.03.19 року по справі № 520/11757/18

за позовом Борівського комунального водопровідно-каналізаційного підприємства

до Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Борівське комунальне водопровідно-каналізаційне підприємство (далі - позивач) звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Харківській області (далі ГУ ДФС у Харківській області, відповідач), в якому просить суд, скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області прийняті від 08.05.2018р.:

- № про зобов`язання сплатити штраф на загальну суму 86489,49 грн.;

-№ про зобов`язання сплатити штраф на загальну суму 2845,53 грн..

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.03.2019 року Адміністративний позов Борівського комунального водопровідно-каналізаційного підприємства до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень - задоволено.

Скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області прийняті від 08.05.2018: № про зобов`язання сплатити штраф на загальну суму 86489,49 грн.; № про зобов`язання сплатити штраф на загальну суму 2845,53 грн..

Стягнуто на користь Борівського комунального водопровідно-каналізаційного підприємства (вул. Миру, буд. 76, смт. Борова, Борівський район, Харківська область,63801) сплачений судовий збір у розмірі 1762,00 (одну тисячу сімсот шістдесят дві гривні) грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057).

Відповідач, не погодившись з даним рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що рішення суду першої інстанції прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права, а саме п.п.14.175 п.14.1 ст. 14 та ст.126 Податкового кодексу України, та з викладенням в ньому висновків, які не відповідають обставинам справи.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягав на законності судового рішення та просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі, посилаючись на мотиви та доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти апеляційної скарги та зазначив, що рішення суду першої інстанції є правомірним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачає.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що фахівцем Головного управління ДФС у Харківській області проведено камеральну перевірку Борівського комунального водопровідно-каналізаційного підприємства з питання дотримання термінів сплати податкових зобов`язань з податку на додану вартість.

Результати перевірки оформлені актом №23810/20-40-12-08-18/30039194 від 07.12.2017 року, яким зафіксовано несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобов`язань з податку на додану вартість по Борівському комунальному водопровідно-каналізаційному підприємстві у періоді з грудня 2014 року по березень 2017 року по податковим деклараціям з ПДВ за липень 2014 - січень 2016 року, чим порушено п.57.1 ст. 57 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI.

На підставі вказаного акту перевірки 05.01.2018 контролюючим органом складено податкові повідомлення - рішення: №, №.

Позивач не погодившись із винесеними податковими повідомленнями - рішеннями: №, № від 05.01.2018, оскаржив їх в адміністративному порядку до Державної фіскальної служби України.

Рішенням Державної фіскальної служби України від 28.03.2018 №11018/6/99-99-11-03-01-25, повідомленнями - рішеннями від 05.01.2018: №, № скасовано.

Окрім іншого, в рішенні зазначено про необхідність складення нових податкових повідомлень - рішень із дотримання вимог Податкового кодексу України, оскільки не враховано, що штрафні санкції частково застосовано поза межами строків визначених п.114.1 ст. 114, ст. 102 Податкового кодексу України.

За результатами розгляду скарги позивача від 23.01.2018 №16 та рішення Державної фіскальної служби України від 28.03.2018 №11018/6/99-99-11-03-01-25, контролюючим органом 08.05.2018 відповідно до пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість, винесені податкові повідомлення-рішення: №, яким зобов`язано сплатити штрафні санкції на загальну суму 86489,49 грн.; №, яким зобов`язано сплатити штрафні санкції на загальну суму 2845,53 грн..

Не погодившись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи той факт, що відповідачем при складані спірних рішень не враховано норми 102.1 статті 102, статті 114 Податкового кодексу України, тобто, строк давності для застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів), податкові повідомлення - рішення від 08.05.2018: № про зобов`язання сплатити штраф на загальну суму 86489,49 грн.; № про зобов`язання сплатити штраф на загальну суму 2845,53 грн. є протиправними, винесеними з порушеннями норм чинного законодавства України та такими, що підлягають скасуванню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до п.1.1 ст.1 Податкового кодексу України (далі ПК України, Кодекс) цей Кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статі 14 Податкового кодексу України (далі по тексту -ПКУ) визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України встановлено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (абз. 1 п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для винесення спірних податкових повідомлень-рішень за несвоєчасну сплату позивачем узгоджених податкових зобов`язань по екологічному податку, податковим органом застосовано до підприємства штрафні санкції, передбачені п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України.

У відповідності до п.126.1 ст.126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу, при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Згідно абз.2 п.126.1 ст.126 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Отже, відповідно до зазначених норм Податкового кодексу України, пеня та штрафні санкції нараховуються на податковий борг, яким є сума коштів, яку платник мав сплатити, але не сплатив своєчасно до відповідного бюджету як податок, що визначений в порядку та строки, встановлені Кодексом.

Крім того, колегія суддів зазначає, що нарахування контролюючим органом штрафних санкцій має відбуватись з урахуванням строків давності, встановлених Податковим кодексом України.

Строки давності для застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) врегульовано статтею 114 Податкового кодексу України, відповідно до якої граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу.

Відповідно до п.102.1 ст.102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Із аналізу наведеної норми слідує, що строк у 1095 днів для проведення перевірки поставлено у залежність від:

- останнього дня граничного строку подання податкової декларації,

- та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом,

- якщо така податкова декларація була надана пізніше - дня її фактичного подання.

Згідно із п.114.1 ст.114 ПК України граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу.

Отже, колегія суддів зазначає, що враховуючи той факт, що відповідачем при складані спірних рішень не враховано норми 102.1 статті 102, статті 114 Податкового кодексу України, тобто, строк давності для застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів), податкові повідомлення - рішення від 08.05.2018: № про зобов`язання сплатити штраф на загальну суму 86489,49 грн.; № про зобов`язання сплатити штраф на загальну суму 2845,53 грн. є протиправними, винесеними з порушеннями норм чинного законодавства України та такими, що підлягають скасуванню.

Аналогічна позиція суду викладена у висновках Верховного Суду викладеними у постанові від 10.05.2018 по справі №820/3544/17.

У спірних правовідносинах суд також застосовує рішення Європейського суду з прав людини у справах "Серков проти України" (заява №39766/05), "Щокін проти України" (заяви №23759/03 та №37943/06), які відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" підлягають застосуванню судами як джерела права.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що позивач, надавши письмові докази, що були предметом дослідження при розгляді справи судом першої інстанції, виконав вимоги ч.1 ст. 77 КАС України.

Натомість, відповідач, заперечуючи проти позову, в порушення вимог ч.2 ст. 77 КАС України, не надав жодних належних і допустимих доказів на підтвердження законності та обґрунтованості власних дій, що є предметом оскарження позивачем.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 4 ст. 241, ч. 3 ст. 243, ст.ст. 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.03.2019 року по справі № 520/11757/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді Л.В. Любчич О.В. Присяжнюк
Повний текст постанови складено 25.06.2019 року