Справа № 160/3289/19
Суддя: Віхрова Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2019-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 червня 2019 року Справа № 160/3289/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Віхрової В.С.
при секретарі судового засідання Мосесові А.Р.
представника позивача Дехтярьова Д.В.
представника відповідача 1 Грек К.А.
представника третьої особи Кульбаки С.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Приватного підприємства фірми "ЕЛІТА" до Державної регуляторної служби України, Державної екологічної інспекції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: Державна екологічна інспекція у Дніпропетровській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, -
11.04.2019 р. Приватне підприємство фірма "ЕЛІТА" (надалі позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Державної регуляторної служби України (надалі відповідач 1), Державної екологічної інспекції України (надалі відповідач 2), в якій просить (з урахуванням уточнень від 24.04.2019 р.):
-визнати протиправними та скасувати окремі положення Наказу Державної екологічної інспекції України №262 від 30.11.2018 року, щодо затвердження «Плану проведення заходів державного нагляду (контролю) Державної екологічної інспекції на 2019 рік», в частині затвердження відображеного напису «Середній» розміщеного у плані здійснення заходів державного нагляду (контролю) Державної екологічної інспекції України на 2019 рік за порядковим номером 1523 у шостому стовпчику за назвою «Ступінь ризику», а також напису «10» розміщеного у плані здійснення заходів державного нагляду (контролю) Державної екологічної інспекції України на 2019 рік за порядковим номером 1523 у восьмому стовпчику за назвою «Строк здійснення заходу»;
-визнати протиправними та скасувати окремі положення плану здійснення заходів державного нагляду (контролю) Державної екологічної інспекції України на 2019 рік затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України №262 від 30.11.2018 року, в частині відображення напису «Середній» розміщеного у плані здійснення заходів державного нагляду (контролю) Державної екологічної інспекції на 2019 рік затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України №262 від 30.11.2018 року за порядковим номером 1523 у шостому стовпчику за назвою «Ступінь ризику», а також напису «10» розміщеного у плані здійснення заходів державного нагляду (контролю) Державної екологічної інспекції України на 2019 рік затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України №262 від 30.11.2018 року за порядковим номером 1523 у восьмому стовпчику за назвою «Строк здійснення заходу»;
-зобов`язати Державну екологічну інспекцію України (ідентифікаційний код юридичної особи: 37508533) внести відомості до окремих положень плану здійснення заходів державного нагляду (контролю) Державної екологічної інспекції України на 2019 рік в частині відображення напису «Незначний» у клітині таблиці котра розміщена на перетині рядка за порядковим номером 1523 та шостим стовпчиком за назвою «Ступінь ризику», а також напису «5» у клітині таблиці котра розміщена на перетині рядка за порядковим номером 1523 та восьмим стовпчиком за назвою «Строк проведення заходу».
За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями Дніпропетровського окружного адміністративного суду справа №160/3289/19 передана до розгляду судді Віхровій В.С.
Згідно з ч. 2 ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Згідно ст. 261 КАС України відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі. Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі. Треті особи мають право подати пояснення щодо позову у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, а щодо відзиву - протягом десяти днів з дня його отримання.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 262 КАС розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.04.2019 р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін у судове засідання, призначене на 08.05.2019 р. об 11:20 год.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.05.2019 р. в задоволені клопотання Державної екологічної інспекції України про проведення судового засідання в режимі відеоконференції відмовлено.
Від Державної регуляторної служби України 07.05.2019 р. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Для повторного виклику сторін, судове засідання 07.05.2019 р. відкладено до 10:00 год. 27.05.2019 р.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.05.2019 р. в задоволені клопотання Державної екологічної інспекції України про проведення судового засідання в режимі відеоконференції відмовлено.
14.05.2019 р. через канцелярію Дніпропетровського окружного адміністративного суду позивачем подано відповідь на відзив Державної екологічної інспекції України, відповідно до якого позивач не згоден з позицією відповідача 2 та вказує на неправомірні дії інспекції з початку затвердження Плану, про що наводить відповідні доводи.
23.05.2019 р. засобами електронного зв`язку та 24.04.2019 через канцелярію суду Державною регуляторною службою України подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого повідомлено суд, що під час затвердження Плану здійснення комплексних заходів на 2019 рік ДРС діяла лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України без порушення прав та інтересів позивача.
27.05.2019 р. через канцелярію Дніпропетровського окружного адміністративного суду позивачем подано відповідь на відзив Державної регуляторної служби України, відповідно до змісту якого позивач заперечує проти доводів ДРС та вказує, що ним неправомірно обрано пасивну поведінку при формуванні висновків по справі.
У судове засідання 27.05.2019 р. прибули уповноважені представники позивача та відповідача 1.
У судовому засіданні судом ухвалено залучити до участі у справі в якості третьої особи Державну екологічну інспекцію у Дніпропетровській області та витребувати від Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області документи по справі, що стосується предмету розгляду. У зв`язку із чим розгляд справи відкладено до 10:45 год. 05.06.2019 р.
05.06.2019 р. через канцелярію Дніпропетровського окружного адміністративного суду Державною регуляторною службою України подано заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, згідно яких відповідач 1 підтримує позицію, викладену у своєму відзиві.
У судове засідання 05.06.2019 р. прибули уповноважені представники позивача, відповідача 1 та третьої особи.
Третьою особою надані пояснення по справі.
Для надання додаткових доказів по справі, розгляд справи відкладено до 11:20 год. 12.06.2019 р.
07.06.2019 р. через канцелярію Дніпропетровського окружного адміністративного суду Державною регуляторною службою України подано аналогічні за змістом заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву тим, які подані 05.06.2019 р.
12.06.2019 р. через канцелярію Дніпропетровського окружного адміністративного суду Державною екологічною інспекцією у Дніпропетровській області подано додаткові пояснення по справі.
У судове засідання 12.06.2019 р. прибули уповноважені представники позивача, відповідача 1 та третьої особи.
Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.
Представник відповідача 1 проти позову заперечував, просив відмовити в задоволенні позовної заяви.
Представник третьої особи надав пояснення по справі, у задоволенні позову просив відмовити.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», та на виконання Вимог до оформлення річних та комплексного планів здійснення заходів державного нагляду (контролю), унесення змін до них та звіту щодо їх виконання, затверджених спільним наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України та Державної регуляторної служби України від 07.08.2017 р. №1170/81, Державною регуляторною службою України винесено Наказ від 15.11.2018 року №152, яким затверджено план комплексних планових заходів державного нагляду (контролю) на 2019 рік.
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», з метою реалізації повноважень Державної екологічної інспекції України, визначених положенням про Державну екологічну інспекцію України, затвердженим постановою КМУ від 19.04.2017 р. №275 та з урахуванням Плану здійснення комплексних заходів державного нагляд (контролю) на 2019 рік, затвердженим наказом Державної регуляторної служби України від 15.11.2018 р. №152 видано Наказ від 30.11.2018 р. за №262, яким затверджено План здійснення заходів державного нагляду (контролю) Державної екологічної інспекції України на 2019 рік.
Не погоджуючись з віднесенням підприємства до суб`єктів господарювання із середнім ступенем ризику позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відповідно до Положення про Державну регуляторну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.12.2014 р. №724 (надалі - Положення № 724), Державна регуляторна служба України (ДРС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України і який реалізує державну регуляторну політику, політику з питань нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, ліцензування та дозвільної системи у сфері господарської діяльності та дерегуляції господарської діяльності.
ДРС є спеціально уповноваженим органом з питань ліцензування та дозвільної системи у сфері господарської діяльності (п.1).
ДРС у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства (п.2).
В п. 3 Положення №724 визначені основні завдання ДРС, до яких, зокрема, відноситься реалізація державної регуляторної політики, політики з питань нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, ліцензування та дозвільної системи у сфері господарської діяльності.
Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначені Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (надалі - Закон № 877).
За визначеннями, наданими у статті 1 Закону № 877, державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища;
заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.
Так, за приписами частини першої статті 5 Закону № 877, планові заходи здійснюються відповідно до річних планів, що затверджуються органом державного нагляду (контролю) не пізніше 1 грудня року, що передує плановому. Внесення змін до річних планів здійснення заходів державного нагляду (контролю) не допускається, крім випадків зміни найменування суб`єкта господарювання та виправлення технічних помилок.
Плановим періодом вважається рік, який обчислюється з 1 січня по 31 грудня планового року.
Плани здійснення заходів державного нагляду (контролю) на наступний плановий період повинні містити дати початку кожного планового заходу державного нагляду (контролю) та строки їх здійснення.
Протягом планового періоду здійснення більш як одного планового заходу державного нагляду (контролю) щодо одного суб`єкта господарювання одним і тим самим органом державного нагляду (контролю), не допускається.
За наявності у суб`єкта господарювання відокремлених підрозділів планові заходи державного нагляду (контролю) щодо такого суб`єкта господарювання можуть здійснюватися одночасно в усіх відокремлених підрозділах протягом строку здійснення одного планового заходу.
Органи державного нагляду (контролю) щороку визначають перелік суб`єктів господарювання, які підлягають плановим заходам державного нагляду (контролю) у плановому періоді, та не пізніше 15 жовтня року, що передує плановому, забезпечують внесення відомостей про таких суб`єктів господарювання до інтегрованої автоматизованої системи державного нагляду (контролю) для автоматичного виявлення нею суб`єктів господарювання, які підлягають комплексним плановим заходам державного нагляду (контролю).
Проект плану здійснення комплексних заходів державного нагляду (контролю) формується інтегрованою автоматизованою системою державного нагляду (контролю).
План здійснення комплексних заходів державного нагляду (контролю) на відповідний плановий період для всіх органів державного нагляду (контролю) затверджує центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну регуляторну політику, політику з питань нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, ліцензування та дозвільної системи у сфері господарської діяльності та дерегуляції господарської діяльності, оприлюднює на своєму офіційному веб-сайті та вносить відомості до інтегрованої автоматизованої системи державного нагляду (контролю) до 15 листопада року, що передує плановому.
Річні плани здійснення планових заходів державного нагляду (контролю) на відповідний плановий період з урахуванням узгоджених дат початку та строків здійснення визначених у плані здійснення комплексних заходів державного нагляду (контролю), затверджують органи державного нагляду (контролю), оприлюднюють на своїх офіційних веб-сайтах та вносять відомості до інтегрованої автоматизованої системи державного нагляду (контролю) до 1 грудня року, що передує плановому.
Вимоги до оформлення річних та комплексного планів здійснення заходів державного нагляду (контролю), внесення змін до них та звіту щодо їх виконання визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну регуляторну політику, політику з питань нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, ліцензування та дозвільної системи у сфері господарської діяльності та дерегуляції господарської діяльності.
Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України та Державної регуляторної служби України від 07.08.2017 року № 1170/81, затверджено Вимоги до оформлення річних та комплексного планів здійснення заходів державного нагляду (контролю), унесення змін до них та звіту щодо їх виконання, які визначають правила оформлення річних та комплексного планів здійснення заходів державного нагляду (контролю), унесення змін до них та звіту щодо їх виконання (далі - Вимоги).
Так, за приписами частин 3-4 Вимоги ДРС до 15 листопада року, що передує плановому, затверджує план здійснення комплексних заходів державного нагляду (контролю) на відповідний плановий період для всіх органів державного нагляду (контролю), за формою згідно з додатком 1 до цих Вимог, оприлюднює на своєму офіційному веб-сайті та вносить відомості до інтегрованої автоматизованої системи державного нагляду (контролю).
Органи державного нагляду (контролю) до 01 грудня року, що передує плановому, затверджують річні плани здійснення заходів державного нагляду (контролю) на відповідний плановий період з урахуванням узгоджених дат початку та строків здійснення визначених у плані здійснення комплексних заходів державного нагляду (контролю) за формою, згідно з додатком 2 до цих Вимог.
Пунктом 18 Порядку функціонування інтегрованої автоматизованої системи державного нагляду (контролю), внесення відомостей до неї та строки розміщення цих відомостей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.05.2017 року № 387 (надалі - Порядок № 387) передбачено, що функціональні можливості системи забезпечують, зокрема, формування річних планів органів державного нагляду (контролю), плану здійснення комплексних заходів державного нагляду (контролю) на плановий період та звітів про стан виконання зазначених планів.
Крім того, згідно з пунктом 19 Порядку № 387 до структури автоматизованої системи входить, зокрема, підсистема управління змістовим наповненням системи, призначена для автоматизованого формування проекту плану здійснення комплексних заходів державного нагляду (контролю) органів державного нагляду (контролю) на плановий період та збереження відомостей про заходи державного нагляду (контролю).
Відповідно до пункту 21 Порядку № 387, наповнення автоматизованої системи забезпечується суб`єктами наповнення шляхом розміщення та оновлення відомостей про заходи державного нагляду (контролю) через завантаження даних до системи.
Згідно зі частиною восьмою статті 4 Закону № 877, створення та функціонування інтегрованої автоматизованої системи державного нагляду (контролю) забезпечує центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну регуляторну політику, політику з питань нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, ліцензування та дозвільної системи у сфері господарської діяльності та дерегуляції господарської діяльності, який є її держателем.
Відповідно до пункту 1 Положення про Державну регуляторну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.12.2014 року № 724 (далі - Положення), Державна регуляторна служба України, є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України і який реалізує державну регуляторну політику, політику з питань нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, ліцензування та дозвільної системи у сфері господарської діяльності та дерегуляції господарської діяльності.
Державна регуляторна служба України, є спеціально уповноваженим органом з питань ліцензування та дозвільної системи у сфері господарської діяльності.
У пункті 3 Положення визначено, що на Державну регуляторну службу України покладається ряд основних завдань, одним з яких, є реалізація державної регуляторної політики, політики з питань нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, ліцензування та дозвільної системи у сфері господарської діяльності.
З аналізу вказаних правових норм вбачається, що Державна регуляторна служба України є держателем автоматизованої системи, що забезпечує створення та функціонування цієї системи. Розробка та затвердження Державною регуляторною службою України плану комплексних заходів державного нагляду (контролю) на відповідний рік, на підставі якого, органи державного нагляду (контролю) затверджують свої річні плани заходів державного нагляду (контролю), здійснюється після внесення відомостей до автоматизованої системи від органів державного нагляду (контролю), в даному випадку - Державної екологічною службою України про суб`єктів господарювання, які підлягають плановим заходам державного нагляду (контролю).
Так, з метою інформаційного забезпечення діяльності органів державного нагляду (контролю) та суб`єктів господарювання ДРС 18.10.2018 р. проінформувала про формування проекту плану здійснення комплексних заходів державного нагляду (контролю) на 2019 рік, розмістивши відповідне повідомлення на офіційному сайті ДРС www.drs.gov.ua.
У вказаному повідомленні ДРС, зокрема зазначила, що суб`єкт господарювання має право відмовитися від проведення комплексного планового заходу державного нагляду (контролю). Для цього йому до затвердження плану здійснення комплексних заходів державного нагляду (контролю) на 2019 рік, яке відбудеться 15.11.2018 р., необхідно письмово звернутись з відповідною заявою до Державної регуляторної служби України. У такому разі перевірка суб`єкта господарювання буде проводиться згідно з річними планами органів державного нагляду (контролю). Також вказано, що технічна реалізація відмови суб`єкта господарювання від проведення комплексного планового заходу державного нагляду (контролю) можлива виключно до затвердження плану здійснення комплексних заходів державного нагляду (контролю), оскільки чинне законодавство не передбачає можливості внесення змін до затвердженого плану здійснення комплексних заходів державного нагляду (контролю з причин відмови від проведення комплексного планового заходу державного нагляду і контролю). У разі виявлення суб`єктом господарювання у проекті плану здійснення комплексних заходів державного нагляду (контролю) помилок щодо назви суб`єкта господарювання, коду ЄДРПОУ, адреси, ступеню ризику, тривалості перевірки тощо, з вимогами щодо виправлення таких помилок слід звертатись до органів державного нагляду (контролю).
В подальшому, на підставі внесених відомостей органами державного нагляду (контролю) до автоматизованої системи 15.11.2018 р. був автоматично сформований План здійснення комплексних заходів на 2019 рік, який ДРС наказом від 15.11.2018 № 152 затвердила та оприлюднила на офіційному сайті.
Так, згідно положень статті 5 Закону № 877:
не пізніше 15 жовтня року, що передує плановому, органи державного нагляду (контролю) щороку визначають перелік суб`єктів господарювання, які підлягають плановим заходам державного нагляду (контролю) у плановому періоді, забезпечують внесення відомостей про таких суб`єктів господарювання до інтегрованої автоматизованої системи державного нагляду (контролю) для автоматичного виявлення нею суб`єктів господарювання, які підлягають комплексним плановим заходам державного нагляду (контролю);
до 15 листопада року, що передує плановому, ДРС затверджує План здійснення комплексних заходів державного нагляду (контролю) на відповідний плановий період для всіх органів державного нагляду (контролю), оприлюднює на своєму офіційному веб-сайті та вносить відомості до інтегрованої автоматизованої системи державного нагляду (контролю);
до 1 грудня року органи державного нагляду (контролю) затверджують Річні плани здійснення планових заходів державного нагляду (контролю) на відповідний плановий період з урахуванням узгоджених дат початку та строків здійснення визначених у плані здійснення комплексних заходів державного нагляду (контролю) затверджують, оприлюднюють на своїх офіційних веб-сайтах та вносять відомості до інтегрованої автоматизованої системи державного нагляду (контролю).
Таким чином, Законом № 877 відведені розумні інтервали часу, достатні для вжиття суб`єктами господарювання заходів, щоб з`ясувати обставини (підстави, тощо) щодо їх включення до річних планів заходів державного нагляду (контролю) на наступний плановий період яких органів державного нагляду (контролю), до якого ступеню ризику віднесено таких суб`єктів господарювання, на які дати призначено проведення планових заходів державного нагляду (контролю), а також провести з органом державного нагляду (контролю) консультації щодо характеристик своєї діяльності, які стали підставою для включення їх до річних планів заходів державного нагляду (контролю).
Відтак, не погоджуючись з відомостями, внесених до плану заходів державного нагляду (контролю) позивач мав право звернутися з приводу віднесення ППФ «ЕЛІТА» до середнього ступеня ризику до Державної екологічної інспекції України, як до органу державного нагляду (контролю) у розумінні Закону України №877.
Статтею 19 Закону України №877-V визначено повноваження органів державного нагляду (контролю) для надання консультацій.
Щодо виключної компетенції Державної екологічної служби України на надання роз`яснень з приводу віднесення ППФ «ЕЛІТА» до середнього ступеня ризику, позивачу, серед іншого, було вказано у відповіді на його звернення до ДРС щодо основних засад державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (лист від 09.04.2019 № 2206 0 20-19).
Суд окремо звертає увагу, що законом визначено можливість врегулювання спірних питань, обумовлених планом заходів державного нагляду (контролю) до затвердження такого плану та відповідно до здійснення самого заходу державного нагляду (контролю).
Суд звертає увагу, що позивач не оскаржує визначені органом державного нагляду (контролю) Критерії, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності.
Частиною 2 статті 5 Закону № 877 передбачено, що Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну регуляторну політику, політику з питань нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, ліцензування та дозвільної системи у сфері господарської діяльності та дерегуляції господарської діяльності, розробляє Методику розроблення критеріїв, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності та визначається періодичність проведення планових заходів державного нагляду (контролю), та Методику розроблення уніфікованих форм актів, що складаються за результатами проведення планових (позапланових) заходів державного нагляду (контролю), які затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Методика розроблення критеріїв, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності та визначається періодичність проведення планових заходів державного нагляду (контролю), має передбачати, у тому числі, оцінку ступеня небезпеки, масштабу, виду та сфери діяльності, наявність порушень у попередній діяльності суб`єктів господарювання (крім новостворених).
Орган державного нагляду (контролю) визначає у віднесеній до його відання сфері критерії, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності.
З урахуванням значення прийнятного ризику всі суб`єкти господарювання, що підлягають нагляду (контролю), належать до одного з трьох ступенів ризику: високий, середній або незначний.
Залежно від ступеня ризику органом державного нагляду (контролю) визначається періодичність проведення планових заходів державного нагляду (контролю).
Критерії, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності та визначається періодичність проведення планових заходів державного нагляду (контролю), затверджуються Кабінетом Міністрів України за поданням органу державного нагляду (контролю).
На час затвердження плану здійснення комплексу державного нагляду (контролю) на 2019 рік були чинні Критерії розподілу суб`єктів господарювання за ступенем ризику їх господарської діяльності для навколишнього природного середовища та періодичність здійснення державного нагляду (контролю), затверджені Постановою КМУ ві, року № 212 (чинної
Відповідно до п. 3 Критеріїв, критеріями віднесення суб`єктів господарювання до групи суб`єктів із середнім ступенем ризику є:
1) наявність в них об`єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку, або потенційно-небезпечних об`єктів, в обігу яких перебувають небезпечні речовини III і IV класу небезпеки;
2) провадження ними діяльності, що спричиняє викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря в обсязі близько 5 тис. тон на рік, водоспоживання і водовідведення - до 25 тис. куб. метрів на рік чи призводить до утворення та розміщення відходів I і II класу небезпеки - близько 100 тон на рік або інших відходів - близько 1 тис. куб. метрів на рік;
3) діяльність, пов`язана з геологічним вивченням надр.
Згідно п. 4 Критерії, критеріями віднесення суб`єктів господарювання до групи суб`єктів з незначним ступенем ризику є наявність в них об`єктів, що не належать до високого або середнього ступеня ризику для навколишнього природного середовища та не підлягають державному обліку.
Пунктом 5 Критеріїв передбачено, планові заходи державного нагляду (контролю) за діяльністю суб`єктів господарювання проводяться: з високим ступенем ризику - не частіше одного разу на рік, із середнім ступенем ризику - не частіше одного разу на два роки, з незначним ступенем ризику - не частіше одного разу на три роки.
Отже, підставою для віднесення суб`єкта господарювання до одного із ступенів ризику є наявність у нього хоча б одного із визначених критеріїв.
Залежно від ступеня ризику орган державного нагляду (контролю) визначає перелік питань для здійснення планових заходів та їх тривалість, що затверджується наказом такого органу та оприлюднюється на офіційному веб-сайті.
Види діяльності підприємства:
Код КВЕД 10.41 - Виробництво олії та жирів;
Код КВЕД 10.42 - Виробництво маргарину і подібних харчових жирів;
Код КВЕД 10.61 - Виробництво продуктів борошномельно-круп`яної промисловості;
Код КВЕД 10.73 - Виробництво макаронних виробів і подібних борошняних;
Код КВЕД 10.91 - Виробництво готових кормів для тварин, що утримуються;
Код КВЕД 10.92 - Виробництво готових кормів для домашніх тварин;
Код КВЕД 46.90 - Неспеціалізована оптова торгівля;
Код КВЕД 68.20 - Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (основний);
Код КВЕД 77.11 - Надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів.
Фактично на підприємстві використовуються потужності для виготовлення комбікормів.
Згідно наданого підприємством Висновку Нікопольського комплексного відділу Українського державного інституту з проектування металургійних заводів «УКРГІПРОМЕЗ» з питання охорони природи і оцінки впливу на навколишнє середовище.
Відповідно до пункту 2.2 наведеного Висновку (мовою оригіналу): «Система водоснабжения обьектов ЧП «ЭЛИТА» включает в себя водопровод воды питьевого качества. На пусковую очередь строительства (цех по переработке семян подсолнечника) предусмотрено водоснабжение в обьеме 1,2 м3/час, используемого для хозбытовых нужд административно-бытогово корпуса. Бытовые стоки поступают в канализационный коллектор ПУВКХ с дальнейшей перекачкой на БОС ЮТЗ».
Залежно від тривалості робочого тижня, норма робочого часу на 2017 рік становитиме при 40-годинному робочому тижні - 1986,0 години, то об`єм використання води складає приблизно 2383,2 м3/рік.
Згідно інформації наданої КП "НІКОПОЛЬСЬКИМ ВИРОБНИЧИМ УПРАВЛІННЯМ ВОДОПРОВІДНО-КАНАЛІЗАЦІЙНОГО ГОСПОДАРСТВА" НМР фактичне водоспоживання та водовідведення абонента ППФ «ЕЛІТА» за 2016 рік складає - 995 м3, за 2017 рік - 1236 м3. (Інформація отримання під час проведення перевірки КП "НІКОПОЛЬСЬКЕ ВИРОБНИЧЕ УПРАВЛІННЯ ВОДОПРОВІДНО-КАНАЛІЗАЦІЙНОГО ГОСПОДАРСТВА" НМР в ході ознайомлення з документами).
Отже, органом державного нагляду (контролю) за наслідками оцінки Критеріїв, віднесено ППФ «Еліта» до середнього ступеню ризику виключно у зв`язку з провадження діяльності з водоспоживанням і водовідведенням - до 25 тис. куб. метрів на рік.
Інші критерії в основу висновку про середній ступінь ризику підприємства покладені не були.
Отже, судом вчинені дії щодо з`ясування об`єму водоспоживання та водовідведення підприємства під час провадження діяльності.
Так, судом були витребувані дані щодо віднесення позивача до суб`єктів господарювання із середнім ступенем ризиковості, а також відомості щодо водоспоживання та водовідведення за рік, акти звірок між підприємством та КП «Дніпроводоканал» щодо об`єму витраченої (споживчої) води.
З даного приводу представником позивача були надані пояснення, що провадження діяльності за означеними вище видами КВЕД наразі не ведеться, тому водоспоживання на підприємстві відсутнє, договору з КП «Дніпроводоканал» укладено не було.
Проте, фактично такі обставини є непідтвердженими.
Слід зазначити, що на виконання вимог Плану здійснення комплексних заходів державного нагляду (контролю) Державної екологічної інспекції України на 2019 рік, затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України від 30.11.2018 року № 262 та Плану здійснення комплексних заходів державного нагляду (контролю) на 2019 рік, затвердженого наказом Державної регуляторної служби України від 15.11.2018 року № 152, та наказу Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області № 147-п від 01.02.2019 року відповідачем складено направлення на проведення планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства України Приватного підприємства фірми "Еліта" від 01.02.2019 року № 3-1112-2-3.
Проте, підприємством не було допущено інспекторів до проведення планового заходу, не забезпечено огляд території, не забезпечено надання інформації та документів, що розглядаються в ході перевірки, у зв`язку з незгодою з терміном проведення перевірки та неотримання повідомлення на проведення планової перевірки, про що складений акт про відмову в допуску до проведення перевірки від 28.02.2019 р.
Разом з тим, у період з 06.03.2019 року по 13.03.2019 року відповідачем проведено плановий захід державного нагляду ППФ «Еліта», про що складено акт № 159/2-8/19.
За наслідками перевірки відносно позивача Державною екологічною інспекцією у Дніпропетровській області були винесені приписи про усунення порушень № 4-2032-2-3 від 01.03.2019 р. та № 4-2489-2-3 від 18.03.2019 р., які стали предметом оскарження в адміністративній справі №160/2942/19.
Так, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.05.2019 р. відмовлено у задоволенні позову Приватного підприємства фірми «Еліта» до Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій в частині використання не уніфікованої форми акту при здійсненні заходів державного нагляду (контролю), визнання протиправними та скасування приписів № 4-2032-2-3 від 01.03.2019 р. та № 4-2489-2-3 від 18.03.2019 р.
Під час розгляду справи №160/2942/19 суд робив посилання, зокрема, на:
види діяльності позивача, а саме: виробництво олії та тваринних жирів; виробництво маргарину і подібних харчових жирів; виробництво продуктів борошномельно-круп`яної промисловості; виробництво макаронних виробів і подібних борошняних виробів; виробництво готових кормів для тварин, що утримуються на фермах; виробництво готових кормів для домашніх тварин, які, в свою чергу, мають наслідком утворення викидів, забруднюючих речовин, і можуть прямо або опосередковано справляти негативний вплив на здоров`я людини та стан навколишнього природного середовища;
пояснення відповідача, згідно яких фактично на підприємстві використовуються потужності для виготовлення комбікормів; на підприємстві в наявності обладнання що є джерелами утворення викидів; в наявності джерела викиду в атмосферне повітря;
дані Департаменту екології та природних ресурсів (лист від 04.03.2019 року №3-1696/0/261-19) згідно яких інвентаризація відходів на підприємстві не проведена, норми утворення відходів, їх якісний склад і властивості не визначено, декларація про відходи не подається; інформація щодо проведення обліку відходів за формою 1-ВТ статистичної звітності за формою 1 відходи (річна), та здійснення моніторингу місць утворення, зберігання відходів відсутня, технічні паспорти відходів Приватним підприємством фірмою "Еліта", не розроблено.
Означена інформація у вигляді письмових доказів міститься в матеріалах справи №160/2942/19.
На час розгляду даної справи, справа №160/2942/19 направлена до Третього апеляційного адміністративного суду у зв`язку із надходженням апеляційної скарги позивача.
Дослідження наведених даних у сукупності, враховуючи положення ст.ст.72-90 КАС України, свідчить, що діяльність позивача передбачає наявність водовідведення та водопостачання. Разом з тим, заперечуючи проти ведення означеної господарської діяльності, позивач не забезпечив доступ (огляд) до об`єкту перевірки та причини відмови в такому доступі визнані необґрунтованими в судовому порядку.
Суд не може прийняти доводи представника позивача про протиправність дій інспекторів при здійсненні заходів щодо проведення перевірки, та надавати оцінку таким доводам та доказам, в тому числі відеозапису на USB-флешнакопичувачі, наявного в матеріалах справи, оскільки обставини протиправної поведінки посадових осіб Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області, є предметом дослідження у справі №160/2942/19.
Незгода суб`єкта господарювання з визначеним ступенем ризику не може слугувати преференціями у вигляді не проведення перевірки.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до ст. 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби ст. 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Спірними наказами підприємство віднесено до суб`єктів із середнім ступенем ризику з підстав використання водоспоживання та водовідведення до 25 куб. метрів на рік (пп.2 п.3 Критеріїв), та за наслідками здійснення заходу нагляду (контролю), обумовленого затвердженими Планами, дія останніх відносно ППФ «Еліта» фактично реалізовані.
Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з частиною першою статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Зазначений принцип полягає у захисті порушеного права від порушення, що вже відбулося, тобто в наявності матеріально-правового інтересу позивача відносно дій (бездіяльності) та рішень суб`єкта владних повноважень.
Згідно пункту 1 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.
З аналізу вказаних норм вбачається, що публічно-правовим спором за КАС України є не будь-який публічно-правовий спір, а лише той, який випливає із здійснення суб`єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій.
Разом з тим, за змістом наведених норм Конституції України та КАС України судова юрисдикція поширюється не загалом на всі суспільні відносини, а лише на такі, що врегульовані нормами права, тобто на правовідносини.
У свою чергу, неодмінним елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб`єктивне право особи та її юридичний обов`язок. Порушенням суб`єктивного права особи є створення будь-яких перепон у реалізації нею свого суб`єктивного права, що унеможливлюють одержання особою того, на що вона вправі розраховувати в разі належної поведінки зобов`язаної особи. Так само протиправним є покладення на особу додаткового обов`язку, який не випливає зі змісту конкретних правовідносин за участі цієї особи.
Отже, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.
Таким чином, здійснюючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. При цьому, вирішуючи спір по суті, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.
Тож, якщо особа вважає, що її право у певних правовідносинах не може бути реалізованим належним чином, або на неї протиправно поклали певний обов`язок, така особа має право звернутися за судовим захистом. У разі відповідного звернення особи, суд розглядає питання щодо наявності порушення права заявника у конкретних правовідносинах і на підставі цього вирішує спір.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
При цьому, нормативно-правовий акт - це прийнятий уповноваженим державним чи іншим органом у межах його компетенції офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, носить загальний чи локальний характер та застосовується неодноразово. Акт індивідуальної дії - це виданий суб`єктом владних повноважень документ, прийнятий з метою реалізації його повноважень, які породжують права та обов`язки у того суб`єкта, якому вони адресовані.
Поняття регуляторного акту висвітлено законодавцем в ст.1 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», де вказано, що регуляторний акт - це:
- прийнятий уповноваженим регуляторним органом нормативно-правовий акт, який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання;
- прийнятий уповноваженим регуляторним органом інший офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, застосовується неодноразово та щодо невизначеного кола осіб і який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання, незалежно від того, чи вважається цей документ відповідно до закону, що регулює відносини у певній сфері, нормативно-правовим актом.
Суд зауважує, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, якщо воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003).
Суд звертає увагу, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 року № 182 «Про затвердження критеріїв, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності та визначається періодичність проведення планових заходів державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів Державною екологічною інспекцією», яка набула чинності 22.03.2019 р. (замість постанови Кабінету міністрів України від 19.03.2008 № 212 про затвердження критеріїв розподілу суб`єктів господарювання за ступенем ризику їх господарської діяльності для навколишнього природного середовища та періодичності здійснення заходів державного нагляду (контролю)», яка діяла на час формування плану проведення перевірки ПП ФІРМА «ЕЛІТА»), суб`єкт господарювання ПП ФІРМА «Еліта» з урахуванням суми балів, нарахованих за критеріями, визначеними у додатку 2 Постанови КМУ від 06.03.2019 року № 182, відноситься до суб`єктів господарювання з високим ступенем ризику (за результатами перевірки).
Проаналізувавши оскаржувані положення наказів та планів на предмет їх відповідності зазначеним ознакам регуляторного акту, судом встановлено, що вони наразі не спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання, не скасовують, не встановлюють та не змінюють норми права. На час розгляду справи, спірні положення реалізовано, наслідком чого є результат перевірки, щодо якого триває процес оскарження (справа №160/2942/19).
Згідно ч.1 ст. 5 Закону № 877 внесення змін до річних планів здійснення заходів державного нагляду (контролю) не допускається, крім випадків зміни найменування суб`єкта господарювання та виправлення технічних помилок.
З огляду на вимоги статті 5 Закону № 877 відповідач 2 не матиме права вийти на планову перевірку позивача у 2019 році.
На даний час для підприємства відсутні негативні наслідки спірними положеннями.
Посилання позивача на причинно-наслідковий зв`язок між затвердженим Планом здійснення комплексних планових заходів нагляду (контролю) ДРС та Планом здійснення заходів державного нагляду (контролю) Державною екологічною інспекцією, на думку суду, має місце бути до початку фактичного здійснення заходу. Захист порушеного справа суб`єкту господарювання після проведення заходу має бути здійснено шляхом оскарження наслідків заходу нагляду (контролю).
На переконання суду, задоволення позову з підстав неправомірного віднесення суб`єкта господарювання до середнього ступеню ризиковості за критеріями, які вже не є чинними, не матиме наслідком розповсюдження рішення суду по суті на відносини поза межами даних нормативно-правових актів, положення яких були досліджені та застосовані.
Таким чином, на переконання суду, обраний позивачем спосіб захисту не призведе до ефективного відновлення його порушених прав та захисту інтересів.
Решта доводів висновків суду по суті спору не спростовують.
При цьому, судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і було здійснено судом у даній справі.
Згідно ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо.
Згідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що підстави для задоволення позову відсутні.
За наслідками розгляду даної справи, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст. ст. 72-77, 90, 132, 139, 242-246, 250, 255, 257, 261, 297 КАС України, суд, -

У задоволенні позовної заяви Приватного підприємства фірми "ЕЛІТА" до Державної регуляторної служби України, Державної екологічної інспекції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: Державна екологічна інспекція у Дніпропетровській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 21 червня 2019 року.

Суддя (підпис) Рішення не набрало законної сили 21.06.19 Суддя З оригіналом згідно Помічник судді В.С. Віхрова В.С. Віхрова Ю.Ю. Ковтун