Справа № 826/16219/18
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2019-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 червня 2019 року № 826/16219/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Келеберди В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімекс Лімітед»

до Державної фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування податкової консультації від 12 березня 2018 року №975/6/99-99-15-01-01-15/ІПК,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Хімекс Лімітед» (далі - ТОВ «Хімекс Лімітед») звернулося до Державної фіскальної служби України з вимогами про визнання протиправною та скасування податкової консультації від 12 березня 2018 року №975/6/99-99-15-01-01-15/ІПК, зобов`язання надати нову податкову консультацію з урахуванням висновків суду та відповісти на усі поставленні запитання, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 03 лютого 2018 року надіслало відповідачу звернення щодо надання індивідуальної податкової консультації на 5 запитань стосовно ситуації навколо товариства, та 16 квітня 2018 року отримало оскаржувану податкову консультацію, яка, на його думку, суперечить нормам чинного законодавства.

Позивач стверджує, що відповідач не надав відповідей на усі поставлені питання, а наведена інформація носить абстрактний характер, застосування її є неможливим, оскільки викладені в оскаржуваній податковій консультації норми є загальними, без урахування конкретно описаної ситуації.

Ухвалою суду від 12 жовтня 2018 року відкрито провадження у справі, визначено провадити судовий розгляд суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву та наявні докази, а також роз`яснено, що позовні матеріали слід отримати безпосередньо у приміщенні суду.

Уповноваженим представником відповідача Крившуком Я.В. згідно довіреності від 24 січня 2018 року № 99-99-11-17/10/88 отримано позовні матеріали в приміщенні суду 25 лютого 2019 року під власний підпис, проте відзиву на позовну заяву, клопотань, інших документів відповідачем до суду не надано.

Відповідно до частини другої статті 175 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи з урахуванням наявних у справі матеріалів та ухвалює рішення за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Оцінивши наявні у справі документи і матеріали, належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, судом встановлено наступне.

Як вбачається з наявних у справі матеріалів, листом від 30 січня 2018 року № 25 ТОВ «Хімекс Лімітед» звернулося до ДФСУ щодо отримання індивідуальної податкової консультації в порядку статті 52 Податкового кодексу України, зазначивши, що 17 серпня 2016 року між товариством та ТОВ «Паливно-енергетична компанія «Газ-Енерго» укладений договір оренди №17/08-2016, відповідно до умов якого позивач надає, а ТОВ «Паливно-енергетична компанія «Газ-Енерго» приймає у тимчасове цільове платне користування (оренду) майно - залізничні цистерни у кількості 10 штук (цільове призначення цистерн - перевезення пеку кам`яновугільного, рідкого), на термін, указаний в договорі, оплачує таке користування та зобов`язується повернути цистерни на умовах договору (на погодженій станції підконтрольної території України).

Додатковою угодою № 1 визначено розмір орендної плати за один календарний день користування одною цистерною.

Згідно актів прийому-передачі позивач передав Орендарю цистерни, визначені умовами договору у м. Горлівка, Донецької залізниці (непідконтрольна територія України).

З 01 березня 2017 року Орендар припинив сплачувати орендні платежі, що стало предметом позову, поданого позивачем до господарського суду Донецької області.

Рішенням господарського суду Донецької області від 20 вересня 2017 року у справі № 905/1510/17 позовні вимоги ТОВ «Хімекс Лімітед» задоволено частково, стягнуто з ТОВ «Паливно-енергетична компанія «Газ-Енерго» орендну плату за користування цистернами, що перебували на підконтрольній території (4 штуки) до моменту їх повернення (до травня 2017 року) та відмовлено в частині стягнення заборгованості з орендної плати за користування цистернами, що перебували на непідконтрольній території (6 цистерн).

Зазначене рішення набрало законної сили 22 листопада 2017 року.

Відповідно до умов договору та чинного законодавства позивач визнає дохід від фактично наданих послуг, оскільки акт прийому-передачі повернення цистерн, що перебувають на непідконтрольній території, сторонами не підписувався. Окрім цього, позивачем визнаються податкові зобов`язання з ПДВ у розмірі 1/6 від загального розміру послуг та реєструються податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Оскільки Орендар фактично позбавлений можливості використовувати цистерни, що перебувають на непідконтрольній території України через прийняття Указів Президента №405/2014 від 14 квітня 2014 року «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та №62/2017 ід 15 березня 2017 року «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15 березня 2017 року «Про невідкладні додаткові заходи із протидії гібридним загрозам національній безпеці України», якими з 15 березня 2017 року тимчасово, до реалізації пунктів 1 і 2 Мінського «Комплексу заходів» від 12 лютого2015 року, а також до повернення захоплених підприємств до функціонування згідно із законодавством України, припинене переміщення вантажів через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, то у позивача виникло питання щодо можливості та правильності визнання доходу від надання послуг, через що виникла необхідність в отриманні індивідуальної податкової консультації.

Отже, на розгляд ДФСУ позивачем поставлені наступні питання:

1. Які податкові наслідки виникають у Орендодавця, якщо Орендар звільняється від сплати орендної плати на підставі частини шостої статті 762 Цивільного кодексу України?

2. Чи визнається факт надання послуги оренди та чи визнається орендодавцем дохід від оренди цистерн, що знаходяться на непідконтрольній території з урахуванням обставин, що визначені в судовому рішенні?

3. Якщо дохід не визнається, то з якої дати і на підставі чого (якого документу, нормативно-правового акту, тощо)?

4. Якщо дохід не визнається, виникає потреба здійснити коригування податкових зобов`язань з ПДВ, що були нараховані по першій події (датою надання послуг), у відповідності до пункту 192 ПК України, а отже, при складанні такого коригування яка підстава здійснення такого коригування?

5. Розрахунок коригування, який передбачає зменшення суми компенсації вартості послуг, складений Орендодавцем до податкової накладної підлягає реєстрації в ЄРПН Орендарем, для чого Орендодавець надсилає складений розрахунок коригування Орендарю, яка дата виникнення підстави для складення розрахунку коригування та яка відповідальність за їх не реєстрацію Орендарем передбачена чинним законодавством України?

Відповідачем 12 березня 2018 року надано письмову індивідуальну податкову консультацію № 975/6/99-99-15-01-01-15/ІПК, у якій, окрім цитування загальних норм податкового законодавства, наведені висновки щодо отримання позивачем доходу від передачі власного майна в оперативну оренду та наявності або відсутності факту надання послуг оренди цистерн, що перебували на непідконтрольній території, а саме зазначено: доходи від оперативної оренди визнаються згідно з правилами бухгалтерського обліку при формуванні фінансового результату до оподаткування та на підставі первинних документів. Таким чином, оскільки в даному випадку не здійснюється будь-яка зміна компенсації вартості послуг, перегляд цін, перерахунок або повернення постачальником суми попередньої оплати послуг, коригування податкових зобов`язань з ПДВ відповідного до пункту 192.1 статті 192 розділу V Кодексу не здійснюється.

Щодо оподаткування податком на прибуток основних засобів орендодавця зазначено: відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Кодексу господарською діяльністю вважається діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами. Виходячи з викладеного, основні засоби, передані орендодавцем в оперативну оренду для використання орендарем у своїй господарській діяльності на непідконтрольній Україні території, за які припинена сплата орендних платежів, що підтверджується відповідним рішенням суду, вважаються такими, що не використовуються орендодавцем в його господарській діяльності та не підлягають амортизації.

Терміни «невиробничі основні засоби», «невиробничі нематеріальні активи» означають відповідно основні засоби, нематеріальні активи, не призначені для використання в господарській діяльності платника податку.

Щодо сумнівності боргу відповідачем в консультації зазначено: водночас, на суму витрат на формування резерву сумнівних боргів відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності відповідно до підпункту 139.2.1 пункту 139.2 статті 139 Кодексу платник податку збільшує фінансовий результат до оподаткування.

Крім того, фінансовий результат до оподаткування збільшується на суму витрат від списання дебіторської заборгованості понад суму резерву сумнівних боргів.

Фінансовий результат до оподаткування зменшується на суму коригування (зменшення) резерву сумнівних боргів, на яку збільшився фінансовий результат до оподаткування відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності. Також фінансовий результат до оподаткування зменшується на суму списаної дебіторської заборгованості (у тому числі за рахунок створеного резерву сумнівних боргів), яка відповідає ознакам, визначеним підпунктом 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу».

Отже, позивач вважає, що надана індивідуальна податкова консультація є абстрактною, не містить чітких відповідей на поставлені конкретні запитання, є неможливою у застосуванні.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до п/п. 14.1.172. ПК України (в редакції на час виникнення спірних відносин) податкова консультація - допомога контролюючого органу конкретному платнику податків стосовно практичного використання конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування нарахування та сплати податків чи зборів, контроль за справлянням яких покладено на такий контролюючий орган.

Відповідно до положень статті 52 ПК України за зверненням платників податків контролюючі органи надають їм безоплатно консультації з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом (п. 52.1.).

За вибором платника податків консультація надається в усній, письмовій або електронній формі. Консультація, надана в письмовій або електронній формі, обов`язково повинна містити опис питань, що порушуються платником податків, з урахуванням фактичних обставин, вказаних у зверненні платника податків, обґрунтування застосування норм законодавства та висновок з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства (п. 52.3.).

Відповідно до п. 52.5. ПК України контролюючі органи мають право надавати консультації виключно з тих питань, що належать до їх повноважень.

Отже обов`язковими складовими письмової податкової консультації є:

- опис питань, що порушуються платником податків;

- обґрунтування застосування норм законодавства з урахуванням фактичних обставин, вказаних у зверненні платника податків;

- висновок з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства.

Наявність чи відсутність цих складових у своїй сукупності надають підстави для висновку про належність письмового документа до податкової консультації.

З наведеного у сукупності вбачається, що запит про надання податкової консультації має стосуватися конкретного платника та практичного використання конкретних норм податкового законодавства, містити виклад фактичних обставин, зміст конкретної ситуації, щодо яких і застосовуються конкретні норми податкового законодавства, вказані у запиті про надання податкової консультації, оскільки норми податкового законодавства застосовуються саме до конкретних фактичних обставин з урахуванням їх оцінки.

Таким вимогам запит позивача від 30 січня 2018 року № 25 цілком відповідає, оскільки у ньому викладені фактичні обставини та ситуація, що склалася під час дії договору оренди №17/08-2016 від 17 серпня 2016 року, укладеного між ТОВ «Хімекс Лімітед» та ТОВ «Паливно-енергетична компанія «Газ-енерго», містяться конкретні, зрозуміло викладені питання, які потребували відповіді.

Водночас, оскаржувана податкова консультація не містить відповідей на усі поставлені питання, зокрема, без відповіді залишилися питання позивача: щодо визначення конкретної дати не визнання орендодавцем доходу від оренди цистерн, що знаходяться на непідконтрольній Україні території, виходячи з рішення господарського суду Донецької області від 20 вересня 2017 року у справі № 905/1510/17; щодо дати виникнення підстави для складення розрахунку коригування, який передбачає зменшення суми компенсації вартості послуг, та відповідальності за їх не реєстрацію Орендарем.

Окрім того, зміст наданих відповідей носить загальний характер, не прив`язаний до описаної позивачем ситуації, та викликає суперечності, зокрема, чітко не зазначено чи відбувся на думку відповідача факт надання послуг оренди цистерн, що знаходилися на непідконтрольній території України, чи отримав позивач дохід від передачі власного майна в оперативну оренду. Із змісту податкової консультації зрозуміло, що Орендар вважається звільненим від здійснення орендних платежів на підставі частини шостої статті 762 ЦК України, при цьому все орендоване майно, за яке не здійснюється оплата, є невиробничими основними засобами, що означає їх невикористання в господарській діяльності платника податків. Водночас, відповідач вказує на те, що позивач вірно визнає дохід від надання в оперативну оренду цистерн. Проте, логічним видається, що за таких умов від використання невиробничих основних засобів неможливо отримувати дохід та нараховувати податкові зобов`язання з податку на додану вартість.

Такі суперечності у висновках відповідача та їх неповнота на думку суду свідчать про невідповідність індивідуальної податкової консультації від 12 березня 2018 року вимогам чинного законодавства.

Серед критеріїв (принципів), які повинні застосовуватись суб`єктом владних повноважень при прийнятті ними рішень, та якими керується адміністративний суд у разі оскарження таких рішень, є, зокрема, принцип законності, відповідно до якого суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, а рішення суб`єкта владних повноважень має прийматися обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Таким чином, правовий акт індивідуальної дії повинен ґрунтуватися на оцінці відповідно до закону обставин, що мають значення у конкретній ситуації, з якими податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податків прав та обов`язків.

Відтак, висновки, наведені у тексті спірної індивідуальної податкової консультації, суперечать вищенаведеним нормам права та не відповідають основним засадам податкового законодавства, що є підставою для визнання індивідуальної податкової консультації протиправною та її скасування.

Відповідно до пункту 53.2 статті 53 Податкового кодексу України, платник податків може оскаржити до суду наказ про затвердження узагальнюючої податкової консультації або надану йому індивідуальну податкову консультацію як правовий акт індивідуальної дії, викладені в письмовій формі, які, на думку такого платника податків, суперечать нормам або змісту відповідного податку чи збору.

Скасування судом наказу про затвердження узагальнюючої податкової консультації або індивідуальної податкової консультації є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду.

Окрім іншого, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії», «Онер`їлдіз проти Туреччини», «Megadat.com S.r.l. проти Молдови», «Москаль проти Польщі»).

Як зазначено у параграфі 70 рішення Європейського суду з прав людини від 20 жовтня 2011 року у справі «Рисовський проти України» ‹…Суд підкреслює особливу важливість принципу «добросовісної влади». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належній і якомога послідовніший спосіб…?. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок… і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси… Принцип «добросовісної влади» як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (рішення «Москаль проти Польщі»)… Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (рішення «Лелас проти Хорватії»). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються…›

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи наведене суд дійшов висновку, що оскаржувана індивідуальна податкова консультація ДФСУ від 12 березня 2018 року № 975/6/99-99-15-01-01-15/ІПК не відповідає вищезазначеним вимогам статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, щодо вимог про прийняття рішення обґрунтовано; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Суд зазначає також, відповідач у встановлений строк не скористався своїм правом та не надав відзиву на позовну заяву, а також наявних доказів, які б достатньо та переконливо спростовували твердження позивача. Причин не подання відзиву та доказів відповідач суду не повідомив.

Водночас, згідно з положеннями частини четвертої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

За таких обставин, з урахуванням наведеного вище суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх доведеність достатніми та переконливими доказами, у зв`язку з чим адміністративний позов підлягає задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно яких судові витрати підлягають відшкодуванню лише при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень.

Оскільки позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Хімекс Лімітед» не є суб`єктом владних повноважень та позиваючись до суду сплатило 1762,00 грн. судового збору згідно з платіжним дорученням № 3027 від 04 жовтня 2018 року, зазначена сума підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь товариства.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 72-73, 76-77, 139, 243-246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімекс Лімітед» до Державної фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування податкової консультації від 12 березня 2018 року №975/6/99-99-15-01-01-15/ІПК - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати податкову консультацію від 12 березня 2018 року №975/6/99-99-15-01-01-15/ІПК.

Зобов`язати Державну фіскальну службу України підготувати та надати нову індивідуальну податкову консультацію та відповісти на усі питання, поставлені у зверненні Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімекс Лімітед» від 30 січня 2018 року № 25.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімекс Лімітед» судові витрати у розмірі 1 762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві грн. 00 коп.)

За приписами статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Порядок та строки подання апеляційної скарги врегульовано приписами статей 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне найменування сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Хімекс Лімітед», адреса: 04071, м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 12, , тел.: , р/р НОМЕР_1 , МФО 334851 в ПАО «ПУМБ» у м. Києві.

Відповідач: Державна фіскальна служба України, адреса: 04053, м. Київ, Львівська площа, будинок 8, , тел. +59, електронна пошта: .

Суддя В.І. Келеберда