Справа № 9901/343/19
Суддя: Чиркін С.М.
Дата ухвалення: 2019-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

24 червня 2019 року

Київ

справа №9901/343/19

адміністративне провадження №П/9901/343/19

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Чиркіна С.М., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Управління справами Верховної ради України про визнання нечинними та протиправними частини четвертої статті 39 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я" та частини третьої статті 285 Цивільного кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

20.06.2019 до Верховного Суду, як суду першої інстанції, надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Управління справами Верховної ради України про визнання нечинними та протиправними частини четвертої статті 39 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я" (Відомості Верховної Ради України (ВВР), 1993,№4,ст.19) та частини третьої статті 285 Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України (ВВР), 2003,№№40-44, ст.356).

Перевіряючи позовну заяву на відповідність вимогам процесуального закону, суд дійшов висновку про залишення її без руху, виходячи з наступного.

Згідно з пунктами 3 та 4 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі- КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу, належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подану заяву з дотриманням правил підсудності.

Вимоги, що пред`являються до змісту позовної заяви визначені у статті 160 КАС України.

Згідно із статтею 160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування, зазначає повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

У позовній заяві, в якості відповідача зазначено Управління справами Верховної Ради України, яке є самостійною юридичною особою. Позивач обізнаний про зазначені обставини, оскільки в позовній заяві навів ідентифікаційний код юридичної особи, який співпадає із кодом в Єдиному державному реєстрі фізичних та юридичних осіб.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що застосування положень, прийнятого відповідачем нормативно-правового акту та його окремих положень, а саме частини четвертої статті 39 Закону України від 19.11.1992 №2801-ХІІ "Основи законодавства України про охорону здоров`я" (далі - Закону України №2801-ХІІ), призвело до порушення її прав та свобод через ненадання можливості ознайомитися з інформацією та відомостями про неї, які відображені в медичних документах, призвело до дискримінації та порушення її прав, свобод та законних інтересів, фактично позбавляє права на отримання медичних документів та повної медичної інформації для ознайомлення.

Вважає, що частина четверта статті 39 Закону України №2801-ХІІ, частина третя статті 285 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) суперечить частині третій статті 32 Конституції України, частині першій статті 5 та частині третій статті 11 Закону України від 02.10.1992 №2657- ХІІ "Про інформацію", частині першій та частині другій статті 39 Закону України №2801-ХІІ, частині першій статті 285 ЦК України, Наказу Міністерства охорони здоров`я України від 14.02.2012 №110, Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації №003-6/о "Інформована добровільна згода пацієнта на проведення діагностики, лікування", статтям 3, 4, 5 Європейської Хартії про права пацієнтів в України.

Згідно із частиною четвертою статті 22 Кодексу адміністративного судочинства України Верховному Суду, як суду першої інстанції, підсудні справи у тому числі щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної ради України, визначені статтею 266 КАС України.

Частиною першою статті 266 КАС України передбачено, що правила цієї статті поширюються на розгляд адміністративних справ щодо:

1) законності (крім конституційності) постанов Верховної Ради України, указів і розпоряджень Президента України;

2) законності дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів;

3) законності актів Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів;

4) законності рішень Вищої ради правосуддя, ухвалених за результатами розгляду скарг на рішення її Дисциплінарних палат.

Згідно із статтею 85 Конституції України до повноважень Верховної Ради України належить, серед іншого, прийняття законів.

Позивачем заявлені вимоги щодо визнання нечинними та протиправними частини четвертої статті 39 Закону України №2801-ХІІ та частини третьої статті 285 ЦК України з підстав суперечності Конституції України та іншим чинним нормативно-правовим актам.

Отже, в якості предмету спору позивачем зазначена невідповідність вимогам Конституції окремих положень Закону України №2801-ХІІ та ЦК України, прийняття або скасування яких не відноситься до Управління справами Верховної Ради України.

Враховуючи різний юридичний статус, суд не ототожнює Верховну Раду України, як єдиний в державі орган до повноважень якого відноситься прийняття Законів з Управлінням справами Верховної Ради України, діяльність якого направлена на забезпечення роботи конституційного органу.

В контексті вимог статті 160 КАС України позивач не визначив позовні вимоги до відповідача - Управління справами Верховної Ради України та не зазначив в якості відповідача Верховну Раду України, окремі положення законів якої просить скасувати.

Крім того, частиною третьою статті 161 КАС України передбачено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які надають право на звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивачем заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору у зв`язку з незадовільним майновим станом.

Частиною першою статті 133 КАС України передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 8 Закону України від 08.07.2011 №3674 -VI "Про судовий збір" (далі- Закон України №3674) враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за умов що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Частиною другої вищезазначеної статті передбачено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

На підтвердження майнового стану позивачем надано довідку щодо отримання допомоги особою з інвалідністю з дитинства 2 групи за січень - червень 2019 року та відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та отриманих податків за 3 та 4 квартал 2018 року, проте не надано доказів річного доходу за попередній рік.

За відсутності належних доказів на підтвердження майнового стану, клопотання про звільнення від сплати судового збору не підлягає задоволенню.

Проте, згідно із пунктом 9 частини першої статі 5 Закону України № №3674 від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Згідно із пунктом 8 статті 160 КАС України якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

Згідно із інформацією зазначеною у довідці УПСЗН Ірпінської міської ради від 07.06.2019, позивач отримує соціальну допомогу як особа з інвалідністю дитинства 2 групи, проти належного та допустимого доказу на підтвердження 2 групи інвалідності, яким є відповідний висновок МСЄК, для підтвердження наявності пільг щодо сплати судового збору не надає. При цьому в порядку, визначеному ст. 94 КАС України довідка від 07.06.2019 не засвідчена.

За таких обставин суд позбавлений можливості вирішити питання щодо звільнення від сплати судового збору до надання належного доказу про встановлення інвалідності.

Відповідно до частин 1, 2 статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, позовну заяву слід залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків шляхом подання до суду уточненої позовної заяви з урахуванням вимог ст. 160 КАС України та документу про сплату судового збору або документу, якій підтверджує право на звільнення від сплати судового збору.

Керуючись статтями 22, 1 160, 169, 171, 243, 256, 266 КАС України,

У Х В А Л И В:

В задоволені заяви ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління справами Верховної ради України про визнання нечинними та протиправними частину четверту статті 39 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я" та частину третю статті 285 Цивільного кодексу України залишити без руху

Встановити позивачу строк для усунення встановлених судом недоліків позовної заяви протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк позовна заява разом із доданими до неї матеріалами буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя С.М.Чиркін