Справа № 620/468/19
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/468/19 Прізвище судді (суддів) першої інстанції:
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Пилипенко О.Є.;

за участю секретаря: Горяінової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «МЖК - Сервіс» на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2019 року (розглянута у письмовому провадженні, м.Чернігів, дата складання повного тексту рішення - 18 квітня 2019 року) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «МЖК - Сервіс» до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2019 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «МЖК - Сервіс» (далі - позивач, ТОВ «Фірма «МЖК - Сервіс») звернулось до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Чернігівській області (далі - відповідач, ГУ ДФС у Чернігівській області) просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача № 0 від 27.11.2018, № від 27.11.2018, №0 від 27.11.2018.

Свої вимоги мотивує тим, що висновки наведені відповідачем в акті перевірки є не поґрунтованими та не відповідають вимогам чинного податкового законодавства.

Позивач наполягає на тому, що заборгованість ТОВ ФІРМА «МЖК - Сервіс» перед ТОВ «Гефест Альянс» не може вважатися безнадійною та такою, строк позовної давності по якій сплив, оскільки між позивачем та вказаним товариством було укладено додаткові договори до основних договорів підряду про пролонгацію строку позовної давності.

Відтак вказана заборгованість не може бути включена до доходу позивача та відповідно не можуть бути здійснені відповідні коригування показників податку на прибуток.

Щодо коригування податкового кредиту з податку на додану вартість в зв`язку із списанням такої кредиторської заборгованості, то позивач вважає, щ сума податкового кредиту не може бути відкоригована в сторону зменшення, адже ст. 192 ПК України не передбачє такої підстави для коригування, як списання безнадійної кредиторської заборгованості. Дана норма не регулює операції визнання заборгованості безнадійною.

Так, при визнанні заборгованості безнадійною не відбувається зміна компенсації за товари/послуги та у продавця не виникає обов`язку виписати покупцю розрахунок коригування з наступним зменшенням у продавця податкових зобов`язань та зменшенням у покупця податкового кредиту.

Позивач наполягає на тому, що так як ТОВ ФІРМА «МЖК-сервіс» отримало послуги на підставі договорів підряду від ТОВ «ГЕФЕСТ-АЛЬЯНС», тому коригування податкового кредиту в сторону його зменшення на суму 118042 грн. не є законодавчо обґрунтованим.

Крім того, позивач вважає, що вимагаючи зменшення податкового кредиту з ПДВ відповідач вимагає подвійного оподаткування однієї ж тієї суми і податком на додану вартість і податком на прибуток. З приводу порушення строків реєстрації податкових накладених в Єдиному реєстрів податкових накладних, позивач вказує на те, що податкові накладні були виписані на ім`я неплатників ПДВ, а тому їх не реєстрація в строк не порушує чиї - не будь права та не завдала шкоди державі, крім того на дуку позивача не є порушенням ст. 201 ПК України.

З огляду на це, позивач вважає, що застосування штрафних санкцій за таких умов не є виправданим.

Враховуючи наведене, позивач просить суд задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2019 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове, яким позов задоволити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що працівниками ГУ ДФС у Чернігівській області відповідно ст. 20, ст. 78, ст. 82 Податкового кодексу України була проведена документальна позапланова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірми «МЖК-Сервіс» з питань дотримання вимог податкового, валютного законодавства та законодавства з питань сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 по 30.06.2018, за результатами якої складено акт від 17.10.2018 №686/14/14239928.

Не погоджуючись з висновками акта перевірки, ТОВ «Фірма «МЖК-Сервіс» подало заперечення від 25.10.2018 №261. За результатами розгляду заперечення, прийнято рішення про проведення документальної позапланової перевірки ТОВ «Фірма «МЖК-Сервіс» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 30.06.2018, за результатами якої складено акт від 21.11.2018 № 783/14/14239928.

ГУ ДФС у Чернігівській області за результатами перевірки встановлено, зокрема, порушення вимог: пп. 134.1.1 п. 134.1 ст.134 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму податку на прибуток підприємств всього на суму 94 157 грн., в т. ч.: за 2016 рік - 122 142 грн., за 2017 рік - 3 585 грн., за півріччя 2018 року - 162 грн. та завищено суму податку на прибуток підприємств за 2015 рік на суму 31 732 грн.; п.198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму податку на додану вартість за листопад 2016 року на суму 118 042,00 грн.; п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України у зв`язку із порушенням термінів реєстрації податкових накладних.

На підставі висновків акту перевірки ГУ ДФС в Чернігівській області було винесено податкові повідомлення-рішення: № 0 від 27.11.2018, яким ТОВ «Фірма «МЖК-Сервіс» донараховано податкове зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 117696,00 грн., в т.ч.: основний платіж - 94157,00 грн. та штрафна (фінансова) санкція - 23539,00 грн.; № 0 від 27.11.2018, яким позивачу донараховано податок на додану вартість в сумі 147553,00 грн., в т.ч.: основний платіж - 118042,00 грн. та штрафна (фінансова) санкція - 29511,00 грн.; № 0 від 27.11.2018, яким ТОВ «Фірма «МЖК-Сервіс» нараховано штрафні (фінансові) санкції (за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних) в сумі 185521,71 грн.

Не погоджуючись із прийнятими податковими повідомленням-рішеннями ТОВ «Фірма «МЖК-СЕРВІС» було оскаржено вказані податкові повідомлення-рішення до ДФС України та подано первинну скаргу від 10.12.2018 року № 10/12-1 до ДФС України.

За результатами розгляду первинної скарги ДФС України винесено рішення про результати розгляду скарги від 01.02.2019 року № 5368/6199-44-11-14-61-25, яким оскаржувані податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Чернігівській області № 0, № , № 0 від 27.11.2018 були залишені без змін.

В ході перевірки та згідно з наданими до перевірки документами, а саме: рахунки 631 «Розрахунки з постачальниками та підрядниками», 685 «Розрахунки з іншими кредиторами», 361 «Розрахунки з вітчизняними покупцями» встановлено, що станом на 30.06.2018 по рахунку 631 «Розрахунки з постачальниками та підрядниками», 361 «Розрахунки з вітчизняними покупцями» ГУ ДФС в Чернігівській області було встановлено, що у ТОВ «Фірма «МЖК-Сервіс» обліковується кредиторська заборгованість за отриманими товарами (послугами) та за отриманими авансами по контрагентам.

Так, згідно з рахунком 631 «Розрахунки з постачальниками та підрядниками» станом на 01.01.2015 обліковується кредиторська заборгованість перед ФОП ОСОБА_1 в розмірі 5 746 грн.; ФОП ОСОБА_2 в розмірі 1 241,48 грн., ФОП ОСОБА_3 в розмірі 3 796,5 грн., ФОП ОСОБА_8 в розмірі 27,2 грн., Український Експертний будівельний центр в розмірі 1 792,8 грн., ТОВ «Вінтаж люкс» в розмірі 872,98 грн. ФОП ОСОБА_5 в розмірі 54 грн.

Згідно з рахунком 6851 «Розрахунки з іншими кредиторами (у розрізі замовлень)» обліковується кредиторська заборгованість перед ТОВ «Армотек» в розмірі 1 200 грн., ФОП Борисов в розмірі 6 072,11 грн., ТОВ «Гефест Альянс» в розмірі 708 249,13 грн., ФОП Костюк 95 199 грн.

Згідно з рахунком 361 «Розрахунки з вітчизняними покупцями» обліковується кредиторська заборгованість, що сформувалась в результаті перерахованих авансів контрагентами Чернігівська облспоживспілка в розмірі 413,05 грн.; ІП «ДЕЛЕКСПО-ГРУП» в розмірі 154,77 грн., ТОВ «Алгоритм ТТТ» в розмірі 5 223,90 гривень.

Проте, по контрагенту ТОВ «Алгоритм ТТТ» станом на 01.01.2015 обліковується заборгованість у розмірі 3 200 грн., у перевіряємому періоді було отримано авансові платежі згідно з банківськими виписками БВ-0000024 від 03.02.2015 на суму 1 000 грн., БВ-0000028 від 10.02.2015 на суму 200 грн. та від 17.12.2015 на суму 823,90 грн., по останньому з яких в перевіряємому періоді не закінчився строк позовної давності.

Станом на 30.06.2018 зазначені заборгованості не погашено.

Під час розгляду справи судом встановлено, що інформація щодо дати виникнення заборгованості перед ФОП ОСОБА_1 в розмірі 5 746 грн., ФОП ОСОБА_2 в розмірі 1241,48 грн., ФОП ОСОБА_3 в розмірі 3 796,5 грн., ФОП ОСОБА_8 в розмірі 27,2 грн., Український Експертний будівельний центр в розмірі 1 792,8 грн., ТОВ «Вінтаж люкс» в розмірі 872,98 грн., ФОП ОСОБА_5 в розмірі 54 грн., ТОВ «Армотек» в розмірі 1 200 грн., ФОП Борисов в розмірі 6 072,11 грн., ФОП Костюк 95 199 грн., Чернігівська облспоживспілка в розмірі 413,05 грн., ІП «ДЕЛЕКСПО-ГРУП» в розмірі 154,77 грн. відсутня.

Водночас під час проведеної перевірки встановлено, що вказані кредиторські заборгованості виникли станом на 01.01.2015, період, який підлягав перевірці становить понад три роки, а саме з 01.01.2015 по 30.06.2018, отже суд приходить до висновку про те, що строк позовної давності, який складає 3 роки минув станом на 01.01.2018.

Щодо кредиторської заборгованості по контрагенту ТОВ «Алгоритм ТТТ» в розмірі 5523,90 грн., то у перевіряємому періоді строк позовної давності минув для заборгованості 3200 грн., що обліковується станом на 01.01.2015, для заборгованості у 1 200 грн., що обліковується станом на 10.02.2015. Для заборгованості на суму 823,90 грн., яка виникла станом на 17.12.2015 строк позовної давності у перевіряємому періоді не закінчився.

Щодо кредиторської заборгованості перед ТОВ «Гефест Альянс» в розмірі 708 249,13 грн., то під час проведеної документальної перевірки ГУ ДФС в Чернігівській області було встановлено, що ТОВ «Фірма «МЖК-Сервіс» протягом 2012-2013 роки перебувало у взаємовідносинах з ТОВ «Гефест Альянс».

Останньою датою здійснених розрахунків між вищезазначеними контрагентами є 15.11.2013 згідно з платіжним дорученням від 15.11.2013 №903 на суму 27 368 грн. Загальна сума отриманих послуг складає - 1 838 262,37 грн., загальна сума отриманих коштів - 1 130 013,24 грн. Кредиторська заборгованість з 15.11.2013 становить 708 249,13 грн. Враховуючи вищевикладене у 2016 році минув строк позовної давності за даною заборгованістю. По взаємовідносинах з ТОВ «Гефест Альянс» підприємством відображено суми податкового кредиту в деклараціях з ПДВ за відповідні періоди.

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

В той же час згідно із ч. 1 ст .259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Отже, чинним законодавством передбачена можливість збільшення строку позовної давності за наявності про це домовленості сторін.

Як зазначає позивач, ТОВ «Фірма «МЖК-Сервіс» до заперечень на акт перевірки було надано додаткові угоди, укладені ТОВ «Гефест Альянс» про продовження строків позовної давності до договорів підряду: від 20.10.2016 №1 до договору підряду від 23.10.2013 №49а; від 11.05.2016 №1 до договору підряду від 15.05.2013 №23; від 11.05.2016 №1 до договору підряду від 14.05.2013 №21.

Зазначені вище додаткові угоди зі сторони ТОВ «Гефест Альянс» підписані директором Вєрєін І.В. В свою чергу, згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань директором ТОВ «Гефест Альянс» з 26.12.2013 є ОСОБА_9 . Інших відомостей про зміну директора товариства реєстр не містить. Крім того, згідно з даними єдиного реєстру останньою реєстраційною дією по ТОВ «Гефест Альянс» є внесення інформації щодо відсутності підтвердження відомостей про юридичну особу; 2007676; запис здійснено 07.10.2014.

Станом на дату підписання акта перевірки згідно з інформаційною базою «Податковий блок» ТОВ «Гефест-Альянс» має стан 7-до ЄДР внесено запис про відсутність підтвердження відомостей. ТОВ «Гефест-Альянс» перебуває на обліку в ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві. З жовтня 2014 року підприємство до ДПІ у не звітує. Свідоцтво платника ПДВ анульовано 19.05.2014 причина: 37-до ЄДР внесено запис про відсутність підтвердження відомостей. З 21.02.2014 в ЄРПН не здійснювалась реєстрація податкових накладних.

Враховуючи наведену інформацію, суд першої інстанції дійшов до висновку, що ТОВ «Гефест-Альянс» не здійснює господарської діяльності, а враховуючи те, що позивачем не надано доказів на підтвердження повноважень ОСОБА_10 . на підпис додаткових угод від ТОВ «Гефест-Альянс», таким чином додаткові угоди від 20.10.2016 №1, від 11.05.2016 №1, від 11.05.2016 №1 не можуть слугувати належними та допустимими доказами по справі на підтвердження дійсного продовження строку позовної давності за договорами підряду між позивачем та ТОВ «Гефест-Альянс».

Надаючи оцінку зазначеному вище та матеріалам справи, колегія суддів звертає увагу на те, що ТОВ «Фірма «МЖК - Сервіс» надано до апеляційної скарги копію довіреності №10 від 05.01.2016 року (а.с. 134), яка на думку апелянта є доказом на підтвердження повноважень ОСОБА_10 на підпис додаткових угод від ТОВ «Гефест-Альянс» та зазначає.

Так, зазначена вище довіреність не була надана як під час перевірки так і під час розгляду справи у суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що довіреність №01 від 05.01.2016 року не зареєстрована, перевірити коли вона виготовлена у суду не має можливості.

Таким чином, оскільки дана довіреність не надана як під час перевірки так і під час розгляду справи у суді першої інстанції, колегія суддів ставить під сумнів існування довіреності №01 від 05.01.2016 року.

Крім зазначеного, під час проведеної перевірки ГУ ДФС в Чернігівській області було встановлено, що згідно з журналом-ордером і відомістю по рахунку « 361» «Розрахунки з вітчизняними покупцями» станом на початок перевіряємого періоду 01.01.2015 обліковується дебіторська заборгованість за відвантаженими товарами та наданими послугами на загальну суму 306 349,68 грн. по зазначених контрагентах

ТОВ «Фірма «МЖК-Сервіс» у запереченні до акта планової виїзної перевірки вказало про наявність дебіторської заборгованості з окремих контрагентів перед ТОВ ФІРМА «МЖК- Сервіс», строк позовної давності якої минув, а саме: Корпорація «Співдружність компаній» АИС - 159 291,09 грн., ТОВ «Алгоритм ТТТ» - 5 223,90 грн., СПД Войтенко М.І. - 491,20 грн., ДП ТОВ «Девелопмент Макс ЛЛС» Автоінвестстрой-Чернігів» - 31,93 грн., ТОВ «Дедал» - 128 грн., ІП «ДЕЛЕКСПО-ГРУП» - 154,77 грн., МП «Елетон» - 99 606,40 грн., Чернігівська облспоживспілка - 413,05 грн., СПД ОСОБА_2 - 300 грн., ПНЗ «СДЮШОР з лижного спорту» - 29 555,86 грн., ТОВ «Поліссяєвробуд» - 17 000 грн., ПрАТ «Чернігівське підприємство по переробці та реалізації рибних товарів «ЧЕРНІГІВРИБА» - 245,20 гривень.

Перевіркою встановлено, що дебіторська заборгованість ТОВ «МЖК-Сервіс» по СПД ОСОБА_2 в розмірі 300 грн станом на 01.01.2015 відсутня. Згідно з рахунком 361 взаємовідносини між ТОВ «МЖК- Сервіс» і СПД ОСОБА_2 здійснювались протягом 2015 року. Остання дата операції (надання послуг з оренди приміщень) 24.03.2015 на суму 300 грн. Отже, дана заборгованість виникла в перевіряємому періоді і не погашена на кінець перевіряємого періоду.

Станом на кінець перевіряємого періоду 30.06.2018 дані заборгованості не погашено, крім наступних контрагентів, по яким переривався строк позовної давності:

ДП ТОВ «Девелопмент Макс JIJIC» Автоінвестстрой-Чернігів» - 31,93 грн. Остання оплата на користь ТОВ «МЖК-Сервіс» здійснена 26.07.2016 згідно з банківською випискою, про що свідчить журнал-ордер і відомості по рахунку 361;

СПД Войтенко М.І. - 491,20 грн. Остання оплата на користь ТОВ «МЖК-Сервіс» здійснена 17.08.2015 згідно з банківською випискою, що видно із журнала-ордера і відомості по рахунку 361.

З огляду на зазначене, перевіряючи ми було зроблено висновок, що безнадійна дебіторська заборгованість, тобто заборгованість, по якій минув строк позовної давності, та яка підлягає включенню до рядку 2180 Звітів про фінансові результати «Інші операційні витрати» у 2015 році становить:

Корпорація «Співдружність компаній» АИС - 159291,09 грн. Згідно з журналом-ордером і відомістю по рахунку 361 останньою датою здійснених розрахунків між Корпорація «Співдружність компаній» АИС і ТОВ «Фірма «МЖК-Сервіс» є 30.07.2010 згідно з банківською випискою на суму 94 000 грн. Загальна сума наданих послуг складає 4006 402,29 грн., загальна сума отриманих коштів - 3847 111,20 грн. Дебіторська заборгованість з 30.07.2010 складає 159 291,09 грн.;

ТОВ «Поліссяєвробуд» - 17 000 грн. Згідно з журналом ордером і відомістю по рахунку 361 останньою датою здійснених розрахунків між ТОВ «Поліссяєвробуд» і ТОВ «Фірма «МЖК-Сервіс» є 04.01.2017 згідно з банківською випискою БВ-0000001 на суму 4 400 грн., проте на перевірку надано банківські виписки від 17.01.2017 на суму 1 650 грн. та від 04.01.2017 на суму 4 400 грн. з призначенням платежу за послуги автокрану. Тобто, у 2017 році згідно з переліченими виписками ТОВ «Поліссяєвробуд» здійснено оплату послуг, що отримані у 2016 та 2017 роках на суму 6 050 грн. Проте, остання операція здійснена 22.06.2011 згідно з видатковою накладною РН-0000084 на суму 6 438 грн. і сформована за рахунок відвантаження товарів. Загальна сума відвантажених товарів становить 27 043,35 грн., загальна сума отриманих коштів становить 10 043,35 грн. Дебіторська заборгованість з 22.06.2011 становить 17 000 гривень.

Безнадійна дебіторська заборгованість, яка підлягає включенню до рядку 2180 Звітів про фінансові результати «Інші операційні витрати» у 2016 році:

ПНЗ «СДЮШОР з лижного спорту» - 29 555,86 грн. Згідно з журналом ордером і відомістю по рахунку 361 останньою датою операції між ПНЗ «СДЮШОР з лижного спорту» і ТОВ «Фірма «МЖК-Сервіс» є 27.05.2013 згідно з актом ОУ-0000197 на суму 29 555,86 грн. Загальна сума наданих послуг становить 29 555,86 грн., загальна сума отриманих коштів становить 0 грн. Дебіторська заборгованість з 27.05.2013 становить 29 555,86 грн.;

ТОВ «Дедал» - 128 грн. потрібно зазначити, що згідно з журналом-ордером і відомості по рахунку 361 останньою датою здійснених розрахунків між ТОВ «Дедал» і ТОВ «Фірма «МЖК-Сервіс» є 26.06.2013 згідно банківською випискою БВ-0000232 на суму 640 грн. Загальна сума наданих послуг становить 768 грн., загальна сума отриманих коштів становить 640 грн. Дебіторська заборгованість з 26.06.2013 становить 128 гривень.

Безнадійна дебіторська заборгованість, яка підлягає включенню до рядку 2180 Звітів про фінансові результати «Інші операційні витрати» у 2017 році:

ПрАТ «Чернігівське підприємство по переробці та реалізації рибних товарів «ЧЕРНІГІВРИБА» - 245,20 грн. Згідно з журналу ордеру і відомості по рахунку 361 останньою датою операції між ПрАТ «Чернігівське підприємство по переробці та реалізації рибних товарів «ЧЕРНІГІВРИБА» і ТОВ «Фірма «МЖК-Сервіс» є 27.05.2014 згідно з актом ОУ-0000173 на суму 660 грн. Загальна сума відвантажених товарів і наданих послуг становить 186 109,26 грн., загальна сума отриманих коштів становить 185 864,06 грн. Дебіторська заборгованість з 27.05.2014 становить 245,20 грн.;

МП «Елетон» - 99 606,40 грн. згідно журналу ордеру і відомості по рахунку 361 останньою датою операції між МП «Елетон» і ТОВ «Фірма «МЖК-Сервіс» є 05.11.2014 згідно з видатковою накладною РН-0000139 на суму 2 174,40 грн. Дебіторська заборгованість з 05.11.2014 становить 99 606,40 гривень.

Безнадійна дебіторська заборгованість, яка підлягає включенню до рядку 2180 Звітів про фінансові результати «Інші операційні витрати» у півріччі 2018 року:

Пікуль О.С. - 300 грн., згідно з журналом-ордером і відомості по рахунку 361 останньою датою операції між ОСОБА_2 і ТОВ «Фірма «МЖК-Сервіс» є 24.03.2015 згідно з актом ОУ-ООООЮЗ на суму 300 грн. Загальна сума наданих послуг становить 300 грн., загальна сума отриманих коштів становить 0 грн. Дебіторська заборгованість з 24.03.2015 становить 300 гривень.

Враховуючи викладене вище, ТОВ «ФІРМА «МЖК-Сервіс» не включено до складу рядка 2180 «Інші операційні витрати» Звітів про фінансові результати суми безнадійної дебіторської заборгованості всього на суму 306 тис. грн., в. т. ч.: за 2015 рік в сумі 176 тис. грн., за 2016 рік в сумі 30 тис. грн., за півріччя 2017 року в сумі 0 тис. грн. (у зв`язку з тим, що встановлено заниження в сумі 245 грн., в фінансовій звітності за правилами округлення дана сума не відображається), за 9 місяців 2017 року в сумі 0 тис. грн., за 2017 рік в сумі 100 тис. грн., за 1 квартал 2018 року в сумі 0 тис. грн. (у зв`язку з тим, що встановлено заниження в сумі 300 грн., в фінансовій звітності за правилами округлення дана сума не відображається), за півріччя 2018 року в сумі 0 тис. грн.

Надаючи правову оцінку матеріалам та обставинам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Щодо заниження позивачем значення рядка 2180 «Інші операційні витрати» Звітів про фінансові результати, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно з ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частиною 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: .

назву документа (форми);

дату складання;

назву підприємства, від імені якого складено документ;

зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;

посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;

особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Відповідно до абз. «а» пп.14.1.11 п. 14.1 ст.14 Податкового кодексу України, заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності, є безнадійною заборгованістю.

Згідно з пп.14.1.257 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, сума заборгованості одного платника податків перед іншим платником податків, що не стягнута після закінчення строку позовної давності (загальний строк якого відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України встановлюється в три роки), вважається безповоротною фінансовою допомогою.

Початок перебігу строку та закінчення строку зазначено у ст. 253 та 254 Цивільного кодексу України, а саме:

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.

Згідно з ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк , у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 Цивільного кодексу передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно з п.44.2 ст.44 Податкового кодексу України, для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Відповідно до п.4 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 11 «Зобов`язання», затвердженого наказом Міністерства Фінансів України від 31.01.2000 №20 (далі - П(С)БО 10), безнадійна дебіторська заборгованість - це поточна дебіторська заборгованість, щодо якої існує впевненість про її неповернення боржником або за якою минув строк позовної давності.

Згідно з п.5 Наказу міністерства фінансів України Про затвердження Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 11 «Зобов`язання» N 20 від 31.01.2000 (далі П(С)БО 11), зобов`язання визнається, якщо його оцінка може бути достовірно визначена та існує ймовірність зменшення економічних вигод у майбутньому внаслідок його погашення. Якщо на дату балансу раніше визнане зобов`язання не підлягає погашенню, то його сума включається до складу доходу звітного періоду.

Відповідно до п. 5 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 N 29 (далі П(С)БО 15) дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.

Згідно з пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень розділу III Кодексу.

Відповідно до пп. 139.2.2 п. 139.2 ст.139 Податкового кодексу України фінансовий результат до оподаткування зменшується на суму списаної дебіторської заборгованості (у тому числі за рахунок створеного резерву сумнівних боргів), яка відповідає ознакам, визначеним п.п.14.1.11 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що ТОВ «ФІРМА «МЖК-Сервіс» порушено п.4 П(С)БО 10, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст.134 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено значення рядка 2180 «Інші операційні витрати» Звітів про фінансові результати всього на суму 306 тис. грн., а також порушено п. 15 П(С)БО 15, п.5 П(с)БО 11, пп.134.1.1. п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено значення рядка 2120 «Інші операційні доходи» Звітів про фінансові результати всього на суму 829 219 грн.

Щодо посилання позивача на те, що кредиторська заборгованість перед ТОВ «Гефест-Альянс» не є безнадійною та не підлягає включенню до доходу ТОВ «ФІРМА «МЖК-Сервіс», колегія суддів зазначає наступне.

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги зазначені вище посилання, оскільки встановлено, що по вказаному зобов`язанню минув строк позовної давності та позивачем не надано суду доказів зворотного.

Щодо наявності у позивача кредиторської заборгованості перед іншими контрагентами, а також дебіторської заборгованості, перелічених вище контрагентів перед ТОВ «ФІРМА «МЖК-Сервіс», а відтак необхідності включення коштів по таким заборгованостям до доходу товариства і до витрат, колегія суддів зазначає наступне.

Так, ТОВ «ФІРМА «МЖК-Сервіс» жодним чином не обґрунтовано відсутності таких заборгованостей та не вказано з якої причини ці кошти не мають бути обліковані в бухгалтерському та податковому обліку товариства.

На підстав вище зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про правомірність, прийнятого ГУ ДФС в Чернігівській області податкового повідомлення-рішення № 0 від 27.11.2018, яким ТОВ «ФІРМА «МЖК-СЕРВІС» донараховано податкове зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 117 696, 00 грн., в т.ч.: основний платіж - 94 157, 00 грн. та штрафна (фінансова) санкція - 23 539, 00 грн.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 0 від 27.11.2018, яким позивачу донараховано податок на додану вартість в сумі 147553,00 грн, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 192.1 ст. 192 ПК України якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов`язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Пунктом 192.1.1 п. 192.1 ст. 192 ПК України визначено, що якщо внаслідок такого перерахунку відбувається зменшення суми компенсації на користь платника податку - постачальника, то:

а) постачальник відповідно зменшує суму податкових зобов`язань за результатами податкового періоду, протягом якого був проведений такий перерахунок;

б) отримувач відповідно зменшує суму податкового кредиту за результатами такого податкового періоду в разі, якщо він зареєстрований як платник податку на дату проведення коригування, а також збільшив податковий кредит у зв`язку з отриманням таких товарів/послуг.

Аналіз наведеної норми свідчить про те, що перелік випадків коли відбувається зміна компенсації вартості поставлених послуг не є вичерпним, та стаття передбачає будь-які випадки такої зміни.

Як встановлено, ТОВ «ФІРМА «МЖК-СЕРВІС» має заборгованість по оплаті послуг ТОВ «Гефест-Альянс» 708 249,13 грн., яка є безнадійною та включає в себе 118 042, 00 грн. податку на додану вартість. Отже вказані кошти не були сплачені на рахунок контрагента позивача водночас сума ПДВ віднесена ТОВ «ФІРМА «МЖК-СЕРВІС» до складу податкового кредиту. Оскільки вказана сума не була сплачена за надані послуги відбулося коригування компенсації вартості поставлених послуг, що підпадає під визначення ст.. 192 ПК України та під випадок, коли здійснюється коригування показника податкового кредиту.

Пунктом 198.3 ст. 198 ПК України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Отже, формування податкового кредиту відбувається лише в разі дійсного придбання товарі чи послуг, як наведено вище кошти в сумі 708 249,13 грн. не були перераховані позивачем ТОВ «Гефест-Альянс», а отже не відбулося придбання послуг на вказану суму, тому сума ПДВ, що включає в себе ця сума та, яка мала бути сплачена позивачем в ціні послуги не підлягає віднесенню до складу податкового кредиту з податку на додану вартість. Враховуючи, що позивачем сума ПДВ в розмірі 118042,00 грн. вже була включена до складу податкового кредиту, такий кредит підлягає коригуванню.

На підстав вище зазначеного, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 0 від 27.11.2018, яким ТОВ «ФІРМА «МЖК-Сервіс» нараховано штрафні (фінансові) санкції (за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних) в сумі 185 521, 71 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Так, проведеною перевіркою встановлено, що ТОВ «Фірма «МЖК-Сервіс» здійснює реєстрацію податкових накладних, виписаних на неплатників ПДВ, з порушенням граничних строків їх реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних № 91, 90, № 98 від 28.12.2017, № 50 від 27.02.2018, № 19 від 14.05.2018, № 13 від 05.06.2018, № 19 від 07.06.2018, № 23 від 11.06.2018, № 27 від 14.06.2018, № 26 від 14.06.2018, № 32, № 31, № 30 від 15.06.2018.

Щодо посилання позивача на те, що його контрагенти не є платниками ПДВ, а відтак їм не видавалась податкова накладна, а отже позивач звільняється від обов`язку своєчасної реєстрації податкової накладної, колегія суддів зазначає наступне.

У п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України зазначено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно із абз. 4 п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що зазначене вище посилання позивача, не відповідає дійсності.

Згідно п. 201.10 ст. 201 ПК України Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;

для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Відповідно до п. 120-1 ст. 120 ПК України порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;

20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів;

50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

Враховуючи, що позивачем пропущено строки реєстрації податкових накладних, тому колегія суддів приходить до висновку про правомірність застосування до ТОВ «Фірма «МЖК-Сервіс» штрафних санкцій за вказане порушення вимог Податкового кодексу України.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мір досліджено обставини справи на підставі яких суд прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «ФІРМА «МЖК-Сервіс» про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС у Чернігівській області № 0 від 27.11.2018, № від 27.11.2018, №0 від 27.11.2018.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 241, 242, 243, 250, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «МЖК - Сервіс» - залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

(Повний текст виготовлено - 26 червня 2019 року).

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак,

О.Є. Пилипенко