Справа № 488/3349/17
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2019-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2019 р.м.ОдесаСправа № 488/3349/17

Головуючий в 1 інстанції: Лазарева Г.М. Дата і місце ухвалення: 06.11.2018р., м. Миколаїв
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Миколаївської міської ради на рішення Корабельного районного суду м.Миколаєва від 06 листопада 2018 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Миколаївської міської ради, Миколаївського міського голови, Миколаївської міської ради, третя особа ОСОБА_2 , про визнання нечинним рішення постійної комісії міської ради про виготовлення повторного проекту землеустрою, зобов`язання в тижневий строк погодити приватизацію земельної ділянки за наявним проектом землеустрою та винести в місячний термін питання про приватизацію земельної ділянки на розгляд сесії міської ради, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернулася до Корабельного районного суду м.Миколаєва з адміністративним позовом виконавчого комітету Миколаївської міської ради, Миколаївського міського голови, Миколаївської міської ради, третя особа ОСОБА_2 , в якому просила суд: визнати нечинним рішення постійної комісії Миколаївської міської ради з питань містобудування, архітектури і будівництва, регулювання земельних відносин та екології від 26.06.2017 року №54 щодо виготовлення повторного проекту землеустрою; зобов`язати Комісію у тижневий строк погодити приватизацію земельної ділянки за вже наявним проектом землеустрою; зобов`язати Миколаївського міського голову в місячний термін винести питання про приватизацію земельної ділянки на розгляд сесії міської ради.

Позов обґрунтовувала тим, що в березні 2017 року її чоловік ОСОБА_2 подарував житловий будинок загальною площею 99,7 кв.м., земельною ділянкою під яким площею 107 кв.м. він користувався на правах оренди. При зверненні до Миколаївського міського голови із заявою про розірвання договору оренди та передачу земельної ділянки у власність, позивач 07.07.2017р. отримала витяг з протоколу постійної комісії Миколаївської міської ради з питань містобудування, архітектури і будівництва, регулювання земельних відносин та екології від 26.06.2017 року №54, яким їй надано дозвіл на виготовлення повторного проекту землеустрою земельної ділянки орієнтовною площею 100 кв.м. Таке рішення позивач вважає незаконним та зазначає, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо формування земельних ділянок та їх державної реєстрації на підставі документації із землеустрою, розробленої до 2013 року» від 14.05.2015р. №418-VIII, передбачено можливість здійснення формування земельної ділянки як об`єкта цивільних прав на підставі технічної документації із землеустрою, яка була розроблена до 01.01.2013р.

Рішенням Корабельного районного суду м.Миколаєва від 06 листопада 2018 року позов задоволено.

Визнано нечинним рішення постійної комісії Миколаївської міської ради з питань містобудування, архітектури і будівництва, регулювання земельних відносин та екології від 26.06.2017 року №54 щодо виготовлення повторного проекту землеустрою. Зобов`язано Комісію у передбачений законодавством строк погодити приватизацію земельної ділянки за вже наявним проектом землеустрою. Зобов`язано Миколаївського міського голову в місячний строк винести питання про приватизацію земельної ділянки на розгляд сесії міської ради.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Миколаївська міська рада подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення від 06.11.2018р. з прийняття нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

В своїй скарзі апелянт зазначає, що з мотивувальної частини оскаржуваного судового рішення не вбачається, яким саме нормам матеріального права та приписам законодавства України не відповідає рішення постійної комісії Миколаївської міської ради з питань містобудування, архітектури і будівництва, регулювання земельних відносин та екології від 26.06.2017 року №54 щодо виготовлення повторного проекту землеустрою. За своєю правовою природою акти постійної комісії носять рекомендаційний характер, тобто вони не є імперативними (зобов`язуючими). Оскаржувана позивачем рекомендація не є рішенням суб`єкта владних повноважень, а тому провадження у справі слід було закрити на підставі п.1 ч.1 ст.238 КАС України.

Також, апелянт посилається на те, що земельним законодавством України не передбачено погодження приватизації земельної ділянки вже за явним проектом землеустрою постійними комісіями ради, а до повноважень Миколаївського міського голови не відноситься вирішення питань щодо винесення на розгляд сесії ради питань про приватизацію земельних ділянок комунальної власності.

Кафтанова ОСОБА_3 подала письмовий відзив на апеляційну скаргу Миколаївської міської ради, в якому скаргу просить залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.1, п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, рішенням Миколаївської міської ради від 20.07.2004р. №22/8 громадянину ОСОБА_2 надано в оренду на 15 років земельну ділянку площею 107 кв.м. для обслуговування адміністративної будівлі по АДРЕСА_1 .

На підставі договору дарування житлового будинку від 29.03.2017р. ОСОБА_1 набула право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 99,7 кв.м.

Земельна ділянка, на якій знаходиться вказаний житловий будинок перебуває у користуванні дарувальника, ОСОБА_2 , на підставі договору оренди землі, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Балкіною О.Л. від 28.09.2004р. за р.№1915, зареєстрованого в Книзі записів договорів оренди землі від 29.09.2004р. за №2694.

03.04.2017р. ОСОБА_1 звернулася до Миколаївського міського голови із заявою про оформлення правових документів на земельну ділянку орієнтовною площею 107 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , що знаходиться у її користуванні для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, які належать їй на праві приватної власності і передати земельну ділянку у власність.

До заяви позивачем додано: свідоцтво про право приватної власності на житловий будинок; технічний паспорт на домоволодіння МБТІ; рішення виконкому міської ради про надання земельної ділянки для будівництва житлового будинку; згоду сусідів по існуючих межах земельних ділянок; позитивний висновок Головного управління містобудування та архітектури; копію громадського паспорту; копію ідентифікаційного коду.

Листом від 18.05.2017р. №15-1098 Управління містобудування та архітектури Миколаївської міської ради повідомило позивача та виконком Миколаївської міської ради, що на підставі ст.5 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», враховуючи відповідність містобудівній документації, Управління погоджує переоформлення та надання у власність земельної ділянки орієнтовною площею 100 кв.м. по лінії забудови вул. Шевченка, за рахунок земельної ділянки наданої в оренду рішенням Миколаївської міської ради від 20.07.2014р. №22/8 для обслуговування адміністративної будівлі по АДРЕСА_1 , при згоді суміжних землекористувачів.

На засіданні постійної комісії Миколаївської міської ради з питань містобудування, архітектури і будівництва, регулювання земельних відносин та екології розглянуто питання щодо переоформлення та надання у власність ОСОБА_1 земельної ділянки з урахуванням висновку Управління містобудування та архітектури Миколаївської міської ради від 18.05.2017р.

Як вбачається з витягу протоколу засідання постійної комісії Миколаївської міської ради з питань містобудування, архітектури і будівництва, регулювання земельних відносин та екології від 26.06.2017р. №54 ОСОБА_1 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється, орієнтовною загальною площею 100 кв.м., за рахунок земельної ділянки, наданої рішенням міської ради від 20.04.200р. №22/8, з метою передачі у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 .

07.07.2017р. ОСОБА_1 звернулася до Миколаївського міського голови із заявою, в якій зазначила, що у неї наявна документація із землеустрою, розроблена 22.06.2004р., у зв`язку з чим, на підставі Закону від 14.05.2015р. №418-VIII, у неї відсутній обов`язок розробляти проект землеустрою.

У відповідь на зазначену заяву листом від 21.07.2017р., за підписом заступника міського голови, позивача повідомлено, що питання про надання ОСОБА_1 дозволу на виготовлення проекту землеустрою розглянуто на засіданні постійної комісії Миколаївської міської ради з питань містобудування, архітектури і будівництва, регулювання земельних відносин та екології від 26.06.2017р.

Не погоджуючись з правомірністю рішення постійної комісії Миколаївської міської ради з питань містобудування, архітектури і будівництва, регулювання земельних відносин та екології, оформленим протоколом від 26.06.2017р. №54, про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, ОСОБА_1 звернулася з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, визнав обґрунтованими твердження позивача про відсутність у неї обов`язку щодо виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за наявності у неї документації із землеустрою, розробленої 22.06.2004р.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1, ч.2 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Пунктом «а» частини 3 статті 116 ЗК України передбачено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян.

Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у власність визначений статтею 118 ЗК України. Зокрема, вказаною статтею Кодексу передбачено, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Відповідний орган місцевого самоврядування або орган виконавчої влади в місячний термін розглядає клопотання і надає дозвіл підприємствам, установам та організаціям на розробку проекту приватизації земель.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність (ч.9 ст.118 ЗК України)

Крім того, ч. 4 ст. 122 ЗК України визначено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до ч. 1 ст. 186-1 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Згідно ч. 5, 6 ст. 186-1 ЗК України органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки (ч. 8 ст. 186-1 ЗК України).

Як вбачається з матеріалів справи, Управління містобудування та архітектури Миколаївської міської ради погодило переоформлення та надання у власність позивачу земельної ділянки орієнтовною площею 100 кв.м. по лінії забудови вул. Шевченка, за рахунок земельної ділянки наданої в оренду рішенням Миколаївської міської ради від 20.07.2014р. №22/8 для обслуговування адміністративної будівлі по АДРЕСА_1 , при згоді суміжних землекористувачів.

Таким чином, на підставі ч.9 ст.118 ЗК України орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, у двотижневий строк мав прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, зокрема з витягу протоколу засідання постійної комісії Миколаївської міської ради з питань містобудування, архітектури і будівництва, регулювання земельних відносин та екології від 26.06.2017 року №54, як постійно діючого органу міської ради, ОСОБА_1 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, незважаючи на наявність у позивача технічної документації із землеустрою, розробленої 22.06.2004р.

При цьому, відповідачем не враховано, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо формування земельних ділянок та їх державної реєстрації на підставі документації із землеустрою, розробленої до 2013 року» від 14.05.2015р. №418-VIII, Розділ X "Перехідні положення" Земельного кодексу України доповнено пунктом 20, відповідно до якого у разі, якщо до 1 січня 2013 року була розроблена технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про надання або передачу земельної ділянки у власність або надання в користування, у тому числі на умовах оренди, формування земельної ділянки як об`єкта цивільних прав, крім випадків, визначених статтею 79-1 цього Кодексу, здійснюється за такою технічною документацією.

З вказаного слідує, що висновок постійної комісії міської ради про надання позивачу дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, при наявності висновку Управління містобудування та архітектури Миколаївської міської ради щодо погодження переоформлення та надання у власність ОСОБА_1 відповідної земельної ділянки, є по своїй суті відмовою в задоволенні заяви позивача за відсутності на це передбачених підстав.

А відтак, колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта, що прийняте постійною комісією Миколаївської міської ради з питань містобудування, архітектури і будівництва, регулювання земельних відносин та екології на своєму засіданні рішення про надання позивачу дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яке оформлено протоколом №54 від 26.06.2017р., не порушує прав позивача, носить рекомендаційний характер та не може бути оскаржене в судовому порядку.

Варто зазначити, що у статті 118 ЗК України не визначено прямого обов`язку уповноважених органів реалізувати відповідні повноваження у формі рішення, листа, тощо. Проте, зазначене питання має важливе значення для обрання ефективного способу захисту прав особи в суді.

Також, колегія суддів не погоджується з доводами апелянта про втручання судом в дискреційні повноваження відповідача, як суб`єкта владних повноважень, який приймає одне з юридично допустимих рішень на власний розсуд. Дійсно, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

При цьому, прийняте рішення, дія або бездіяльність суб`єкта владних повноважень в ході здійснення дискреційних повноважень, має контролюватися судом або іншим органом на предмет його законності у порядку передбаченому законодавством.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що в зв`язку з прийняттям рішення чи вчиненням дій (допущенням бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

Колегія суддів вважає, що Миколаївською міською радою помилково тлумачиться правова природа дискреційних повноважень суб`єкта владних повноважень, оскільки в даному випадку суд не підміняв своїм рішенням рішення відповідного суб`єкта владних повноважень та не вирішував питань, що належать до його компетенції, а лише надавав правову оцінку прийнятому рішенню, зокрема, на предмет відповідності їх критеріям, визначеним частиною 2 статті 2 КАС України. Оскаржуваним судовим рішенням не вирішено питання щодо приватизації ОСОБА_1 земельної ділянки, а лише зобов`язано винести відповідне питання на розгляд сесії міської ради, якою і прийматиметься таке рішення.

Крім того, в рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення у справі «Hasan and Chaush v. Bulgaria» № 30985/96).

Інші доводи апеляційної скарги є не суттєвими та правильність висновків суду першої інстанції не спростовують. А відтак, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги Миколаївської міської ради та скасування рішення суду першої інстанції від 06.11.2018р.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Миколаївської міської ради залишити без задоволення, рішення Корабельного районного суду м.Миколаєва від 06 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 25 червня 2019 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук