Справа № 400/1027/19
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2019-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2019 р. № 400/1027/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1
до відповідача:Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020
про:визнання дій протиправними; зобов`язання відповідача вчинити певні дії,,

ОСОБА_1 (надалі позивач) звернулась з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (надалі відповідач або Управління) про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у призначенні пенсії по втраті годувальника; зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію по втраті годувальника, відповідно до пункту «д» частини четвертої статті 30 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (надалі Закон № 2262), з 10.11.2018 та виплачувати її в подальшому до виникнення обставин, з якими закон пов`язує зміну чи припинення спірних правовідносин.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що її покійний чоловік ОСОБА_2 мав право на отримання пенсії, відповідно до Закону № 2262. Позивач, з метою призначення їй пенсії по втраті годувальника, звернулась до відповідача з відповідною заявою. Управління рішенням від 20.03.2019 № 138 (надалі Рішення № 138) відмовило позивачу у задоволенні заяви.

Відповідач подав відзив на позовну заяву (ар. с. 37), в якому зазначив, що позивач не має право на пенсію, оскільки перебуває у трудових відносинах з Первомайською міською радою.

Ухвалою від 15.04.2019 суд відкрив провадження у справі та призначив її розгляд на 16.05.2019.

Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі. Управління представника в судове засідання не направило.

Відповідно до частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши письмові докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до записів у трудовій книжці (ар. с. 22), з 13.09.2016 позивач працює головним спеціалістом юрисконсультом управління у справах дітей Первомайської міської ради.

08.06.2018 позивач і ОСОБА_2 уклали шлюб (ар. с. 18).

ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік позивача помер (ар. с. 17).

ІНФОРМАЦІЯ_2 народила доньку, батьком якої у свідоцтві про народження (ар. с. 19) вказаний ОСОБА_2

Відповідно до листку непрацездатності (ар. с. 23), з 10.09.2018 по 13.01.2019 ОСОБА_1 перебувала в оплачуваній відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами.

Розпорядженням Первомайського міського голови від 08.01.2019 № 9-рк (ар. с. 24) позивачу, відповідно до статті 18 Закону України від 15.11.1996 № 504/96-ВР «Про відпустки», на період з 14.01.2019 по 10.11.2021 була надана відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Як вказала ОСОБА_1 у позові, її чоловік проходив службу в органах внутрішніх справ та мав стаж роботи понад 10 років, тому мав право на пенсію відповідно до Закону № 2262.

12.03.2019 Головне управління Національної поліції України направило до Управління «… матеріали на ОСОБА_2 для призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині померлого ОСОБА_1 , зайнятій доглядом за дитиною до досягнення 8-річного віку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 …» (ар. ср. 38). Серед матеріалів (на 31 аркуші) була і заява позивача № 27 про призначення пенсії (надалі Заява, ар. с. 39).

Рішенням № 138 (ар. с. 15-16) Управління відмовило ОСОБА_1 в призначенні пенсії в разі втрати годувальника, зазначивши, зокрема, таке: «… згідно пункту «д» частини 4 статті 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» право на пенсію в разі втрати годувальника … має дружина, незалежно від віку і працездатності, якщо вона зайнята доглядом за дітьми померлого годувальника, які не досягли 8-річного віку, і не працює … згідно трудової книжки ОСОБА_1 … працює у Первомайській міській раді та згідно розпорядження від 08.01.2019 №9-рк перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 14.01.2018 по 10.11.2021. Враховуючи вищевикладене, вирішено відмовити ОСОБА_1 в призначенні пенсії в разі втрати годувальника, відповідно до п. «д» ч. 4 ст. 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Питання призначення пенсії в разі втрати годувальника, як дружині, яка зайнята доглядом за дитиною до досягнення нею 8-річного віку, може бути розглянуто після припинення ОСОБА_1 трудової діяльності …».

Таким чином, підставою для відмови став висновок Управління про те, що позивач працює.

При прийнятті рішення суд виходив з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 30 Закону № 2262, право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).

Згідно з пунктом «д» частини четвертої статті 30 Закону № 2262, непрацездатними членами сім`ї вважаються дружина (чоловік) або один з батьків чи дід, бабуся, брат або сестра, незалежно від віку і працездатності, якщо вона (він) зайнята доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8-річного віку, і не працює.

Позивач з 10.09.2018 по 13.01.2019 перебувала у соціальній відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами (частина перша статті 17 Закону України від 15.11.1996 № 504/96-ВР «Про відпустки», надалі Закон № 504).

Позивач з 14.01.2019 перебуває у соціальній відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (частина перша статті 18 Закону № 504).

Частиною четвертою статті 18 Закону № 504 передбачено, що за бажанням жінки або осіб, зазначених у частині третій цієї статті, у період перебування їх у відпустці для догляду за дитиною вони можуть працювати на умовах неповного робочого часу або вдома.

Доказів того, що ОСОБА_1 працювала (працює) на умовах неповного робочого часу, відповідач не надав.

Відповідно до частини третьої статті 21 Закону № 504, працівникам, які мають право на соціальні відпустки, передбачені статтями 17 і 18 цього Закону, виплачується державна допомога на умовах, передбачених Законом України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» та іншими нормативно-правовими актами України.

Факт отримання ОСОБА_1 відповідної державної допомоги підтверджений довідкою Управління соціального захисту населення Первомайської міської ради (ар. с. 27).

Відповідно до статті 2 Закону № 504, право на відпустки мають громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи (далі - підприємство). Право на відпустки забезпечується, зокрема, збереженням на період відпустки місця роботи (посади).

Отже, період перебування позивача у соціальних відпустках, передбачених частиною першою статті 17 та частиною першою статті 18 Закону № 504, не може вважатися періодом її праці.

З урахуванням цього, суд визнав, що відповідач безпідставно відмовив ОСОБА_1 у призначенні пенсії.

З метою захисту прав та інтересів позивача суд вважає за доцільне вийти за межі позовних вимог шляхом визнання протиправним та скасувати Рішення № 138.

Позовна вимога про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови позивачу в призначенні пенсії по втраті годувальника задоволенню не підлягає, оскільки діям відповідача суд дав оцінку шляхом визнання протиправним рішення Управління про відмову у призначенні відповідної пенсії.

Відповідно до пункту «б» статті 83 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення», пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку: пенсії у разі втрати годувальника призначаються з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією, тому суд дійшов висновку про зобов`язання відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію в разі втрати годувальника, відповідно до пункту «д» частини четвертої статті 30 Закону № 2262, з 10.11.2018 дати народження доньки.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Судовий збір розподіляється відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 2, 9, 19, 77, 139, 205, 241-243, 246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159) задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 20.03.2018 № 138 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії в разі втраті годувальника.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити ОСОБА_1 пенсію в разі втрати годувальника, відповідно до пункту «д» частини четвертої статті 30 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення, осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з 10.11.2018 та виплачувати її в подальшому до виникнення обставин, з якими закон пов`язує зміну чи припинення спірних правовідносин.

4. В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 768,40 грн., що був сплачений платіжною квитанцією від 29.03.2019 № 67727.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду , або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Птичкіна