Справа № 620/120/19
Суддя: Літвіна Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/120/19 Суддя першої інстанції: Заяць О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Літвіної Н.М.

суддів Коротких А.Ю.

Федотова І.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Борзнянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Борзнянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Борзнянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області, у якому просив:

1) визнати протиправними дії щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку та виплати заборгованості з державної пенсії:

- за період з 01 січня 2014 року по 02 червня 2014 року у розмірі 6 (шести) мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у відповідності до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- за період з 03 червня 2014 року по 02 серпня 2014 року у розмірі 8 (восьми) мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, у відповідності до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

2) зобов`язати Борзнянське об`єднане управління Пенсійного фонду України Чернігівської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату заборгованості з державної пенсії:

- за період з 01 січня 2014 року по 02 червня 2014 року у розмірі 6 (шести) мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи у відповідності до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- за період з 03 червня 2014 року по 02 серпня 2014 року у розмірі 8 (восьми) мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, у відповідності до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2019 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач - Борзнянське об`єднане управління Пенсійного фонду України Чернігівської області, подав апеляційну скаргу, у якій, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. У апеляційній скарзі скаржник зазначає, що позивачем пропущено строк звернення до суду з вказаними у позовній заяві позовними вимогами. Також відповідач вказує, що виплачуючи пенсію та доплати у порядку та розмірах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 27 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» він діяв правомірно та у межах наданих йому повноважень.

До суду не надходив відзив на апеляційну скаргу, що не перешкоджає розгляду справи.

Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, проте у судове засідання призначене на 05 червня 2019 року не з`явилися та про причини неявки суду не повідомили. За таких обставин колегія суддів, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ст. 308 КАС України, справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є обґрунтованою та підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 27 грудня 2011 року.

Позивач перебуває на обліку в Борзнянському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Чернігівської області та отримує пенсію по II групі інвалідності внаслідок захворювання пов`язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в розмірі відшкодування фактичних збитків відповідно до ст. 54 Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

ОСОБА_1 03 грудня 2018 року звернувся до відповідача із заявою про здійснення перерахунку його пенсії: за період з 01 січня 2014 року по 02 червня 2014 року у розмірі 6 (шести) мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у відповідності до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- за період з 03 червня 2014 року по 02 серпня 2014 року у розмірі 8 (восьми) мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, у відповідності до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Однак, відповідач листом від 05 грудня 2018 року № 22/04/Ч-2 відмовив позивачу у здійсненні такого перерахунку посилаючись на те, що пенсія позивача обрахована у відповідності до вимог законодавства.

Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що орган пенсійного фонду повинен був нараховувати та виплачувати державну та додаткову пенсії в розмірах, визначених ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не Порядком обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 1210 від 23 листопада 2011 року.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

У триваючих правовідносинах суб`єкт владних повноважень протягом певного проміжку часу може ухилятися від виконання своїх зобов`язань (триваюча протиправна бездіяльність) або допускати протиправну поведінку (триваюча протиправна діяльність) по відношенню до фізичної або юридичної особи.

Відлік строків для звернення з метою реалізації права на соціальний захист розпочинається з моменту отримання відповідним суб`єктом владних повноважень заяви особи, до якого додано пакет необхідних документів. У свою чергу, відлік строків для звернення до суду (у випадку незгоди особи з відповідним рішенням, дією чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду зазначеної заяви) розпочинається з моменту коли особа дізналася або повинна була дізнатися про таке порушення своїх прав, крім випадків якщо інше прямо не передбачено законом.

При застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та наслідки у вигляді залишення позовної заяви без розгляду на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави. У такому випадку суд у триваючих правовідносинах має вирішити питання захисту прав позивача у межах строку звернення до адміністративного суду.

Оскільки пенсія є періодичним платежем, що виплачується щомісяця, про розмір виплати позивач знав, а тому про порушення своїх прав позивач мав знати отримуючи пенсії у розмірі, з яким він не погоджується, ще у 2014 році.

Однак, даний адміністративний позов подано до суду лише 05 січня 2019 року.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що будь-які об`єктивні чи суб`єктивні обставини не позбавляли позивача можливості звернутися до суду у визначені законом строки з відповідним позовом до відповідача, якщо позивач вважав, що діями чи бездіяльністю відповідача порушуються його права та законні інтереси.

Варто звернути увагу, що матеріали справи не містять клопотань від позивача щодо поновлення строку звернення до адміністративного суду, оскільки останній вважає, що такий строк ним не пропущено з огляду на вимоги ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та просить врахувати при визначенні строку звернення до суду правову позицію Верховного Суду, яка міститься у постанові від 24 квітня 218 року № 646/6250/17.

Разом з тим, як вбачається, з ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії; нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

В свою чергу, відповідно до ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Тобто, у вказаних статтях вказано про нараховані, але не отримані виплати пенсії з вини органів пенсійного фонду.

Натомість, ті виплати про які зазначає позивач не були нараховані та виплачені, що стало підставою для звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом та свідчить про неможливість застосування до спірних правовідносин строків позовної давності, що визначені зазначеними законами.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що права позивача на отримання сум періодичних платежів - пенсії, підлягають захисту в межах встановленого КАС шестимісячного строку звернення до адміністративного суду.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду 05 січня 2019 року, тобто з пропуском строку звернення до суду з зазначеними ним у позовній заяві вимогами про визнання неправомірними дій та зобов`язання здійснити перерахунок пенсії за 2014 рік.

У зв`язку з зазначеними обставинами, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають залишенню без розгляду на підставі ч. 3 ст. 123 КАС України.

Враховуючи, що доводи апеляційної скарги повністю спростовують висновки суду першої інстанції, які містяться у рішенні Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2019 року колегія суддів вважає за необхідне скасувати зазначене судове рішення, як таке, що прийняте з порушенням норм процесуального права та залишити адміністративний позов ОСОБА_1 без розгляду.

У відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Борзнянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області задовольнити частково.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2019 року скасувати.

Прийняти нове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до Борзнянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Н.М. Літвіна

Судді А.Ю. Коротких

І.В. Федотов