Справа № 560/294/19
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2019-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/294/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Гнап Д.Д.

Суддя-доповідач - Сторчак В. Ю.

25 червня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Ватаманюка Р.В. Сушка О.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 березня 2019 року (суддя Гнап Д.Д.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адмністративного суду з позовом до Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області в якому просив визнати протиправною бездіяльність Головного територіального управління юстиції в Хмельницькій області щодо невиплати в день звільнення всіх належних ОСОБА_1 сум заробітної плати; зобов`язати Головне територіальне управління юстиції в Хмельницькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за час затримки виплати по день фактичного розрахунку.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 2007 по 01.08.2017 перебував у трудових відносинах (на державній службі) з Головним територіальним управлінням юстиції в Хмельницькій області. Вважає, що відповідачем, всупереч вимог статей 116 та 117 Кодексу законів про працю України, не було при звільненні виплачено всіх належних коштів, оскільки незаконність відрахування із заробітної плати 913,64 грн встановлена постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 30.11.2018 у справі №2240/2858/18.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 березня 2019 в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 березня 2019 скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення. Зокрема, апелянт наголошує, що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги, що судовим рішенням визначено стягнути з відповідача 913,64 грн., саме як незаконно відрахованих з заробітної плати позивача.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу позивача в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження у відповідності до вимог ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Встановлено, що наказом № 504/04к від 14.07.2017 ОСОБА_1 звільнено з займаної посади начальника Ізяславського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області з 01 серпня 2017 року.

10.11.2017 позивач звернувся до Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області з заявою, в якій просив надати інформацію про проведені виплати та кількість оплачених днів, провести перерахунок заробітної плати і у випадку наявності заборгованості, погасити її.

Головне територіальне управління юстиції у Хмельницькій області надало позивачу відповідь від 04.12.2017 №4650-2017/10.1-24-132/3313-2017, згідно з якою, позивачу належить донарахувати та виплатити 1211,24 грн, належних йому коштів. Також зазначено, що в березні 2017 року ОСОБА_1 безпідставно нараховано та виплачено за 3 робочих дні 913,64 грн, а саме: при проведенні перевірки табелів обліку використаного робочого часу та звіряння їх із наявними наказами про відсторонення, надання відпусток, лікарняними листами було виявлено, що за лютий 2017 року позивачу належало нарахувати та виплатити 1675 грн заробітної плати за відпрацьованих 5 робочих днів. За березень 2017 року нараховано та виплачено 2131,82 грн за 7 робочих днів, хоча фактично позивачем у березні відпрацьовано 4 робочих дні. Вказане мало місце через допущену помилку при проведенні розрахунків нарахування та виплати заробітної плати за лютий та березень 2017 року працівником відділу планово-фінансової діяльності бухгалтерського обліку та звітності.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 19.12.2017 по справі №822/3368/17, яка залишена без змін постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 31.01.2018, визнано протиправною бездіяльність Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, яка полягає у невиплаті у день звільнення всіх належних ОСОБА_1 сум заробітної плати. Стягнуто з Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 29145 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.08.2017 по 06.12.2017.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 30.11.2018 по справі №2240/2858/18 визнано неправомірними дії Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області щодо утримання з заробітної плати ОСОБА_1 913,64 грн, як помилково нарахованих та стягнуто з Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області зазначені кошти.

Позивач, вважаючи наявним на час його звільнення 913,64 грн боргу по заробітній платі та, відповідно, непроведення з ним розрахунку в повному обсязі в день звільнення, звернувся з позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для визнання протиправною бездіяльності Головного територіального управління юстиції в Хмельницькій області щодо невиплати в день звільнення всіх належних ОСОБА_1 сум заробітної плати. Зокрема, суд прийшов до висновку, що сума 913,64 грн є надмірною помилково нарахованою виплатою, а не компенсаційною виплатою чи складовою зарплати позивача. Тобто, не є та не була боргом по заробітній платі станом на час звільнення ОСОБА_1 . Суд відхилив доводи позивача, що 913,64 грн є частиною заробітної плати, належною йому на момент звільнення.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції та даючи правову оцінку спірним правовідносинам, враховує наступне.

Відповідно до статті 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

Згідно з статтею 117 Кодексу законів про працю України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Відповідно до статті 117 Кодексу законів про працю України можна виділити ознаки, сукупна наявність яких буде підставою для виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а саме: суми повинні бути належні звільненому працівникові, їх не виплата повинна відбутися з вини власника або уповноваженого ним органу.

Судом встановлено, що постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 30.11.2018 по справі №2240/2858/18 визнано неправомірними дії Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області щодо утримання з заробітної плати ОСОБА_1 913,64 грн, як помилково нарахованих.

Разом з тим, з постанови від 30.11.2018 по справі №2240/2858/18 вбачається, що судом встановлено, що також визнав відповідач, прямо вказавши про це у відзиві на позов, помилки, допущені при нарахуванні та виплаті заробітної плати позивачу за лютий березень 2017 року відповідач виявив лише при розгляді звернення ОСОБА_1 від 10.11.2017 року, тобто після спливу місячного строку. При цьому, пропуск зазначеного строку означає неможливість не тільки видання наказу (розпорядження) про відрахування із заробітної плати, але й стягнення суми заборгованості працівника перед підприємством взагалі, оскільки власник у цьому випадку позбавлений права звернутися з позовом до суду в силу приписів ст.1215 Цивільного кодексу України, яка передбачає, що не підлягає поверненню безпідставно отримана виплата, у тому числі зарплата, якщо її роботодавець провів добровільно, за відсутності рахункової помилки з його боку і недобросовісності з боку працівника.

Згідно з частиною 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що сума 913,64 грн є надмірною помилково нарахованою виплатою, а не компенсаційною виплатою чи складовою зарплати позивача. Тобто, не є боргом по заробітній платі станом на час звільнення ОСОБА_1 .

За результатом апеляційного розгляду справи, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, щодо відсутності підстав для визнання протиправною бездіяльності Головного територіального управління юстиції в Хмельницькій області щодо невиплати в день звільнення всіх належних ОСОБА_1 сум заробітної плати.

І, як наслідок, керуючись ст. 4 КАС України, задоволенню не підлягає є вимога позивача про зобов`язання Головного територіального управління юстиції в Хмельницькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середньомісячного заробітку за час затримки виплати по день фактичного розрахунку слід відмовити, оскільки вона є похідною від першої.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 березня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Ватаманюк Р.В. Сушко О.О.