Справа № 536/1703/17
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2019-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

26 червня 2019 року

Київ

справа №536/1703/17

адміністративне провадження №К/9901/3839/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Губської О. А.,

суддів: Білак М. В., Калашнікової О. В.,

розглянув у попередньому судовому засіданні в касаційній інстанції справу

за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції, інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Школки Дениса Олександровича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Управління патрульної поліції у місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції на постанову Кременчуцького районного суду Полтавської області від 19 жовтня 2017 року, прийняту у складі судді Клименка С. М., та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2017 року, постановлену у складі колегії суддів: Бегунца А. О. (головуючий), Рєзнікової С. С., Старостіна В. В.

І. Суть спору:

1. ОСОБА_1 (надалі також ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Школки Дениса Олександровича, Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції, в якому просив скасувати постанову серії АР №516891 про адміністративне правопорушення від 17.09.2017 та стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень..

2. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що постанова серії АР №516891 про адміністративне правопорушення від 17.09.2017 є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки він не порушував п.22 розділу 33 Правил дорожнього руху «Проїзд без зупинки заборонено».

3. Відповідач позов не визнав. У запереченні проти позову наполягав на безпідставності останнього та просив відмовити в його задоволенні з огляду на законність і обґрунтованість спірної постанови.

ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи

4. 17 вересня 2017 року інспектором роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Школка Д.О. винесено постанову серії АР №516891 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн. за те, що він 17 вересня 2017 року о 09 год.30 хв., керуючи транспортним засобом OPEL OMEGA номерний знак НОМЕР_1 в місті Кременчуці на вулиці Котлова будинок №143, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено», чим порушив розділ 33 Правил дорожнього руху України.

5. Вважаючи вищеозначену постанову протиправною та такою, що порушує його права, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

ІІІ. Рішення судів першої й апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

6. Кременчуцький районний суд Полтавської області постановою від 19 жовтня 2017 року, яку залишено без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2017 року, позов задовольнив.

6.1. Постанову серії АР № 516891, складену 17 вересня 2017 року інспектором роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Школка Д.О. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення штрафу в сумі 255 грн. скасовано.

7. Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, з огляду на що дійшов висновку про необґрунтованість та протиправність оскаржуваної постанови та, як наслідок, наявність підстав до її скасування.

IV. Провадження в суді касаційної інстанції

8. Управління патрульної поліції у місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції подало касаційну скаргу, в якій посилається на неправильне застосування судами першої й апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення ними норм процесуального права.

9. У скарзі відповідач просить скасувати оскаржувані судове рішення та ухвалити рішення про відмову в позові.

10. У відзиві на касаційну скаргу позивач вказує на правомірність прийняття рішень судів попередніх інстанцій через відсутність доказів вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

V. Джерела права й акти їх застосування

11. За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

12. Наведеним конституційним положенням кореспондує частина перша статті 8 Закону України «Про Національну поліцію».

13. Пунктом 8 частини першої статті 23 цього ж Закону визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

14. Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

15. Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

16. Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

17. Відповідно до п. 8.4 «б» ПДР України, знаки пріоритету встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги.

18. Знак 2.2 ПДР України - "проїзд без зупинки заборонено", забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а якщо вона відсутня - перед знаком. Необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою.

19. Частиною першою статті 122 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за (…)порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг (…), що тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

20. Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

21. За змістом статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

22. Статтею 280 КУпАП установлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

23. Відповідно до частин першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин та розгляду справи в судах першої й апеляційної інстанцій, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

VI. Висновок Верховного Суду

24. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

25. Аналіз обставин справи, установлених судами першої й апеляційної інстанцій у їх взаємному зв`язку та сукупності, та мотивів, покладених в основу оскаржуваних судових рішень, дає підстави для висновку про недоведеність у спірних правовідносинах належними та допустимими доказами вини позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП.

26. Вказаний висновок судів, зокрема, був зумовлений дослідженням відеозапису з нагрудної камери патрульного поліцейського, який, як зазначено судами, не містить відомостей про подання адміністративного правопорушення.

27. При цьому, колегія суддів зазначає, що відповідачем не заперечується, що наданим до суду відеозаписом не зафіксовано факту правопорушення, зазначеного в оскаржуваній постанові, а саме того, що позивач не зупинився при керуванні транспортним засобом перед дорожнім знаком "Проїзд без зупинки заборонено". Натомість, скаржником вказано, що на відео зафіксовано лише безпосередньо розмову з водієм.

28. В свою чергу, Верховним Судом встановлено, що диск, доданий до заперечення на адміністративний позов є пошкодженим та взагалі не відображається.

29. При цьому, позивач заперечував проти порушення ним вимог ПДП України та надав, у зв`язку з цим, відповідні пояснення, які наявні в матеріалах справи, в яких зазначив, що здійснив зупинку перед зазначеним дорожнім знаком.

30. Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що суди обгрунтовано не взяли до уваги покази працівника поліції ОСОБА_2 , надані під час розгляду справи в суді першої інстанції в якості свідка, зважаючи на те, що він є заінтересованою особою при розгляді цієї справи, а тому вказане ставить під сумнів дотримання вимог щодо об`єктивності з`ясування обставин.

31. Відтак, суди дійшли правильного висновку про наявність підстав для скасування спірної постанови.

32. Доводи касаційної скарги, які зводяться до переоцінки встановлених судами фактичних обставин справи, вказаного висновку не спростовують.

33. При цьому, в силу вимог частин першої, другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

34. Отже, Верховний Суд констатує, що оскаржувані судові рішення ґрунтуються на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна юридична оцінка із правильним застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, а суди під час розгляду справи не допустили порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

35. Таким чином, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

VII. Судові витрати

36. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Управління патрульної поліції у місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.

2. Постанову Кременчуцького районного суду Полтавської області від 19 жовтня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2017 року у справі № 536/1703/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.

Головуючий О. А. Губська

Судді М. В. Білак

О. В. Калашнікова