Справа № 160/2101/19
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2019-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2019 року Справа № 160/2101/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про скасування наказу, -
05 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 №1819 від 28 листопада 2017 року «Про результати розслідування по встановленню причин та умов відсутності та пошкодження радіостанцій Motorola DP 4800».
У акті зазначено, що позивач відмовився надати пояснення стосовно радіостанції Motorola DP 4800, складено відповідну довідку.
Однак позивач стверджує, що це не відповідає дійсності, оскільки з 15 до 28 листопаду 2017 р. позивач включно знаходився у щорічної відпустці.
Під час проведення службової перевірки та прийняття рішення про накладання матеріальної відповідальності були суттєво порушені вимоги Постанови Верховної Ради України від 23 червня 1995 року «Про затвердження положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду заподіяну державі», та Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України.
Ухвалою суду від 11 березня 2019 року відкрито спрощене провадження у справі без виклику учасників справи.
11 травня 2019 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві останній просить відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог у зв`язку з наступним.
Відповідно до п. 2.3 розділу 2 Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністра оборони України №82 від 15.03.2004 року, згідно із довідкою про відмову від дачі пояснення було встановлено, що по факту втрати засобів радіозв`язку механізованого батальйону, а саме: DP 4800 за номером НОМЕР_2 , виданою старшому лейтенанту ОСОБА_1 , дана посадова особа пояснення дати відмовилась у присутності 2 свідків, а саме: заступника командира 3 механізованої роти з морально-психологічного забезпечення лейтенанта ОСОБА_3 та головного сержанта 3 механізованої роти старшини ОСОБА_4 .
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
Відповідно до Довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України за вих.№1361 від 07.05.2019 року встановлено, що капітан ОСОБА_1 дійсно в період з 21.01.2018 року по 30.04.2018 року брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції Донецької та Луганської областей.
Згідно із наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №52 від 14.08.2017 року старший лейтенант ОСОБА_1 був призначений на посаду командира 3 механізованої роти механізованого батальйону та з 14.08.2017 року був зарахований до списків особового складу частини.
Відповідно до п. 5.18.1.4 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затверджене Наказом Міністра оборони України №300 від 16.07.1997 року, ротне господарство організовує командир роти. Він керує ротним господарством і несе відповідальність за його стан та за забезпечення особового складу належними матеріальними засобами.
Відповідно до п. 5.18.1.5 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затверджене Наказом Міністра оборони України №300 від 16.07.1997 року, посадові особи роти з питань ведення ротного господарства виконують свої обов`язки згідно з вимогами Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України. Зокрема, вони повинні: знати діючі накази, положення, настанови, керівництва та інструкції щодо ведення господарства роти; здійснювати контроль за правильним використанням та витрачанням матеріальних засобів; проводити перевірки наявності та якісного стану матеріальних засобів у визначені строки; доповідати по команді про всі виявлені у ротному господарстві недоліки, які не можуть бути усунуті власними силами.
Так, відповідно до ст. 111 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» командир роти в мирний і воєнний час відповідає за бойову готовність роти, за бойову підготовку, за стан і збереження озброєння, боєприпасів, техніки та іншого майна роти, за успішне виконання ротою бойових завдань, за ведення ротного господарства.
Відповідно до ст. 112 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» командир роти зобов`язаний:
підтримувати озброєння, бойову та іншу техніку в постійній бойовій готовності;
досконало знати і вміло володіти всіма видами зброї і техніки роти, правильно їх зберігати, використовувати та особисто перевіряти їх наявність, утримання та бойову готовність;
виховувати особовий склад роти в дусі поваги до військової служби, набутого фаху, бережливого ставлення до озброєння, бойової техніки та майна роти;
організовувати своєчасне одержання, правильну експлуатацію, збереження, технічне обслуговування і ремонт озброєння, техніки, казарменого інвентарю, речового, технічного та іншого майна роти, перевіряти не менше ніж один раз на місяць їх наявність, стан та облік;
перевіряти підготовку та стан озброєння і техніки роти перед кожним виходом на навчання чи заняття, а також їх наявність після повернення із занять та навчань;
один раз на місяць звіряти дані ротного обліку особового складу, а також матеріальних засобів з обліковими даними військової частини;
керувати господарством роти.
Відповідно до ст. ст. 12, 14 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові. Із службових питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки:
свято і непорушно додержуватися законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;
знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України;
знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.
Відповідно до ст. 16 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Відповідно до п. 2.3 розділу 2 Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністра оборони України №82 від 15.03.2004 року, згідно із довідкою про відмову від дачі пояснення було встановлено, що по факту втрати засобів радіозв`язку механізованого батальйону, а саме: DP 4800 за номером НОМЕР_2 , виданою старшому лейтенанту ОСОБА_1 , дана посадова особа пояснення дати відмовилась у присутності 2 свідків, а саме: заступника командира 3 механізованої роти з морально-психологічного забезпечення лейтенанта ОСОБА_3 та головного сержанта 3 механізованої роти старшини ОСОБА_4 .
Відповідно до п. 5.2 розділу 5 Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністра оборони України №82 від 15.03.2004 року, про прийняте рішення повідомляється військовослужбовцю, стосовно якого проводиться службове розслідування, що і було зроблено одразу після видання наказу командира військової частини НОМЕР_1 «Про результати розслідування по встановленню причин та умов відсутності та пошкодження радіостанцій Motorola DP4800» №1819 від 28.11.2019 року.
Згідно із п. 2 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 року, (Далі Положення) відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, що спричинило додаткові витрати для військових частин для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей.
Відповідно до п. 3 Положення, військовослужбовці несуть матеріальну відповідальність за наявності: а) заподіяння прямої дійсної шкоди; б) протиправної їх поведінки; в) причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди; г) вини у заподіянні шкоди.
Протиправною визнається така поведінка (дія чи бездіяльність) військовослужбовця, коли він не виконує (недбало виконує) свої службові обов`язки.
Військовослужбовець визнається винним у заподіяній шкоді, якщо протиправне діяння вчинене ним умисно чи з необережності.
Відповідно до п. 13 Положення військовослужбовці несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі, у разі недостачі, військового майна, переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети.
Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позивач, перебуваючи на посаді командира роти, заподіяв шкоду державі у зв`язку із недостачею військового майна, переданого йому під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети, оскільки держава в особі військової частини НОМЕР_1 понесла матеріальні збитки у розмірі 17 838 гривень 91 копійка. Таким чином, дії посадових осіб військової частини НОМЕР_1 ґрунтуються на положеннях чинного законодавства України.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову.
Керуючись ст. ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) В.М. Олійник

Рішення не набрало законної сили

16 травня 2019 року.

Суддя В.М. Олійник

З оригіналом згідно.

Суддя В.М. Олійник