Справа № 160/8718/18
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2019-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 червня 2019 року м. Дніпросправа № 160/8718/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2019 року (суддя Сидоренко Д.В.) у справі №160/8718/18 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , через свого уповноваженого представника, звернулися до суду з адміністративним позовом, в якому просили:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не поновлення виплати пенсії за віком ОСОБА_2 ;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не поновлення виплати пенсії за віком ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати розмір та поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_2 , починаючи з 07.10.2009р. з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, із застосуванням всіх підвищень, індексацій, надбавок та доплат, передбачених пенсійним законодавством України, як не працюючому пенсіонеру та дитині війни, здійснити осучаснення пенсії відповідно до пенсійної реформи України, починаючи з 01.10.2017р. та виплачувати на визначений пенсіонером банківський рахунок;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати розмір та поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1 , починаючи з 07.10.2009р. з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, із застосуванням всіх підвищень, індексацій, надбавок та доплат, передбачених пенсійним законодавством України, як не працюючому пенсіонеру та дитині війни, здійснити осучаснення пенсії відповідно до пенсійної реформи України, починаючи з 01.10.2017р. та виплачувати на визначений пенсіонером банківський рахунок.

В обґрунтування заявлених вимог посилались на те, що до грудня 1996 року позивачі проживали в АДРЕСА_1 , та отримували пенсії за віком, надалі виїхали на постійне місце проживання до Ізраїлю, в зв`язку з чим виплату пенсії їм було припинено. 17.08.2019р., представник позивача, діючи на підставі нотаріальної довіреності, звернувся до ГУ ПФУ у Дніпропетровській області із заявами про перерахунок та поновлення виплати пенсій за віком з 07.10.2009р. із застосуванням із

застосуванням всіх підвищень, індексацій, надбавок та доплат, передбачених пенсійним законодавством України, як не працюючим пенсіонерам, дітям війни, здійснити запити пенсійних справ або відновити їх, інших недостатніх для поновлення виплати пенсій документів, здійснити осучаснення пенсії з 01.10.2017 відповідно до пенсійної реформи України, однак за наслідками розгляду вказаних заяв ГУ ПФУ у Дніпропетровській області рішення так і не було прийнято. Таку бездіяльність відповідача щодо не поновлення виплати пенсій позивачі вважають протиправною та такою, що суперечить чинному законодавству.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2019 року адміністративний позов задоволено частково, а саме:

визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не розгляду заяви ОСОБА_2 про перерахунок та поновлення виплат пенсії за віком від 22.08.2018 року.

зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розглянути заяву про перерахунок та поновлення виплат пенсії за віком ОСОБА_2 від 22.08.2018 року.

визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 про перерахунок та поновлення виплат пенсії за віком від 22.08.2018 року.

зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розглянути заяву про перерахунок та поновлення виплат пенсії за віком ОСОБА_1 від 22.08.2018 року.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що орган ПФУ, не розглянувши заяви позивачів про перерахунок та поновлення виплат пенсії за віком, які ним були отримані 22.08.2018 року, вчинивши протиправну бездіяльність, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені нормами чинного законодавства, зокрема, положеннями Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління ПФУ №22-1 від 25.11.2005р. При цьому, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не поновлення виплати пенсій та зобов`язання перерахувати розмір та поновити виплату пенсій, є передчасними та не підлягають задоволенню, оскільки за заявами позивачів відповідачем не було прийнято жодних рішень, документи подані для поновлення виплати пенсій позивачів, відповідачем не перевірялись, у зв`язку з чим вказав на те, що належним способом захисту порушеного права позивачів в даному випадку є саме зобов`язання органу ПФУ розглянути зазначені заяви позивачів.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , через свого уповноваженого представника, подали апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив змінити рішення суду першої інстанції, зобов`язавши Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати розмір та поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1 , починаючи з 07.10.2009р. з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, із застосуванням всіх підвищень, індексацій, надбавок та доплат, передбачених пенсійним законодавством України, як не працюючому пенсіонеру та дитині війни, здійснити осучаснення пенсії відповідно до пенсійної реформи України, починаючи з 01.10.2017р. та виплачувати на визначений пенсіонером банківський рахунок; зобов`язавши Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати розмір та поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_2 , починаючи з 07.10.2009р. з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, із застосуванням всіх підвищень, індексацій, надбавок та доплат, передбачених пенсійним законодавством України, як не працюючому пенсіонеру та дитині війни, здійснити осучаснення пенсії відповідно до пенсійної реформи України, починаючи з 01.10.2017р. та виплачувати на визначений пенсіонерами банківський рахунок. В апеляційній скарзі скаржники посилаються на протиправну бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не поновлення виплати пенсії за віком позивачам за їх заявами від 22.08.2018 року, зазначаючи про те, що таке право у них з`явилось з часу прийняття рішення Конституційним Судом України №25-рп/2009 від 07.10.2009р. Скаржники вважають, що судом першої інстанції обраний невірний спосіб захисту порушених прав позивачів. За їх позицією, зобов`язавши орган ПФУ розглянути заяви позивачів про перерахунок та поновлення виплат пенсії за віком, фактично відмовив у задоволенні позову. Крім цього, скаржники посилаються на судові рішення Верховного Суду, в яких викладені правові позиції, зокрема, стосовно застосування строків звернення до адміністративного суду у спорах щодо поновлення виплати пенсії особам, яким припинено її виплату у зв`язку із виїздом на постійне місце проживання до Держави Ізраїль.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи, які підтверджені матеріалами справи, свідчать про те, що до грудня 1996 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав в АДРЕСА_1 . По-досягненню 60-річного віку відповідно до ст.12 Закону України Про пенсійне забезпечення почав отримувати пенсію за віком. Надалі виїхав на постійне місце проживання до Ізраїлю, де був прийнятий на консульський облік в консульському відділі посольства України в державі Ізраїль, що підтверджується відміткою у закордонному паспорті.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживала в АДРЕСА_1 та відповідно до ст.12 Закону України Про пенсійне забезпечення з 01.10.1994 року почала отримувати пенсію за віком. Надалі виїхала на постійне місце проживання до Ізраїлю, де була прийнята на консульський облік в консульському відділі посольства України в державі Ізраїль, що підтверджується відміткою у закордонному паспорті.

Призначену пенсію за віком позивачам виплачували до моменту виїзду за кордон.

17.08.2018 року представником позивачів засобами поштового зв`язку до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області направлені заяви про перерахунок та поновлення виплат пенсії за віком з 07.10.2009 року, із застосуванням всіх підвищень, індексацій, надбавок та доплат, передбачених пенсійним законодавством України, як не працюючому пенсіонеру та дитині війни, здійснити осучаснення пенсії відповідно до пенсійної реформи України, починаючи з 01.10.2017р., що підтверджується копією квитанції Укрпошта ЦПЗ № 5 (номер відправлення 611).

Зазначені заяви були отримані відповідачем 22.08.2018 року, що підтверджується інформацією наявною на сайті ПАО Укрпошта.

Не прийняття рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за наслідками розгляду заяв позивачів, стало підставою для звернення останніх з даним позовом до суду.

За наслідками перегляди справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позову, з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 49 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-ІV від 09 липня 2003 року виплата пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ або за рішенням суду припиняється на весь час проживання за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно зі статтею 51 цього Закону у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Рішенням Конституційного суду України від 07.10.2009 року № 25-рп/2009 пункт 2 частини першої статті 49, друге речення статті 51 Закону №1058-ІV щодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним). Зазначені положення Закону № 1058-ІV втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Як зазначено в Рішенні №25-рп/2009 оспорюваними нормами Закону №1058-ІVдержава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини у рішенні у справі Пічкур проти України, яке набрало статусу остаточного 07 лютого 2014 року, вказав, що право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України. Дійсно, заявник, який був економічно активним в Україні з 1956 до 1996 року, мав право на отримання пенсії після закінчення трудової діяльності та, як це передбачалося національним законодавством на час події, він знову отримував би свою пенсію після повернення в Україну. Тому Європейський суд з прав людини дійшов до висновку, що заявник перебував у відносно схожій ситуації із пенсіонерами, які проживали в України, щодо самого права на отримання пенсії (п.51 рішення).

У пункті 54 цього рішення Європейський суд з прав людини вказав, що наведених вище міркувань достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою: статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження або за іншою ознакою, у поєднанні із статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи те, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов`язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов`язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі й у рішенні у справі Пічкур проти України, як джерело права відповідно до статті 17 Закону № 3477-IV.

Таким чином, позивачі, проживаючи в Ізраїлі та будучи громадянинами України, мають такі ж самі конституційні права, як й інші громадяни цієї держави, оскільки Конституція України та пенсійне законодавство України не допускають обмеження права на соціальний захист, зокрема, права на отримання пенсії за ознакою місця проживання.

Згідно пункту 1.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі Порядок), заява про поновлення виплати пенсії, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії.

За змістом пункту 2.8 Порядку поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

У випадку поновлення виплати пенсії особі, якій не було проведено перерахунок відповідно до статті 43 Закону, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається відповідно до статті 40 Закону із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсій, призначених до 2004 року.

Відповідно до пункту 4.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).

Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Згідно пункту 4.3 Порядку не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що у разі звернення особи із заявою про перерахунок та поновлення виплати пенсії та поданні при цьому усіх необхідних документів, орган, що призначає пенсію повинен перевірити відповідну заяву, подані документи та прийняти відповідне рішення про перерахунок та поновлення виплати пенсії, чи про відмову у її перерахунку та поновленні.

Судом встановлено, що за заявами позивачів про перерахунок та поновлення виплат пенсії за віком, які були отримані ГУ ПФУ в Дніпропетровській області 22.08.2018 року, що відповідачем в ході розгляду справи не спростовано, не було прийнято жодних рішень у відповідності до встановленого порядку.

Тобто, встановлені обставини справи свідчать про допущення відповідачем протиправної бездіяльності в частині не розгляду поданих позивачами заяв.

Отже, зважаючи на те, що відповідачем фактично не було розглянуто подані позивачами заяви про перерахунок та поновлення виплати пенсії, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що належним способом захисту прав позивачів, у спірних правовідносинах, є зобов`язання органу Пенсійного фонду України розглянути зазначені заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що позовні вимоги позивачів про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не поновлення виплати пенсії та зобов`язання перерахувати розмір та поновити виплату пенсії за віком позивачам, починаючи з 07.10.2009р. з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, із застосуванням всіх підвищень, індексацій, надбавок та доплат, передбачених пенсійним законодавством України, як не працюючому пенсіонеру та дитині війни, здійснити осучаснення пенсії відповідно до пенсійної реформи України, починаючи з 01.10.2017р. та виплачувати на визначений пенсіонерами банківський рахунок, є передчасними та не підлягають задоволенню, оскільки відповідачем, як органом, що уповноважений призначати пенсії, вказані питання по суті не вирішувалися.

З огляду на відсутність підстав вважати, що право позивачів на перерахунок розміру та поновлення виплати пенсії за віком буде порушено відповідачем, задоволення позову в цій частині буде свідчити про вирішення спору, який ще відсутній, тобто на майбутнє, що суперечить засадам адміністративного судочинства та його принципам.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 10 липня 2018 року у справі №404/6317/16-а, від 18 вересня 2018 року у справі №522/535/17.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність наведених висновків суду першої інстанції.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2019 року по справі №160/8718/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Повний текст постанови складено 27.06.2019р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк