Справа № 1540/3699/18
Суддя: Єресько Л.О.
Дата ухвалення: 2019-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

25 червня 2019 року

Київ

справа №1540/3699/18

адміністративне провадження №К/9901/14913/19

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Єресько Л.О., перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДФС в Одеській області на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2019 року у справі №1540/3699/18 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання надати повну інформацію на запит про доступ до публічної інформації,

УСТАНОВИВ:

23 травня 2019 року на адресу Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДФС в Одеській області на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2019 року у справі №1540/3699/18.

Ухвалою Верховного Суду від 03 червня 2019 року скаргу залишено без руху з підстав її невідповідності статті 330 КАС України та надано десятиденний термін з моменту її отримання для усунення встановлених недоліків шляхом подання до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: оригіналу документу про сплату судового збору у розмірі 1921 грн. 00 коп. та заяви про поновлення строку на касаційне оскарження та надання доказів поважності пропуску цього строку.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення Головне управління Державної фіскальної служби в Одеській області отримано ухвалу Верховного Суду від 03 червня 2019 року - 12 червня 2019 року.

24 червня 2019 року через канцелярію суду подано скаржником клопотання про продовження терміну для усунення недоліків з посиланням на відсутність фінансування видатків, призначених для цієї мети, а також з огляду на здійснення органом Державної казначейської служби України безспірного списання коштів з рахунку Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області, що, як наслідок спричинило зупинення операцій з бюджетними коштами. На підтвердження вказаних доводів скаржником подано копії листів Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області «Про надходження документів щодо безспірного списання» № 16954/9/15-32 від 06 травня 2019 року, № 18570/9/15-32 від 20 травня 2019 року, № 20928/9/15-32 від 03 червня 2019 року, № 21731/9/15-32 від 10 червня 2019 року, № 21733/9/15-32 від 10 червня 2019 року, № 21732/9/15-32 від 10 червня 2019 року.

У зв`язку із чим просили продовжити строк для усунення недоліків касаційної скарги.

Вирішуючи заявлене клопотання, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини другої статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти шостий, сьомий частини п`ятої цієї статті).

Наведеними положеннями КАС України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасника справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом, упродовж визначених для цього строків.

Зокрема статтею 330 КАС України закріплено вимоги до форми і змісту касаційної скарги, в тому числі щодо надання документа про сплату судового збору (частина четверта цієї статті).

Отже учасник справи, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на касаційне оскарження судового рішення, повинен забезпечити неухильне і своєчасне виконання своїх процесуальних обов`язків, вимог закону і суду, зокрема стосовно належного оформлення касаційної скарги, в тому числі щодо надання документа про сплату судового збору, для чого як особа, зацікавлена у її поданні, має вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Це стосується і заявників, які, маючи однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи, діють як суб`єкти владних повноважень й, до того ж, є бюджетними установами, фінансування яких здійснюється з Державного бюджету України, в тому числі щодо видатків на сплату судового збору, а відтак кошти на вказані цілі повинні бути передбачені у кошторисі такої установи своєчасно і у повному обсязі з урахуванням здійснених видатків за минулий бюджетний період, що кореспондується з пунктами 44, 45 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2002 року №228, якими, крім іншого, визначено, що штатні розписи бюджетних установ затверджуються в установленому порядку у місячний строк з початку року. У разі коли бюджетний розпис на наступний рік не затверджено в установлений законодавством термін, в обов`язковому порядку складається тимчасовий розпис бюджету на відповідний період. Бюджетні установи складають на цей період тимчасові індивідуальні кошториси (з довідками про зміни до них у разі їх внесення), а під час складання кошторисів на наступний рік враховуються обсяги здійснених видатків.

З огляду на наведене заявник не позбавлений можливості протягом усього поточного бюджетного року здійснювати видатки бюджету, передбачені для сплати судового збору, на підставі кошторису, а у разі його відсутності - проекту кошторису, тимчасового індивідуального кошторису, тимчасового розпису бюджету в обсязі, не меншому за розмір використаних бюджетних коштів у минулому періоді й, при цьому має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення своєчасної сплати судового збору і виконання грошових зобов`язань за виконавчими документами.

Зупинення ж на рахунку фінансових операцій, зокрема в частині видатків, призначених на сплату судового збору і, як наслідок невиконання через це вимог закону і суду, своїх процесуальних обов`язків, не може слугувати підставою для продовження строку, встановленого судом для усунення недоліків касаційної скарги й не повинно впливати на можливість неухильного виконання останнім вимог КАС України щодо оформлення касаційної скарги, що, в свою чергу не може ставитись в залежність від правовідносин, у які орган фіскальної служби вступає в інших сферах його діяльності (з приводу грошових зобов`язань за виконавчими документами про стягнення коштів і їх примусового виконання тощо), оскільки ці фактори не є взаємопов`язаними.

Подані заявником докази не містять відомостей про час і обсяг очікуваних надходжень на рахунок органу фіскальної служби коштів, призначених для сплати судового збору, й жодним чином не підтверджують виникнення у нього можливості сплатити такий збір упродовж певного строку.

Проаналізувавши доводи клопотання скаржника про продовження терміну для усунення недоліків в частині сплати судового збору, враховуючи відсутність об`єктивної інформації щодо терміну, протягом якого скаржник матиме можливість сплатити судовий збір, суд дійшов висновку про відсутність підстав для продовження строку усунення недоліків.

А тому в задоволенні клопотання Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про продовження терміну для усунення недоліків слід відмовити.

Таким чином, станом на момент постановлення цієї ухвали заявник не усунув недоліки касаційної скарги, які стали підставою для залишення її без руху, а саме не надано оригінал документу про сплату судового збору у розмірі 1921,00 грн.

Частиною 2 статті 332 КАС України передбачено, що до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Виходячи з положень зазначеної вище норми та пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України суддя повертає касаційну скаргу заявникові, якщо він не усунув недоліки скарги, яка залишена без руху.

Відповідно до частина 7 статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України копія ухвали про повернення касаційної скарги надсилається учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 цього Кодексу. Скаржнику надсилається копія ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. Копія касаційної скарги залишається в суді касаційної інстанції.

Керуючись статтями 132, 133, 169, 330, 332 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про продовження терміну для усунення недоліків - відмовити.

Касаційну скаргу Головного управління ДФС в Одеській області на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2019 року у справі №1540/3699/18 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання надати повну інформацію на запит про доступ до публічної інформації - повернути.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Роз`яснити заявникові, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

Л.О. Єресько,

Суддя Верховного Суду