Справа № 420/3275/19
Суддя: Потоцька Н. В.
Дата ухвалення: 2019-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3275/19
УХВАЛА

26 червня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

за участі секретаря Захарчук О.В.

сторін:

представника позивача Ільчук О.Д.

відповідача ОСОБА_1

представники третіх осіб не з`явились

розглянувши за правилами загального позовного провадження (у підготовчому засіданні) питання щодо прийняття зустрічної позовної заяви за вхід. №22990/19 від 26.06.2019 р.,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за позовом Приморської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог, щодо предмету спору на стороні позивача: ОСОБА_2 , Управління культури, національностей, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської області, Управління державного архітектурно - будівельного контролю Одеської міської ради в якому позивач просить:

зобов`язати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт НОМЕР_1 від 28.12.2007 року), привести самовільно реконструйовану квартиру АДРЕСА_1 шляхом демонтажу самовільно влаштованого балкону та замуруванням дверного прийому в стіні вказаного будинку.

В судовому засіданні 26.06.2019 року ОСОБА_1 (відповідач) подав зустрічну позовну заяву в який просить:

поновити строк для подачі зустрічного позову;

відстрочити сплату мною судового збору до ухвалення судового рішення по справі;

стягнути з Приморської районної адміністрації Одеської міської ради на мою користь моральну шкоду в сумі 150 000 гривень, матеріальну шкоду у вигляді витрат на надання правової допомоги в сумі 50 000 гривень;

судові витрати покласти на Приморську районну адміністрацію Одеської міської ради та ОСОБА_2 солідарно;

зобов`язати управління архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради провести перевірку додержання будівельних норм під час перепланування квартири АДРЕСА_2 . ОСОБА_2 .

Подана зустрічна позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 КАС України, з огляду на наступне.

Приписами ст. 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 14 цієї частини та стягнення з відповідача суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Слід зазначити, що особа звертається до суду з метою захистити у судовому порядку свого порушеного права або інтересу, які охороняються законом, при цьому вона повинна використовувати адекватний засіб захисту своїх прав, тобто такий засіб, який призведе до відновлення (захисту) порушеного права або інтересу.

Приписами ч. 5 ст. 21 КАС України встановлено, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Системний аналіз викладеного свідчить про те, що вимога про стягнення з Приморської районної адміністрації Одеської міської ради на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в сумі 150 000 гривень, матеріальної шкоди у вигляді витрат на надання правової допомоги в сумі 50 000 гривень не може бути розглянута в порядку адміністративного судочинства без заявлення вимоги про вирішення публічно-правового спору.

Крім цього, згідно з ч. 3 ст. 161 КАС України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

ОСОБА_1 у поданому зустрічному позові просить відстрочити сплату судового збору до ухвалення судового рішення по справі.

Приписами ст. 133 КАС України встановлено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо cплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно зі ст. 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину - інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Позивач не відноситься до переліку вказаних осіб, згідно наявних у матеріалах справи документів.

Відповідно до частини 1 статті 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод, Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14.05.1981 року, та практика ЄСПЛ під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду.

ЄСПЛ в рішеннях від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" зазначив, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі" зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Вказане кореспондується із приписами національного законодавства, зокрема, ст. 8 Закону України "Про судовий збір", ст.133 КАСУ.

У зв`язку із цим при здійсненні правосуддя суди повинні вирішувати питання, пов`язані із судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності процесуального закону, Закону України "Про судовий збір".

При цьому особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджає сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі. На підтвердження скрутного майнового стану можуть бути надані, наприклад, довідка про доходи, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків, довідка пенсійного органу про отримання пенсії за останній рік.

Приписами статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотань (заяв) предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (п. 111 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia»)).

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (п. 44 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Kniat v. Poland»; пункти 63- 64 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Jedamski and Jedamska v. Poland»).

Суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не надано доказів на підтвердження клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

У свою чергу, правові засади справляння судового збору, платники, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України "Про судовий збір".

Згідно ч.1 ст.2 Закону, платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством (ч.1 ст.3 Закону).

Частиною 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Приписами Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" установлено у 2019 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2019 року - 1 921,00 грн.

Суддя звертає увагу ОСОБА_1 ., що подані матеріали не містять вимоги, які відповідають приписам КАС України, що унеможливлює зазначення суми, яка підлягає сплаті (судовий збір) з огляду на майновий або немайновий характер вимог.

Разом з цим, також необхідно звернути увагу на правову позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 28.11.2018 року по справі №761/11472/15-ц, відповідно до якої стягнення моральної шкоди є майновою вимогою, а відтак підлягає сплаті судовим збором.

Також ОСОБА_1 . заявлена вимога про зобов`язання управління архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради провести перевірку додержання будівельних норм під час перепланування квартири АДРЕСА_2 . ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

При цьому, ОСОБА_1 не обгрунтовано які дії або бездіяльність управління архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради є протиправними, внаслідок чого можливо зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене, суддя дійшов висновку, що зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 слід залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків - 5 (п`ять) днів з дня вручення повного тексту ухвали.

Виявлені недоліки повинні бути усунені шляхом направлення до Одеського окружного адміністративного суду оформленого зустрічного адміністративного позову у відповідності до вимог ст. 160 -161 КАС України.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 19, 169, 177, 178, 256, 294 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Зустрічну позовну заяву за вхід. №22990/19 від 26.06.2019 р. - залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 5-ти денний строк для усунення недоліків зустрічної позовної заяви з дня отримання повного тексту ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Потоцька Н.В.