Справа № 202/1828/19
Суддя: Марченко Н. Ю.
Дата ухвалення: 2019-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 202/1828/19
Провадження № 2-а/202/52/2019
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2019 року місто Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі головуючої судді Марченко Н.Ю. за участю секретаря судового засідання Дівіндір Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Міняйла Сергія Сергійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, про визнання дій незаконними, визнання незаконною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся з вищевказаним позовом, в якому просить визнати незаконними дії поліцейського Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Міняйла С.С. щодо винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 889558 від 22.02.2019 року, визнати незаконною та скасувати зазначену постанову, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП, закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22.02.2019 року поліцейським Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Міняйло С.С. була винесена постанова серії АР № 889558 про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. Згідно з даною постановою 22 лютого 2019 року о 13 год. 48 хв. він, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом "Volkswagen Touareg" номерний знак НОМЕР_1 , в с. Миколаївка Дніпропетровського району по вулиці Магістральна, 2, у населенному пункті, позначеному дорожнім знаком 5.45, 5.46, 5.70 Правил дорожнього руху, рухався зі швидкістю 112 км/год, чим порушив встановлене обмеження швидкості руху на 62 км/год., а саме пункт 12.4 Правил дорожнього руху. Швидкість вимірювалася лазерним вимірювачем TruCam № 000715.

Вважає, що дана постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки ним здійснювався рух у межах допустимої швидкості, так як стан дорожнього покриття не дозволяв рух зі швидкістю більш ніж 70 км/год. Докази перевищення швидкості руху поліцейським надані не були.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 прийнятий до розгляду та відкрито провадження у справі.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 9 квітня 2019 року до участі в адміністративній справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав та наполягав на його задоволенні, в подальшому в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи в його відсутність.

Відповідач - інспектор Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Міняйло С.С. у судове засідання не з`явився, надав відзив на адміністративний позов, в якому посилається на те, що вчинення позивачем правопорушення підтверджується фотознімком, здійсненим сертифікованим приладом TruCam LTI 20/20 № 000715, на якому зафіксовано, що автомобіль позивача рухався зі швидкістю 112 км/год. Вказана обставина також підтверджується відповідним відеозаписом. Зазначає, що лазерний вимірювач швидкості автотранспортних засобів TruCam LTI 20/20 включений до переліку засобів вимірювальної техніки, затвердженого наказом Міністрества економічного розвитку і торгівлі України від 05.04.2012 року № 437. 29 серпня 2012 року видано сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки № UA-MI/1-2903-2012. Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 № 1362 були внесені зміни до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки, а саме були виключені з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки певні типи засобів вимірювальної техніки, внесені до нього за відповідними номерами, зокрема У3197-12. Однак засоби вимірювальної техніки, які були введені в експлуатацію до моменту виключення їх з Державного реєстру, дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх перевірки. Можливість використання виробу TruCam підтверджується виданим Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертним висновком від 27.09.2018 року № 04/02/03-3008, який підтверджує правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування АЕS відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних. Наявним свідоцтвом про повірку засобу вимірювальної техніки № 22-01/111923 підтверджено придатність лазерного вимірювача швидкості TruCam до застосування. Просив розглянути адміністративну справу без його участі, в задоволенні позову відмовити.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції явку свого представника у судове засідання не забезпечило, надало пояснення щодо позову аналогічні відзиву відповідача. Просить розглянути справу без участі представника Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, в задоволенні позову відмовити.

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав:

Судом встановлено, що постановою інспектора Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Міняйла С.С. серії АР № 889558 від 22.02.2019 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн.

Відповідно до зазначеної постанови, 22 лютого 2019 року о 13 год. 48 хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом "Volkswagen Touareg" номерний знак НОМЕР_1 , в с. Миколаївка Дніпропетровського району по вулиці Магістральна, 2, у населеному пункті, позначеному дорожнім знаком 5.45, 5.46, 5.70 Правил дорожнього руху, рухався зі швидкістю 112 км/год., чим порушив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 62 км/год. Тим самим порушив пункт 12.4 Правил дорожнього руху, згідно з яким в населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год., вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Як зазначено в постанові відповідача швидкість вимірювалася лазерним вимірювачем TruCam № 000715.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 статті 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно зі статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Позивач у своєму позові заперечує факт вчинення ним правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності.

На підтвердження обґрунтованості притягнення позивача до адміністративної відповідальності Управлінням патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції надано суду фотознімок та відеозапис, здійснені сертифікованим приладом лазерним вимірювачем швидкості автотранспортних засобів TruCam LTI 20/20 № 000715, який зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ197-12, затверджений сертифікатом № UA-MI/1-2903-2012, виданим Міністерством економічного розвитку і торгівлі України 29.08.2012 року.

При цьому наказом державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України № 100 від 19.02.2002, зареєстрованим Міністерством юстиції України 04.03.2002 за № 222/6510, який втратив чинність на підставі наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі № 972 від 14.06.2016, затверджено Порядок оформлення та видачі сертифікатів затвердження типу засобів вимірювальної техніки, сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу та свідоцтв про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки, згідно з п.п. 2.5 якого, сертифікати затвердження типу засобів вимірювальної техніки та свідоцтва оформлюються на типи засобів вимірювальної техніки, які занесено під одним реєстраційним номером до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки.

Відповідно до п. 2.6 Порядку, оформлення та видачі сертифікатів затвердження типу та свідоцтв про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки, сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки, затвердженому типу та свідоцтв про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки, сертифікати затвердження типу засобів вимірювальної техніки та свідоцтва про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки чинні до вилучення відповідних типів засобів вимірювальної техніки з Державного реєстру.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 № 1362 були внесені зміни до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки, а саме: згідно з п. 1 були виключені з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки певні типи засобів вимірювальної техніки, внесені до нього за відповідними номерами, зокрема У3197-12.

Однак, засоби вимірювальної техніки, які були введені в експлуатацію до моменту виключення їх з Державного реєстру, дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх перевірки.

Таким чином, виключення з Державного реєстру на підставі наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 № 1362 типу засобу вимірювальної техніки - вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM, який зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12, не встановлює неможливість його використання, оскільки прилад TruCам було введено в експлуатацію в період його перебування в Державному реєстрі, відповідно його подальша експлуатації не обмежена нормами чинного законодавства України.

Крім того, можливість використання виробу TruCам LTI 20/20 виробництва Laser Technology Inc. також підтверджується наявним в матеріалах справи, виданим державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, експертним висновком від 27.09.2018 № 04/02/03/-3008, який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних.

Отже, лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 №000715 може засвідчувати порушення швидкісного режиму, а тому може бути доказом у справі.

Разом із тим, із інформації, яка міститься на наданому суду фотознімку та відеозаписі, вбачається, що швидкість руху автомобіля зафіксована на відстані 608,7 м, у зв`язку з чим автомобіль, зокрема його державний номерний знак, відображені не чітко (розмито), що не дає змоги достовірно встановити цифрові та літерні знаки.

Тобто з наданого суду фотознімку та відеозапису неможливо достовірно ідентифікувати автомобіль, швидкість руху якого вимірювалася, а саме його належність позивачу.

Відтак, такий фотознімок та відеозапис не можуть бути належними доказами вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

У матеріалах справи будь-які інші докази, які б фіксували перевищення швидкості автомобілем «Volkswagen Touareg» державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 відсутні.

Рапорт про перевищення ОСОБА_1 швидкості руху, складений поліцейським Міняйлом С.С., яким винесена оскаржувана постанова, за відсутності інших доказів вчинення правопорушення не може бути взятий судом до уваги.

Суд враховує, що відповідно до закріпленого в статті 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі Аллене де Рібемон проти Франції від 10 лютого 1995 року підкреслив, що принцип презумпції невинуватості порушується, «якщо суд оголосить обвинуваченого винним, коли його вина не була попередньо доведена».

У справі Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення (п. 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації № R (91)1 Комітету Міністрів Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Суд вважає, що в даному випадку зазначені принципи і положення Закону при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не були дотримані, оскільки належні докази вини позивача в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин, постанова поліцейського Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Міняйла С.С. серії АР № 889558 від 22 лютого 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 122 КУпАП не може вважатися законною, а тому зазначену постанову необхідно скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 3 статті 122 КУпАП закрити на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП.

В той же час суд вважає такими, що не підлягають задоволенню вимоги позивача про визнання незаконними дій поліцейського Міняйла С.С. щодо винесення постанови серії АР № 889558 від 22 лютого 2019 року у справі про адміністративне правопорушення, оскільки незаконним вважається діяння, яке суперечать приписам законів та інших нормативних актів або здійснено поза межами компетенції відповідного органу чи посадової особи. Однак поліцейський при винесенні постанови у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача діяв як посадова особа на підставі наданих йому законом повноважень.

Крім того, правове значення для позивача в даному випадку мають не дії, а саме рішення інспектора патрульної поліції, яке прийняте за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення та яким його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Отже, адміністративний позов ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково.

Керуючись ст. ст. 243-246, 268 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до поліцейського Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Міняйла Сергія Сергійовича (робоча адреса: м. Дніпро, Троїцька площа, буд. 2а), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції (адреса місцезнаходження: м. Дніпро, Троїцька площа, буд. 2а) про визнання дій незаконними, визнання незаконною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити частково.

Скасувати постанову інспектора Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Міняйла Сергія Сергійовича серії АР № 889558 від 22 лютого 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 122 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 3 статті 122 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

В іншій частині адміністративного позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя: Н. Ю. Марченко