Справа № 522/9016/19
Суддя: Домусчі Л. В.
Дата ухвалення: 2019-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа 522/9016/19
Провадження 2-а/522/671/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 липня 2019 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Домусчі Л.В.,
за участі секретарі судового засідання Вадуцкої В.І.,
розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора управління патрульної поліції роти №3 батальону №1 УПП в Одеській області Олійника Сергія Васильовича, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
27 травня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до інспектора управління патрульної поліції роти №3 батальйону №1 УПП в Одеській області Олійника Сергія Васильовича, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліціїпро скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 243548 від 22.12.2017 року, при притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 13 квітня 2019 року інспектором поліції Олійник С.В. щодо неї була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ 3 1066009, згідно якої вона була визнана винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.122 КУпАП України, а саме в тому, що «13.04.2019 року о 21.50 год. вона, керуючи автомобілем Ніссан Жук НОМЕР_1 по вул. Сегедській 17/19 в м. Одесі, здійснила проїзд на жовтий сигнал світлофора, чим порушила п. 8.7.3.г ПДР проїзд на жовтий заборонений сигнал світлофора, що забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів»
Заперечуючи по суті постанови, позивач зазначила, що дійсно 13.04.2019 року о 21.50 год.він, керуючи автомобілем Ніссан Жук НОМЕР_1 по вул. Сегедській 17/ 19 в м. Одесі, здійснила проїзд на жовтий сигнал світлофора. Приблизно через 200 метрів інспектор Олійник С.В. наздогнав автомобіль під її керуванням та наказав зупинитись. Після чого він повідомив про те, що ним буде складений відповідний протокол про адміністративне правопорушення. Жодних її пояснень інспектор слухати не став, попросив зачекати, відійшов до патрульного автомобіля, а через декілька хвилин приніс і передав оскаржувану постанову.
У подальшому дану постанову позивачем було оскаржено до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, яке листом від 2.05.2019 року за підписом заступника начальника УПП Архангельського В.М. відмовило йому в задоволенні скарги. При цьому його доводи та посилання на п.8.11 ПДР України були залишені поза увагою, жодних аргументів саме проти її посилань на згаданий пункт Правил в листі відповідача не наведено.
Відтак за захистом своїх конституційних прав вона змушена була звернутись до суду, оскільки, на її тверде переконання, в даному випадку мали місце дії, які регламентуються саме п.8.11 ПДР України, яким передбачено, що «водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу світлофора або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому п. 8.10 ПДР України, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатись далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху».
При винесенні оскаржуваної постанови, а далі під час розгляду скарги позивача керівництвом УПП в Одеській області, відповідачами були проігноровані ціла низка вихідних даних, а саме: що автомобіль під її керуванням рухався зі швидкістю 50 км/год, йшов дощ і дорожнє покриття було мокрим, гальмівний шлях автомобіля за такої швидкості складає від 20 до 30 метрів, а з урахуванням мокрого дорожнього покриття ця відстань подвоюється, підстав до екстреного гальмування в даному випадку не було, а його застосування безсумнівно призвело би аварійної ситуації. Оцінивши зазначені обставини та впевнившись в безпеці подальшого дорожнього руху для всіх учасників дорожнього руху, позивач на її переконання прийняла єдине правильне рішення - продовжити рух далі, тобто так, як це передбачено п. 8.11 ПДР України і при цьому жодних правопорушень не скоювала.
Ухвалою суду від 28 травня 2019 року позову було залишено без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків позову, які остання усунула 03.06.2019 року.
Ухвалою суду від 05 червня 2019 року провадження у справі було відкрито та призначено до розгляду на 14 червня 2019 року.
У зв`язку з неявкою сторін 14.06.2019 року розгляд справи відкладено на 25.06.2019 року.
У ході розгляду справи до суду 24.06.2019 року надійшов відзив на адміністративний позов від Управління патрульної поліції, в якому представник відповідача стверджує, що в діях позивача є склад адміністративного правопорушення, інспектор Олійник С.В. діяв в межах наданих йому повноважень, а винесена ним постанова є законно і підстав для її скасування немає.
Інспектор Олійник С.В., відреагувавши на виявлене правопорушення, не втрачаючи зорового контакту, почав безпосереднє переслідування правопорушника за результатами якого автомобіль Ніссан Жук НОМЕР_1 був зупинений для з`ясування причин такого діяння та вирішення питання стосовно притягнення чи не притягнення водія до відповідальності.
Зазначений співробітник поліції представився та встановив особу, яка керувала транспортним засобом. Під час розгляду справи поліцейський роз`яснив позивачу його права передбачені ст.63 Конституції України та положення ст.ст. 268, 307,308 КУпАП. Позивач скористався своїм правом на власний розсуд і не надав поліцейському письмове пояснення по суті вчиненого ним правопорушення. Жодної іншої письмової заяви чи клопотання, як під час підготовки так і розгляду справи про адміністративне правопорушення, в порядку п.5 ст. 278 КУпАП не надходило.
За результатами розгляду справи, з`ясувавши всі обставини справи (наявність правопорушення, вину особи тощо) та оцінивши наявні докази адміністративного правопорушення, з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень водієм, інспектором Олійник С.В. було прийнято рішення про застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Відповідач ОСОБА_2 відзив на позов до суду не надав.
У судове засідання представник позивача не з явився, звернувся до суду з клопотанням розглядати справу за його відсутності.
Відповідачі будучи, повідомленими про час та місце розгляду справи, в установленому законом порядку,у судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили.
Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст.205 КАС України).
У зв`язку з чим, відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України, суд, враховуючи, що потреби заслухати свідків чи експертів немає, а також відсутні перешкоди для розгляду справи у судовому засіданні встановлені ст. 205 КАС України, ухвалив розглядати справу у письмовому провадженні за відсутності сторін.
Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ч.5 ст.250 КАС України).
У зв`язку з цим датою складання повного тексту рішення є 01.07.2019 року.
Розглянувши справу, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
13.04.2019 р. інспектором управління патрульної поліції роти №3 батальйону №1 УПП в Одеській області Олійником С.В. була винесена постанова про адміністративне правопорушення серії ЕАВ 3 1066009 про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.
Підставою для прийняття постанови вказані наступні обставини:
13.04.2019 року о 21.50 год. Позивач, керуючи автомобілем Ніссан Жук НОМЕР_1 , по вул. Сегедській 17/ 19 в м. Одесі здійснила проїзд на жовтий сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3.г ПДР.
За результатами розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення відповідач ОСОБА_2 , керуючись ст.ст. 33, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, застосував до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. на підставі ч.2 ст.122 КУпАП.
Позивач із постановою у справі про адміністративне правопорушення від 13.04.2019 року серії ЕАВ 3 1066009 була ознайомлена та отримала її копію на місці правопорушення, про що свідчить її підпис у постанові.

Проте із даною постановою вона не згодна, у зв`язку з чим звернулась до суду з зазначеним позовом.
Оскільки предметом оскарження є незаконність дій відповідачів та постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, суд повинен перевірити законність та обґрунтованість винесення постанови та дослідити, чи було дотримано порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, чи не пропущено строки, встановлені для розгляду справи та накладення адміністративного стягнення, чи виконано вимоги закону щодо обов`язкової присутності особи при розгляді її справи та своєчасного повідомлення цієї особи про місце і дату розгляду справи, та інше.
Згідно з ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
У відповідності до п.1.3 Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
У відповідності до п.2.3 (б) Правил дорожнього руху, водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Відповідно до п.8.11 ПДР України, «водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу світлофора або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому п. 8.10 ПДР України не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатись далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху».
Таким чином, ПДР передбачено проїзд на жовтий сигнал світлофора, якщо водій не може зупинити свій автомобіль без екстреного гальмування, у відповідності до 8.10 Правил, тобто зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком , якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

У своєму позові позивач зазначає, що на її переконання в ситуації, що склалася вона прийняла єдине правильне рішення продовжила рух далі, тобто так, як це передбачено п. 8.11 ПДР України і при цьому жодних правопорушень не скоював.
При цьому, позивач виходила з оцінки конкретної ситуації, наявних обставин, а саме; що автомобіль під її керуванням рухався зі швидкістю 50 км/год, йшов дощ і дорожнє покриття було мокрим, гальмівний шлях автомобіля за такої швидкості складає від 20 до 30 метрів, а з урахуванням мокрого дорожнього покриття ця відстань подвоюється, підстав до екстреного гальмування в даному не було та й воно безсумнівно призвело би аварійної ситуації. Крім того, впевнившись в безпеці подальшого руху автомобіля під його керуванням для всіх учасників дорожнього руху, позивач продовжив рух через перехрестя.
При цьому, позивач надав до суду докази тому, що під час проїзду ним перехрестя йшов дощ, відповідно дорожнє покриття було мокрим (довідка про погодні умови 13.04.2019 року (а.с.7).
За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У відповідності до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходи адміністративного впливу проводяться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Юридичною підставою для відповідальності є склад правопорушення, елементами якого є: протиправна поведінка, шкода, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.
Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року №3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).
Відповідно до ч.2 ст.122 КпАП України, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Згідно з статтею 31 Закону №580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.
Статтею 40 Закону №580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:
1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;
2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень судом не вирішується питання щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.72 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.
Управлінням патрульної поліції наданий до суду відзив на позов, в якому він посилається на визнання позивачем факту проїзду на жовтий сигнал світлофору.
При цьому до відзиву не надано жодних доказів того, що позивач не мав права керуватися п.8.11 в конкретній дорожній обстановці. Не надано до суду відеозапис фіксації події, а тому суд не може встановити, де по відношенню до перехрестя та наявної дорожньої розмітки знаходився позивач під час ввімкнення жовтого сигналу світлофору, чи дійсно позивач мала можливість без створення аварійної ситуації застосувати екстрене гальмування, чи створювала позивач небезпеку для дорожнього руху, яка унеможливлювала би застосування п.8.11 ПДР.
Таким чином, матеріали справи, окрім оскаржуваної постанови поліцейського, належних та допустимих доказів щодо наявності умислу та таким чином і вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, за яке її було притягнуто до адміністративної відповідальності, не містять.
При цьому, відповідно до закріпленого в ст.62 Конституції України принципу, особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У справі Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.
Обов`язок дотримання принципу презумпціїневинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі « Дактарас проти Литви » від 24 листопада 2000 року ).
Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 07 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь - які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.
Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зазначені принципи і положення Закону при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не були дотримані, оскільки докази вини позивача в матеріалах справи відсутні, а відповідачами не надані, в т.ч. як самого вдаваного правопорушення, так і процедури оформлення оскаржуваної постанови(надання пояснень водієм, роз`яснення йому прав, тощо) .
Тому суд вважає, що відповідач не виконав вимоги ст.280 КУпАП, згідно якої посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а також не виконав вимоги ч.2 ст.19 Конституції України, згідно якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, окрім цього, згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Статтею 293 КУпАП закріплено, що орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і, серед іншого, скасовує постанову і закриває справу.
Аналіз обставин справи та долучених до справи документів не дає підстав стверджувати, що 13.04.2019 року мала місце вина позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.
Суд вважає, що позивач аргументовано довів, що у його діях відсутній склад інкримінованого йому правопорушення.
Відсутність доказів можливості зупинення транспортного засобу відповідно до п.8.10 ПДР, є підставою для висновку про правомірність дій з проїзду перехрестя вулиць на жовтий сигнал світлофора за певних умов.
Вказаний висновок узгоджується з позицією Верховного суду, яка висловлена у його рішеннях в аналогічних справах (постанова у справі № 552/5623/16 від 31.07.2018 року; постанова у справі 537/1807/17 від 03.04.2019 року; постанова у справі №554/5053/16-а (К/9901/1784/18544/5053/16-а)).
Оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, ту обставину, що відповідачем не було надано до суду доказів в підтвердження наявності вини позивача у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, суд приходить до висновку про те, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності була винесена без достатніх правових підстав.
Між тим, позивачем не викладено у позові, які саме дії інспектора Олійника С.В. та Управління патрульної поліції він вважає та просить визнати незаконними, а тому в цій частині у позові суд відмовляє.
За таких обставин, вимога позивача про визнання дій відповідачів протиправними та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ№ 1066009 від 13.04.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 425,00 грн. підлягає задоволенню частково.
Керуючись ст.19, 63 Конституції України, ст.ст.2-14, 19-20, 22, 72-77, 118, 192, ч.3 ст.194, ч.9 ст.205, 227-228, ч.4 ст.229, 241-246, 250, 286, 293, 295 КАС України, ст.ст.9, 23, 30, 33, ст.122, 257, 258, 268, 278, 280, 283 КУпАП, суд, -
ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до інспектора управління патрульної поліції роти №3 батальйону №1 УПП в Одеській області Олійника Сергія Васильовича та Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції (, місцезнаходження: м. Одеса, вул. Ак. Корольова, буд. 5) про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.
Скасувати постанову серії ЕАВ № 1066009 у справі про адміністративне правопорушення від 13.04.2019 року, винесену інспектором управління патрульної поліції роти №3 батальйону №1 УПП в Одеській області Олійником Сергієм Васильовичем, відповідно до якої ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.
Справу про адміністративне правопорушення, передбачене за ч.2 ст. 122 КУпАП, відносно ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) за фактом подій 13 квітня 2019 року закрити.
В інший частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Приморський районний суд м. Одеси, шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.
Повний текст рішення суду складено 01.07.2019 року.

Суддя Приморського
Районного суду м. Одеси: Домусчі Л.В.