Справа № 521/4959/19
Суддя: Мазун І. А.
Дата ухвалення: 2019-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 521/4959/19
Провадження № 2-а/521/119/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2019 року м. Одеса Малиновський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді - Мазун І.А.,

за участі секретаря судового засідання - Кіліян О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до виконуючого обов'язки начальника Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради Авдєєва Олександра Робертовича, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності з накладанням адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до виконуючого обов'язки начальника Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради Авдєєва Олександра Робертовича, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, згідно якого просила визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення № 170/19 від 12.03.2019 року, щодо притягнення її до відповідальності за статтею 188-42 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 6800 гривень. Крім того, позивач просила закрити провадження по справі.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначила, що проживає та зареєстрована за адресою АДРЕСА_1, однак з 2006 року, власником вказаного приміщення є донька позивача - ОСОБА_2., яка хоча й зареєстрована, проте не проживає за вказаною адресою. Дійсно, у 2001 році, на земельній ділянці за вищезазначеною адресою був збудований сарай для господарських потреб їх родини.

В результаті проведення перевірки з боку Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради позивача 22.11.2018 року було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 8 ст. 96 КпАП України, диспозиція якої, передбачає відповідальність за експлуатацію об'єктів, не прийнятих в експлуатацію, а також наведення недостовірних даних у декларації про готовність об'єкта до експлуатації, вчинені щодо об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта. В процесі розгляду даної справи, позивачу був вручений припис щодо необхідності оформлення документів про прийняття до експлуатації об'єкту самочинного будівництва - сараю до 08.01.2019 року, та, у зв'язку з невиконанням вказаного припису, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.188-42 КУпАП, та накладено найсуворіше покарання у вигляді штрафу в максимальному розмірі.

Обґрунтовуючи незаконність дій відповідача, позивач посилається на:

- обставини подвійного притягнення за одне й теж саме правопорушення - експлуатацію самочинно збудованого сараю;

- обставини неврахування того факту, що позивач не є власником вказаного приміщення, а отже не може бути притягнута до відповідальність за невиконання припису відповідача;

- обставини неврахування похилого віку позивача при призначенні адміністративного покарання у вигляді штрафу в максимальному розмірі;

- обставини ініціювання процедури оформлення документів на виконання припису відповідача.

Посилаючись на вищенаведені обставини, позивач просила постанову по справі про адміністративне правопорушення скасувати, провадження по справі - закрити.

В останнє судове засідання, призначене на 01.07.2019р., представник позивача не з'явилася, сповіщена належним чином. Надала суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги та просила слухати справу у її відсутності.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог та просив у задоволенні позову відмовити. Відповідачем через канцелярію суду наданий відзив проти позову, згідно якого, визнав факт проведення позапланової перевірки дотримання вимог містобудівного законодавства, в результаті якої був встановлений факт спорудження капітальної будівлі - сараю на фундаменті площею 6 кв.м. При проведенні перевірки, позивачем надані правовстановлюючі документи, згідно яких було зазначено, що саме позивач є власником вказаного нерухомого майна. Крім того, було встановлено, що позивач експлуатує самочинно збудовану будівлю сараю - незаконно, у зв'язку з чим, позивачу нарочно були вручені акт перевірки, протокол та припис № 699/18. Постановою від 22.11.2018 року було встановлений факт експлуатації самочинно збудованого сараю, у зв'язку з чим позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 8 ст. 96 КпАП України, накладено штраф в розмірі 4250 гривень.

Приписом від 08.11.2018 року позивача було зобов'язано усунути порушення вимог містобудівного законодавства у термін до 08.01.2018 року, шляхом оформлення документів, що засвідчують прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкту, та у зв'язку з його невиконанням позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.188-42 КУпАП, шляхом ухвалення постанови від 12.03.2019 року.

В.о. начальника Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради Авдєєв О.Р. в судове засідання не з'явився, сповіщений належним чином.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд прийшов до висновку про можливість задоволення заявлених вимог з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору дарування від 24.06.2006 року, посвідченого державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори, Мельник Л.В., реєстровий №2-2141, власником 111/600 частин домоволодіння АДРЕСА_1 є ОСОБА_2. Право власності зареєстроване у встановленому законом порядку, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 11685244 від 30.08.2006 року. Позивач ОСОБА_1. зареєстрована та проживає за вищезазначеною адресою, що підтверджується паспортом громадянина України № НОМЕР_1, та визнається й відповідачем (а.с.11-16).

Судом встановлено, що 08.11.2018 року Управлінням ДАБК Одеської міської ради було проведено позапланову перевірку щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності за адресою: АДРЕСА_1 відносно ОСОБА_1. на підставі наказу №01-13/162ДАБК від 02.07.2018р. та направлення № 001395 від 18.10.2018 року (а.с.89, 90).

Підставою проведення вказаної перевірки є заява сусіда позивача - ОСОБА_3. від 16.10.2018 року (а.с. 89).

Вказане свідчить про наявність підстав для проведення позапланової перевірки, згідно з положенням ст. 7 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п. 7 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року № 553.

В результаті перевірки відповідачем був складений акт № 001395, з якого вбачається, що ОСОБА_1. експлуатує самочинно збудовану будівлю сараю за адресою АДРЕСА_1, не прийняту до експлуатації, чим порушено ч.8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п. 12 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року № 553 (а.с. 90-101).

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 08.11.2018 року дії позивача були кваліфіковані за ч. 8 статті 96 КпАП України, яка передбачає відповідальність за експлуатацію об'єктів, не прийнятих в експлуатацію, а також наведення недостовірних даних у декларації про готовність об'єкта до експлуатації, вчинені щодо об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта (а.с. 104).

Крім того, під час здійснення вищезазначеної перевірки, головним спеціалістом інспекційного відділу №2 Управління ДАБК ОМР, Постернаком А.М. 08.11.2018 року було складено припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, відповідно до якого ОСОБА_1. було зобов'язано усунути порушення вимог містобудівного законодавства у термін до 08.01.2019 року, шляхом оформлення документів, що засвідчують прийняття в експлуатацію закінченого об'єкту будівництва, сараю, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 101-102).

Постановою №823/18 від 22.11.2018 року Управління ДАБК ОМР) ОСОБА_1. було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.8 ст.96 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності з накладанням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 4 250,00 грн. (а.с.108).

Судом встановлено, що 27.02.2019 року, Управлінням ДАБК ОМР був складений акт № 000342 від 27.02.2019 року щодо не виконання вимог припису Управління № 699/18 від 08.11.2018 року в частині не оформлення документів, що засвідчують прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкту (а.с. 42).

Протоколом від 27.02.2019 року дії ОСОБА_1. були кваліфіковані за ч.1 ст. 188-42 КпАП України, та зазначено, що позивачем порушено п.п. «а» п.3 ч.3 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п.п.3 п. 11 Постанови КМУ № 553 від 23.05.2011 року. Крім того, протокол містить застереження щодо відмови в отриманні протоколу, а також повідомлення про дату та час розгляд справи про адміністративне правопорушення - 12.03.2019 року о 11 годині 30 хвилин.

Згідно супровідного листа Управління ДАБК ОМР від 28.02.2019 року на адресу позивача направлений акт за результатами проведення планового заходу державного заходу та протокол про адміністративне правопорушення, а згідно рекомендованого відправлення ОСОБА_1. отримала копію протоколу та акту 07.03.2019 року (а.с. 157, 158).

Постановою від 12.03.2019 року № 170/19 позивача було визнаним винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 188-42 КпАП України.

Так, дійсно, згідно ч. 1 ст. 188-42 КпАП України за невиконання законних вимог (приписів) посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю передбачена адміністративна відповідальність.

Перевіряючи, відповідно до вимог ст. 2 КАС України, чим діяв відповідач на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку, суд виходить з наступного.

Так, відповідно до ст. 38 КпАП України, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Відповідно до припису від 08.11.2018 року, позивач зобов'язаний був усунути порушення містобудівного законодавства у строк до 08.01.2019 року.

Таким чином, саме з 08.01.2019 року правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 188-42 КпАП України, є закінченим та саме з цієї дати відрахуванню підлягає строк, передбачений ст. 38 КпАП України.

Разом з тим, постановою по справі № 170/19 позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності 12.03.2019 року, тобто з порушення встановленого строку, передбаченого ст. 38 КпАП України.

Вирішуючи питання чи є вказане правопорушення триваючим, слід зазначити, що припис вважається порушеним одномоментно з закінченням строку його добровільного виконання, тобто саме з 08.01.2019 року правопорушення є вчиненим та закінченим, а отже станом на 08.01.2019 року вказане правопорушення не є триваючим, а моментом початку перебігу строку, передбаченого ст. 38 КпАП України не може вважатись момент його виявлення.

Крім того, відповідно до ст. 322 ЦК України, саме власник несе тягар утримання майна, а отже й є відповідальним за експлуатацію самочинно збудованого приміщення.

Посилання відповідача на те, що йому були надані правовстановлюючі документи, з яких вбачається про те, що саме позивач є власником вказаного приміщення не спростовують висновку суду та не можуть бути підставою для притягнення до відповідальності особи не відповідальної за містобудівним законодавством за експлуатацію самочинно збудованого приміщення.

Слід зазначити, що факт постійного проживання та реєстрації особи за місцем проживання, що містить елементи самочинного будівництва не є достатнім для покладення на таку особу обов'язку подавати для оформлення документи про прийняття до експлуатації самочинно збудованих приміщень.

Вказаний висновок ґрунтується також й на тій обставині, що відповідач не позбавлений права доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно для перевірки належності права власності.

Крім того, аналіз об'єктивної сторони адміністративного правопорушення передбаченого ст. ч. 1 ст. 188-42 КпАП України свідчить про те, що не виконання вимог припису, що містить вимоги легалізації об'єкту самочинного будівництва є тотожнім об'єктивній стороні ч.8 ст. 96 КпАП України, яка передбачає відповідальність за експлуатацію об'єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію. З наведеного вбачається про повторне притягнення позивача до адміністративної відповідальності за одне й теж саме правопорушення, оформлене хоч і за різними статтями КпАП України, проте що випливає з одних і тих же дій та фактів.

Так, ЄСПЛ у справі "Радчиков проти Росії" зазначив, що Стаття 4 Протоколу № 7 має розумітися як така, що забороняє переслідування або судовий розгляд щодо другого правопорушення, якщо воно виникло з ідентичних фактів або фактів, які по суті були однаковими. Відповідні посилання наявні і у рішенні ЄСПЛ у справі "Остерлунд проти Фінляндії".

Суд зазначає, що позивач за постановою №823/18 від 22.11.2018 року вже була притягнута до адміністративної відповідальності та сплатила штраф у розмірі 4 250,00 грн., що підтверджується квитанцією №7 від 04.12.2018 року, копія якої наявна у матеріалах справи.

Крім того, аналізуючи Постанову КМУ «Про затвердження Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю» № 533 на предмет наявності повноважень на видання припису щодо оформлення документів про прийняття до експлуатації, суд, дослідив додаток до порядку з назвою «Строки для усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, виявлених під час здійснення заходів державного архітектурно-будівельного контролю». Вказаний додаток містить перелік дій на вчинення яких особа може бути зобов'язана відповідним приписом. З вказаного додатку не вбачається наявність повноважень Управління ДАБІ ОМР на видання припису щодо оформлення документів про прийняття до експлуатації. Крім того, суд вважає, що за змістом ст. 376 ЦК України, після спорудження самочинно збудованого приміщення, оформлення документів про прийняття до експлуатації є правом, а не обов'язком забудовника. Вказане підтверджується й тим, що забудовник має право на визнання права власності на таке приміщення в судовому порядку, а власник земельної ділянки на подання позову про приведення земельної ділянки до первісного стану. Так, оформлення документів по прийняттю до експлуатації є одним із фактів складного юридичного складу по набуттю у власність новоствореного майна, оскільки до прийняття до експлуатації, самочинно збудоване приміщення вважається сукупністю будівельних матеріалів і не становить самостійний об'єкт нерухомості. Іншими словами, зобов'язання оформлення документів по суті є примушуванням до набуття права власності, що є неприпустимим та може свідчити про неправомірне втручання держави у сферу приватних інтересів.

Відповідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Діюче законодавство не містить конкретних вимог щодо змісту припису, а отже обов'язковий для виконання є лише тільки такий припис, що містить вимогу, що випливає з повноважень відповідного державного органу, передбачених діючим законодавством.

Крім того, на теперішній час позивач самостійно усунув порушення вимог містобудівного законодавства, оскільки ввів в експлуатацію самостійно збудовану будівлю сараю та належним чином зареєстрував на вказану будівлю право власності, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №166118138 від 10.05.2019 року (а.с. 132).

Також, враховуючи, що постанову № 170/19 від 12.03.2019 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1ст.188-42 КУпАП, ОСОБА_1. фактично було отримано 22.03.2019року, а звернення з вказаним позовом до суду 25.03.2019 року, то відповідно до ст.ст. 120, 122 КАС України, позивач є таким, що не пропустив строк на оскарження.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Так, згідно ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 16, 19, 55, 63 Конституції України, ст.ст.188-42, 245, 251, 278, 280 КУпАП, ст.ст. 73, 74, 77, 79, 90, 94, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНКОПП: НОМЕР_2, АДРЕСА_1) до виконуючого обов'язки начальника Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради Авдєєва Олександра Робертовича, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності з накладанням адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити .

Постанову виконуючого обов'язки начальника Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради Авдєєва Олександра Робертовича №170/19 від 12.03.2019 року щодо притягнення ОСОБА_1 (РНКОПП: НОМЕР_2, АДРЕСА_1) до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 188-42 КУпАП України з накладанням адміністративного стягнення у розмірі 6800 (шість тисяч вісімсот) гривень - скасувати, провадження по справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Рішення суду може бути оскаржене до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення суду виготовлено 01 липня 2019 року.

ГОЛОВУЮЧИЙ І.А. МАЗУН