Справа № 418/1548/19
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2019-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2019 року справа № 418/1548/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд колегією в складі

головуючого судді Гайдара А.В.

суддів Казначеєва Е.Г.

Компанієць І.Д.,

при секретарі Харечко О.П.,

за участю представника 3-ї особи ОСОБА_1 (за довіреністю)

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Інспектора прикордонного контролю 1 категорії відділу прикордонної служби «Мілове» ім.В.Банних старшого прапорщика Носікова Антона Сергійовича на рішення Міловського районного суду Луганської області від 23 травня 2019 р. у справі № 418/1548/19 (суддя першої інстанції Шовкун В. О.) складене в повному обсязі 28.05.2019 року в смт. Мілове за позовом ОСОБА_4 до Інспектора прикордонного контролю 1 категорії відділу прикордонної служби «Мілове» ім.В.Банних старшого прапорщика Носікова Антона Сергійовича , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Луганський прикордонний загін (в/ч 9938), про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_4 звернулася до Міловського районного суду Луганської області з адміністративним позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги та заперечуючи факт вчинення нею правопорушення передбаченого ч.1 ст.204-2 КУпАП, позивач посилалася на відсутність належної доказової бази в підтвердження факту правомірності накладення на неї відповідачем штрафу в розмірі 1700,00 грн. та порушення її прав, передбачених ст.268 КУпАП (арк.справи 1-6)

Рішенням Міловського районного суду Луганської області від 23 травня 2019 року у справі № 418/1548/19 адміністративний позов ОСОБА_4 задоволено. Постанову № 001320 від 24.03.2019 року, винесену відносно ОСОБА_4 , щодо притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 204-2 КУпАП, скасовано. Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_4 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-2 КУпАП закрито. (арк.справи 87-90)

Відповідач - Інспектор прикордонного контролю 1 категорії відділу прикордонної служби «Мілове» ім.В.Банних старший прапорщик Носіков Антон Сергійович не погодився з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції через порушення норм процесуального права та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що оскаржена постанова є правомірною, оскільки прийняти належним суб`єктом владних повноважень на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України. (арк.справи 94-97).

В судовому засіданні представник третьої особи підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Інші особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, надали письмові заяви з проханням розглянути справу у їх відсутності, тому відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу без їх участі.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення представника 3-ї особи, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги та встановила наступне:

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 24.03.2019 року інспектором прикордонного контролю 1 категорії відділу прикордонної служби «Мілове» ім.В.Банних старшим прапорщиком Носіковим Антоном Сергійовичем винесено постанову про накладення на ОСОБА_4 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700,00 грн. за вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст.204-2 КУпАП, а саме, за перетинання нею державного кордону України з тимчасово-окупованої території України до Російської Федерації через тимчасово-непрацюючий пункт пропуску «Ізварино» відповідно до ст. 12 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях». (арк.справи 8)

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять посилання на належні докази підтвердження неправомірного в`їзду - виїзду на тимчасово окуповану територію України поза контрольним пунктом в`їзду - виїзду. Крім того, відповідач в судовому засіданні жодних доказів в підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови із дотриманням вимог статті 283 КУпАП суду не надав. Також суд вважав, що оскаржена постанова була винесена не уповноваженою на те особою.

Судова колегія апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції та надаючи правову оцінку обставинам справи, зазначає наступне.

За приписами ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Питання перетину адміністративного кордону вільної економічної зони "Крим" під час в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї громадян України відповідно до Закону України "Про створення вільної економічної зони "Крим" та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України", а також іноземців та осіб без громадянства - з урахуванням вимог Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" регулює Порядок в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї", затверджений постановою КМ України № 367 від 04.06.2015 р.

Пунктом 3 зазначеного порядку передбачено, що в`їзд на тимчасово окуповану територію України та виїзд з неї здійснюються через контрольні пункти:

іноземців та осіб без громадянства - за паспортним документом та спеціальним дозволом, виданим територіальним органом ДМС або територіальним підрозділом ДМС у Новотроїцькому чи Генічеському районі Херсонської області;

громадян України - за умови пред`явлення будь-якого документа, визначеного статтею 5 Закону України "Про громадянство України" або статтею 2 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України".

Порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї - тягне за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб. (ч.1 ст.204-2 КУпАП).

Згідно ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст.245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (ч.2 ст.33 КУпАП).

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, іншими доказами, перелік яких не вичерпний.

Згідно ч. 1 ст. 258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п`ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), а також статтями 202-203-1, 204-2, 204-4 (у випадках виявлення цих правопорушень у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України чи контрольних пунктах в`їзду-виїзду) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Але, як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулася до суду з позовом про скасування вищезазначеної постанови. Також представник позивача в судовому засіданні першої інстанції зазначила, що посадова особа, яка виносила постанову про накладення адміністративного стягнення відмовлялася надати копію постанови, і лише коли та втретє звернулася з вимогою надати копію постанови, вона її отримала. Дані факти свідчать про те, що посадовою особою не були виконані вимоги ст. 258 КУпАП, оскільки позивачка звернулася з даним позовом до суду.

Крім того, стаття ст. 283 КУпАП чітко визначає, що повинна містити постанова про накладення адміністративного стягнення: згідно ч. 9 вказаної статті «Постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу..». Однак, примірник, який був наданий позивачу не містить підпису посадової особи.

Відповідно до п. 6, п. 7, розділу IV Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення. Розгляд справ про адміністративні правопорушення, зареєстрованої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 вересня 2013 року № 898 (у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України від 21 грудня 2018 року № 1046), постанова підписується посадовою особою, уповноваженою розглядати справи про адміністративні правопорушення, та скріплюється (за наявності) печаткою відповідного органу (підрозділу) охорони державного кордону. Постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи.

Досліджені судом апеляційної інстанції матеріали адміністративної справи стосовно позивача, містять постанову про накладення адміністративного стягнення, яка містить підпис посадової особи, та скріплена печаткою, що вказує на порушення при складанні постанови про накладення адміністративного стягнення з боку посадової особи.

Крім того, посадова особа, яка складала постанову, в резолютивній частині постанови вказала «визнати гр. ОСОБА_4 ….», тобто ім`я та по-батькові правопорушника зазначено не повністю (скорочене), що також не відповідає вимогам чинного законодавства.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що з наданих матеріалів адміністративної справи, внутрішній опис документів, що знаходяться в матеріалах адміністративного правопорушення під п. 4 вказано заява особи правопорушника. Зі слів відповідача це мається на увазі роз`яснення прав особі яка притягається до адміністративної відповідальності, а саме: ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. (арк.справи 42, 43).

Однак, як правильно зазначив суд першої інстанції, фактично в цій заяві (чи роз`яснення прав особі, яка притягається до відповідальності), крім того, що роз`яснюються права особі, ще й печатним текстом дописано, що « Я___________, не оспорюю вчинене адміністративне правопорушення та адміністративне стягнення, вину свою визнаю», і лише тільки після цього тексту передбачений підпис та дата для особи, яка притягається до відповідальності, що явно вказує на порушення права особи на захист своїх прав, оскільки фактично вона ставила підпис за роз`яснення їй прав, передбачених ст. 63 Конституції та ст. 268 КУпАП, і з даного тексту також видно, що права були роз`яснені вже після накладення адміністративного стягнення, що також не відповідає вимогам Закону.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до абзацу 3 ст. 12 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів із таких територій визначаються Кабінетом Міністрів України.

Однак, як у відзиві на позов так і в доводах апеляційної скарги відповідач зазначав, що позивач ОСОБА_4 виїхала із України з порушенням існуючого порядку. Однак, в судовому засіданні відповідач та представник 3-ї особи не надали пояснень стосовно того, який порядок (нормативно-правовий акт) порушила позивач.

Також колегія суддів зазначає, що до спірних правовідносин не може бути застосований Порядок в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, затверджений постановою КМ України № 367 від 04.06.2015 року, оскільки даний Порядок стосується перетину адміністративного кордону вільної економічної зони "Крим" під час в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї громадян України.

Таким чином, колегія суддів констатує певну правову колізію, оскільки відсутність Порядку, який зазначений у абзаці 3 ст. 12 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», приводить до неможливості застосування відповідальності за порушення абз.1 ст.12 вищезазначеного Закону.

За таких обставин, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять посилання на належні докази підтвердження неправомірного перетину державного кордону України з тимчасово-окупованої території України до Російської Федерації через тимчасово-непрацюючий пункт пропуску «Ізварино», а тому постанова про накладення адміністративного стягнення від 24.03.2019 року № 001320, яким позивача визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-2 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. підлягає скасуванню.

Згідно до п.1 ч.1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Таким чином, судом першої інстанції правильно та в повному обсязі встановлені обставини справи, надано їх обґрунтовану та всебічну оцінку, внаслідок чого ухвалено судове рішення з додержанням норм процесуального права, тому колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а судове рішення скасуванню.

Керуючись статтями 23, 33, 271, 272, 286, 292, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інспектора прикордонного контролю 1 категорії відділу прикордонної служби «Мілове» ім.В.Банних старшого прапорщика Носікова Антона Сергійовича на рішення Міловського районного суду Луганської області від 23 травня 2019 р. у справі № 418/1548/19 - залишити без задоволення.

Рішення Міловського районного суду Луганської області від 23 травня 2019 р. у справі № 418/1548/19 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 01 липня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя А.В. Гайдар

Судді Е.Г. Казначеєв

І.Д. Компанієць