Справа № 855/167/19
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2019-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 855/167/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2019 року 18 год. 54 хв. м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Парінова А.Б.,

Беспалова О.О.,

за участю

секретаря судового засідання Кузьміної Ю.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Ющенка О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом кандидата у народні депутати України ОСОБА_1 до Центральної виборчої комісії про скасування постанови №1193 від 23 червня 2019 року, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

24 червня 2019 року кандидат у народні депутати України ОСОБА_1 звернувся до Шостого апеляційного адміністративного суду з адміністративним позовом до Центральної виборчої комісії, у якому просить:

- скасувати постанову № 1193 від 23 червня 2019 року про відмову в реєстрації кандидата в народні депутати України ОСОБА_1 , висунутого в порядку самовисування в одномандатному виборчому окрузі № 122 на позачергових виборах народних депутатів України 21 липня 2019 року;

- зобов`язати Центральну виборчу комісію винести на засідання Центральної виборчої комісії розгляд заяви про самовисування ОСОБА_1 кандидатом у народні депутати України в одномандатному виборчому окрузі № 122 на позачергових виборах народних депутатів України 21 липня 2019 року;

- зобов`язати Центральну виборчу комісію зареєструвати ОСОБА_1 кандидатом в народні депутати України, висунутого в порядку самовисування в одномандатному виборчому окрузі № 122 на позачергових виборах народних депутатів України 21 липня 2019 року.

В обґрунтування позовних вимог кандидат у народні депутати України Парасюк В.З. зазначає, що постанова ЦВК № 1193 від 23 червня 2019 року підлягає скасуванню, оскільки ст.ст. 55, 56 Закону України «Про вибори народних депутатів України» не передбачено внесення грошових коштів як заставу особисто кандидатом у народні депутати України, крім того, внесення грошової застави було здійснено ОСОБА_3 , який є помічником ОСОБА_1 , та, здійснюючи внесення грошовою застави, діяв на підставі довіреності.

Таким чином, позивач зазначає, що грошова застава внесена ним, а його представник, ОСОБА_3 , виконав лише технічну функцію, сплативши в касі банку його особисті кошти, як заставу.

25.06.2019 до Шостого апеляційного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач на обґрунтування своєї позиції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог зазначає про імперативну вимогу Закону № 4061 щодо внесення грошової застави кандидатом, при цьому зазначаючи, що до заяви про самовисування ОСОБА_1 додано квитанцію АТ КБ "Приватбанк" від 18 червня 2019 року про переказ у безготівковому порядку на спеціальний рахунок Центральної виборчої комісії коштів у розмірі 41 730 грн., внесених ОСОБА_3 .

Крім того, відповідач наголошує на неприпустимості втручання судами адміністративної юрисдикції у дискреційні повноваження відповідача в частині позовної вимоги позивача про зобов`язання ЦВК зареєструвати кандидата.

Відповідач просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, зважаючи на те, що такий є необґрунтованим та безпідставним.

В судовому засіданні позивач та його представник вимоги позовної заяви підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти задоволення адміністративного позову, просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки такі є необґрунтованими.

З матеріалів справи судом встановлено, що 19 червня 2019 року (о 15 год. 54 хв.) ОСОБА_1 подано до Центральної виборчої комісії заяву про самовисування разом з іншими документами щодо реєстрації ОСОБА_1 кандидатом у народні депутати України в одномандатному виборчому окрузі № 122 на позачергових виборах народних депутатів України 21 липня 2019 року.

23 червня 2019 року Центральною виборчою комісією винесено постанову № 1193 про відмову в реєстрації кандидата в народні депутати України ОСОБА_1 , висунутого в порядку самовисування в одномандатному виборчому окрузі №122 на позачергових виборах народних депутатів України 21 липня 2019 року,.

Підставою для такої відмови та прийняття оскаржуваної постанови слугувало те, що до заяви про самовисування ОСОБА_1 додано квитанцію АТ КБ "Приватбанк" від 18 червня 2019 року про переказ у безготівковому порядку на спеціальний рахунок Центральної виборчої комісії коштів у розмірі 41 730 грн., внесених ОСОБА_3 , а в призначенні платежу вказано: "грошова застава кандидата у народні депутати України ОСОБА_1 ". Таким чином, ЦВК дійшла висновку, що грошову заставу внесено неналежною особою, а отже, передбаченого пунктом 4 частини другої статті 55 Закону України «Про вибори народних депутатів України» документа про внесення грошової застави кандидатом у народні депутати України відповідно до статті 56 Закону України «Про вибори народних депутатів України» не додано.

Позивач, вважаючи, що постанова № 1193 від 23 червня 2019 року підлягає скасуванню, у зв`язку з чим Центральна виборча комісія має зареєструвати ОСОБА_1 кандидатом в народні депутати України, висунутого в порядку самовисування в одномандатному виборчому окрузі № 122 на позачергових виборах народних депутатів України 21 липня 2019 року, звернувся з даним позовом до суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представників сторін, показання свідка ОСОБА_3 , з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів зазначає про таке.

Зміст правовідносин у даній справі становить право позивача брати участь у виборчому процесі та обов`язок відповідача забезпечити це право в умовах рівності кандидатів у народні депутати України.

Надаючи правову оцінку правовідносинам в межах доводів адміністративного позову, колегія суддів зазначає наступне.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про вибори народних депутатів України» від 17.11.2011 №4061-VI (далі - Закон № 4061-VI), Законом України «Про Центральну виборчу комісію» від 30.06.2004 №1932-IV (далі - Закон №1932-IV), в редакціях, що були чинними на момент виникнення цих правовідносин, та підзаконними нормативно-правовими актами, прийнятими на їх виконання.

Відповідно до п. 6 ст. 19 Закону №1932-IV Центральна виборча комісія реєструє кандидатів у народні депутати України в порядку, встановленому законом.

Згідно ч.2 ст. 55 Закону №4061-VI Центральна виборча комісія реєструє кандидата у депутати, який балотується в одномандатному окрузі в порядку самовисування, за умови пред`явлення ним особисто одного із документів, передбачених пунктами 1 або 2 частини третьої статті 2 цього Закону, та отримання нею документів, зокрема, документа про внесення грошової застави відповідно до статті 56 цього Закону.

Відповідно до п.1, 1-2 Роз`яснення щодо застосування деяких положень Закону України «Про вибори народних депутатів України» під час реєстрації кандидатів у народні депутати України, затвердженого постановою Центральної виборчої комісії від 29 травня 2019 року № 909 Центральна виборча комісія реєструє кандидата в депутати за умови отримання документів, передбачених частиною першою статті 54, частинами першою, другою статті 55 Закону, які обов`язково повинні містити відомості, зазначені у наведених нормах Закону. При цьому документ вважається таким, що не поданий для реєстрації кандидатом у депутати, в разі відсутності в ньому відомостей, які обов`язково повинні міститися у такому документі. Відповідно до частини другої статті 55 Закону Центральна виборча комісія реєструє кандидата в депутати, який балотується в одномандатному виборчому окрузі в порядку самовисування, за умови пред`явлення ним особисто документа, який підтверджує особу та громадянство України, а саме паспорта громадянина України або тимчасового посвідчення громадянина України (для осіб, недавно прийнятих до громадянства України), та за умови отримання документів, визначених у вказаній нормі Закону.

Згідно ч. 2 ст. 56 Закону №4061-VI партія, яка висунула кандидата в депутати в одномандатному окрузі, кандидат у депутати, який балотується в одномандатному окрузі в порядку самовисування, після початку виборчого процесу та до подання документів Центральній виборчій комісії для реєстрації вносить на спеціальний рахунок Центральної виборчої комісії грошову заставу в розмірі десяти розмірів мінімальної заробітної плати.

Таким чином, внесення у встановленому Законом №1932-IV розмірі та порядку грошової застави є однією з умов реєстрації особи кандидатом у народні депутати України в одномандатному виборчому окрузі.

Аналізуючи приписи ч. 2 ст. 56 Закону №4061-VI колегія суддів приходить висновку, що така містить певні імперативні вимоги до грошової застави, а саме: грошова застава має бути внесена кандидатом у народні депутати України, який балотується в одномандатному виборчому окрузі та подає документи для реєстрації; вчинення оплати має бути здійснене до подання документів ЦВК для реєстрації; здійснення оплати має бути здійснене на спеціальний рахунок ЦВК; грошові кошти має бути внесено у розмірі 41 730 грн., що відповідає встановленому частиною другою статті 56 Закону №4061-VI розміру.

Необхідність внесення грошової застави саме кандидатом у народні депутати України також підтверджується і абз. 2 ч. 3 ст. 56 Закону №4061-VI, згідно з якою у разі прийняття Центральною виборчою комісією рішення про відмову в реєстрації кандидата у депутати, який балотується в одномандатному окрузі в порядку самовисування, внесена грошова застава повертається у п`ятиденний строк після прийняття відповідного рішення на визначений відповідним кандидатом у депутати рахунок.

У відповідності до п. 1.32 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05 квітня 2001 року № 2346-III платник - особа, з рахунка якої ініціюється переказ коштів або яка ініціює переказ шляхом подання/формування документа на переказ готівки разом із відповідною сумою коштів.

Колегією суддів з матеріалів справи встановлено, що до заяви про самовисування ОСОБА_1 додано квитанцію АТ КБ «ПриватБанк» №0.0..1 від 18 червня 2019 року про переказ у безготівковому порядку на спеціальний рахунок Центральної виборчої комісії коштів у розмірі 41 730 грн., внесених ОСОБА_3 , відповідно до якої в графі «призначення платежу» вказано: «грошова застава кандидата у народні депутати України ОСОБА_1 », однак, в усіх графах «ПІБ» зазначено: « ОСОБА_3 », що в даному випадку ідентифікує його як платника.

Крім того у квитанції №0.0..2 від 18 червня 2019 року у графі «призначення платежу» зазначено «комісія з платника», а оскільки у графі «ПІБ» в такій квитанції зазначено також « ОСОБА_3 », то таке свідчить, що комісію стягнуто з ОСОБА_3 , як платника за такими квитанціями.

Також, факт надходження відповідних коштів до ЦВК саме від ОСОБА_3 підтверджується і довідкою від 24 червня 2019 року №86, підписаною завідувачем відділу бухгалтерського обліку та звітності Секретаріату Комісії - головним бухгалтером Центральної виборчої комісії Гуліновою O .A., та копією витягу з виписки Державної казначейської служби України за 18 червня 2019 року зі спеціального рахунку Центральної виборчої комісії, відкритого для зарахування грошової застави.

Натомість, з даних доказів та інших матеріалів справи, не вбачається, що на спеціальний рахунок ЦВК надходили кошти від ОСОБА_1 .

При цьому, колегія суддів погоджується з доводами позивача про те, що Законом України «Про вибори народних депутатів України» чітко не встановлено, що внесення грошових коштів (заставу) має бути здійснено особисто кандидатом у народні депутати України, однак, при цьому, суд зазначає, що платником у документі про внесення грошової застави має бути зазначена саме особа, яка подає документи до Центральної виборчої комісії для реєстрації як кандидат у народні депутати України, оскільки ч. 2 ст. 56 Закону №4061-VI передбачає, що саме кандидат у депутати вносить грошову заставу.

Разом з тим, в матеріалах справи наявна копія довіреності, згідно якої ОСОБА_1 уповноважує ОСОБА_3 бути представником ОСОБА_1 , зокрема, в банківських та кредитних установах, установах, державних та інших компетентних органах та організаціях, з усіма правами, для чого надано ОСОБА_3 право, зокрема, сплачувати необхідні платежі від імені ОСОБА_1

В судовому засіданні в якості свідка допитано ОСОБА_3 , який пояснив, що ОСОБА_1 передав йому кошти у сумі 41 730 грн., які ОСОБА_3 у подальшому через касу банку вніс на відповідний рахунок ЦВК в якості грошової застави за ОСОБА_1 як кандидата у народні депутати України.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Згідно ч. 3 ст. 244 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 ЦК України довіреність на одержання заробітної плати, стипендії, пенсії, аліментів, інших платежів та поштової кореспонденції (поштових переказів, посилок тощо) може бути посвідчена посадовою особою організації, в якій довіритель працює, навчається, перебуває на стаціонарному лікуванні, або за місцем його проживання.

Колегія суддів зазначає, що з копії довіреності на підтвердження повноважень ОСОБА_3 вбачається, що така засвідчена керівником Управління кадрів апарату Верховної Ради України, на що також звертав увагу позивач та його представник, однак, суд вказує, що дана довіреність не є за формою та обсягом зазначених в ній повноважень довіреністю, передбаченою ч. 4 ст. 245 ЦК України саме на одержання будь-яких платежів та поштової кореспонденції, тобто посвідчення такої керівником Управління кадрів апарату Верховної Ради України не узгоджується з приписами ч. 4 ст. 245 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Суд звертає увагу, що відповідно до ч. 3 ст. 247 ЦК України довіреність, у якій не вказана дата її вчинення, є нікчемною.

Колегія суддів зазначає, що з копії довіреності (оригінал якої судом досліджено в судовому засіданні) на підтвердження повноважень ОСОБА_3 не вбачається дати її вчинення, а тільки місце вчинення, та наявна лише дата засвідчення підпису ОСОБА_1 керівником Управління кадрів апарату Верховної Ради України, що підтверджено позивачем в судовому засіданні.

Оскільки довіреність, відповідно до ч. 3 ст. 247 ЦК України обов`язково повинна містити дату її видачі (дату її вчинення), а така (дата) в довіреності на представництво ОСОБА_1 ОСОБА_3 (копія якої наявна в матеріалах справи) відсутня, така довіреність, згідно ч. 3 ст. 247 ЦК України є нікчемною.

Таким чином, з вищенаведеного вбачається, що грошову заставу внесено не уповноваженою відповідно до закону особою, на вчинення відповідних дій (внесення грошової застави відповідно до статті 56 цього Закону), а отже, передбаченого пунктом 4 частини другої статті 55 Закону №4061-VI документа про внесення грошової застави кандидатом у народні депутати України відповідно до статті 56 Закону №4061-VI ЦВК не надано.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів не може взяти до уваги показання свідка ОСОБА_3 , оскільки такі не узгоджуються з матеріалами справи.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 60 Закону №4061-VI Центральна виборча комісія відмовляє в реєстрації кандидата в народні депутати України в разі відсутності документів, зазначених у частині другій статті 55 Закону.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить висновку, що Центральна виборча комісія правомірно відмовила в реєстрації кандидата в народні депутати України ОСОБА_1 , висунутого в порядку самовисування в одномандатному виборчому окрузі № 122 на позачергових виборах народних депутатів України 21 липня 2019 року, про що прийнято постанову № 1193 від 23 червня 2019 року, оскільки документа про внесення грошової застави кандидатом у народні депутати України відповідно до статті 56 Закону №4061-VI ЦВК не надано, а тому, така не підлягає скасуванню та позовна вимога не підлягає задоволенню.

Що стосується вимог зобов`язати Центральну виборчу комісію винести на засідання Центральної виборчої комісії розгляд заяви про самовисування ОСОБА_1 кандидатом у народні депутати України в одномандатному виборчому окрузі № 122 на позачергових виборах народних депутатів України 21 липня 2019 року та зобов`язати Центральну виборчу комісію зареєструвати ОСОБА_1 кандидатом в народні депутати України, висунутого в порядку самовисування в одномандатному виборчому окрузі № 122 на позачергових виборах народних депутатів України 21 липня 2019 року, колегія суддів зазначає, що такі вимоги не можуть бути задоволені, оскільки вони є похідними від першої вимоги позивача, яка не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, що в даному випадку ним виконано, а позивачем доводи відповідача не спростовано.

Отже, доводи позовної заяви не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 9 ст. 273 КАС України, суд приймає позовну заяву щодо рішення, дії чи бездіяльності виборчої комісії, комісії з референдуму або члена відповідної комісії до розгляду незалежно від сплати судового збору. У разі несплати судового збору на момент вирішення справи суд одночасно вирішує питання про стягнення судового збору відповідно до правил розподілу судових витрат, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», розподіл судових витрат не здійснюється.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.194, 241, 246, 250, 271, 272, 273, 277, 278 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову кандидата у народні депутати України ОСОБА_1 до Центральної виборчої комісії про скасування постанови №1193 від 23 червня 2019 року, зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження в порядку ч.1 ст. 272 КАС України та може бути оскаржене до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду в порядку та строки визначені статтею 278 КАС України.

Відповідно до пп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу - тобто через Шостий апеляційний адміністративний суд.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді А.Б. Парінов

О.О. Беспалов

Головуючий суддя Ключкович Василь Юрійович

Судді: Беспалов Олександр Олександрович

Парінов Андрій Борисович