Справа № 420/1836/19
Суддя: Гусев О. Г.
Дата ухвалення: 2019-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1836/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гусева О.Г.,

за участю: секретаря судового засідання Селімової О.В.,

представника позивача Ходирєва Ю.В,

представника відповідача Бугаєнко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень №, № від 13 лютого 2019 року,-

В С Т А Н О В И В:

28.03.2019 року ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправними дій відповідача щодо складення акту перевірки № 000001 від 23.01.2019 року «Про проведення фактичної перевірки».

17.04.2019 року позивач надав до суду уточнену позовну заяву у якій просив суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення №, № від 13 лютого 2019 року.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що відповідачем було проведено фактичну перевірку його господарської діяльності, а саме крамниці, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

За наслідками проведеної перевірки 23.01.2019 року був складений акт № 000001 про проведення фактичної перевірки, однак позивач не згоден з висновками даного акту перевірки та з винесеними на його підставі податковими повідомленнями-рішеннями, які на думку позивача суперечить вимогам чинного законодавства України, а тому підлягають скасуванню.

Позивач посилаючись ст., ст.4,6, 79, 160-161 КАС України, ст.109 ПК України вважав, що його позов підлягає задоволенню.

Ухвалою суду від 18.04.2019 року по справі було відкрито загальне позовне провадження.

16.05.2019 року Ухвалою суду було продовжено підготовче засідання на один місяць.

11.06.2019 року Ухвалою суду було закрито підготовче засідання та справа була призначена до судового розгляду на 14.06.2019 року.

У судове засідання з`явилася представник позивача позовні вимоги підтримаd у повному у обсязі з підстав викладених у позові.

У судове засідання з`явився також представник відповідача, щодо задоволення позову заперечувала з підстав викладених у відзиві на адміністративний позов.

В судовому засіданні встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини.

ОСОБА_1 має статус фізичної особи підприємця, про що видано Свідоцтво про державну реєстрацію.

Позивач у своїй господарській діяльності, а саме крамниці, яка розташована за адресою: м.Одеса, вул. Леонтовича, 16-А користується реєстратором розрахункових операцій, що підтверджується книгою обліку розрахункових операцій на реєстратор розрахункових операцій від 17.08.2018 року та веде касову книгу обліку доходів та витрат №574 від 13.03.2018 року.

11.01.2019 року Наказом Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області № 36 було призначено проведення фактичної перевірки господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 , а саме крамниці, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1

За наслідками проведеної перевірки був складений акт № 000001 від 23.01.2019 року, за висновками якого було встановлено порушення позивачем вимоги Податкового кодексу України та зроблено висновок про порушення позивачем п.11 р.II Положення «Про ведення касових операцій у національній валюті України; п.п.7,9 гл. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

А саме згідно даних книги обліку розрахункових операцій на РРО №/1 від 17.08.2018р., Z-звітів, книги обліку доходів та витрат, бази даних ДФС України «Податковий блок» відповідачем було встановлено не оприбуткування готівки в повній сумі у день їх фактичного одержання на суму 194 699,03 грн., а саме: Z-звіт № 0027 за 21.09.2018р. сформований та роздрукований 24.09.2018р. у сумі 440,00 грн.; Z-звіт № 0045 за 11.10.2018р. сформований та роздрукований 12.10.2018р. у сумі 468,00 грн.; Z-звіт № 0060 за 26.10.2018р. сформований та роздрукований 27.10.2018р. у сумі 297,00 грн.; Z-звіт № 0063 за 29.10.2018р. сформований та роздрукований 30.10.2018р. у сумі 612,00 грн.; Z-звіт № 0067 за 03.11.2018р. сформований та роздрукований 04.10.2018р. у сумі 4713,00 грн.; Z-звіт № 0077 за 12.11.2018р. сформований та роздрукований 13.11.2018р. у сумі 765,00 грн.; Z-звіт № 0102 за 06.12.2018р. сформований та роздрукований 07.12.2018р. у сумі 8082,00 грн.; Z-звіт № 0103 за 07.12.2018р. сформований та роздрукований 08.12.2018р. у сумі 6951,00 грн.; Z-звіт № 0104 за 08.12.2018р. сформований та роздрукований 09.12.2018р. у сумі 6582,00 грн.; Z-звіт № 0105 за 09.12.2018р. сформований та роздрукований 10.12.2018р. у сумі 10778,00 грн.; Z-звіт № 0106 за 10.12.2018р. сформований та роздрукований 11.12.2018р. у сумі 6204,00 грн.; Z-звіт № 0107 за 11.12.2018р. сформований та роздрукований 12.12.2018р. у сумі 10636,25 грн.; Z-звіт № 0108 за 12.12.2018р. сформований та роздрукований 13.12.2018р. у сумі 9326,00 грн.; Z-звіт № 0109 за 13.12.2018р. сформований та роздрукований 14.12.2018р. у сумі 3961,00 грн.; Z-звіт № 0110 за 14.12.2018р. сформований та роздрукований 15.12.2018р. у сумі 3900,00 грн.; Z-звіт № 0111 за 15.12.2018р. сформований та роздрукований 16.12.2018р. у сумі 7511,00 грн.; Z-звіт № 0113 за 17.12.2018р. сформований та роздрукований 18.12.2018р. у сумі 15804,50 грн.; Z-звіт № 0114 за 18.12.2018р. сформований та роздрукований 19.12.2018р. у сумі 8369,00 грн.; Z-звіт № 0115 за 19.12.2018р. сформований та роздрукований 20.12.2018р. у сумі 20065,00 грн.; Z-звіт № 0116 за 20.12.2018р. сформований та роздрукований 21.12.2018р. у сумі 7422,00 грн.; Z-звіт № 0118 за 22.12.2018р. сформований та роздрукований 23.12.2018р. у сумі 1615,50 грн.; Z-звіт № 0122 за 26.12.2018р. сформований та роздрукований 27.12.2018р. у сумі 27538,78 грн.; Z-звіт № 0124 за 28.12.2018р. сформований та роздрукований 29.12.2018р. у сумі 4310,50 грн.; Z-звіт № 0126 за 30.12.2018р. сформований та роздрукований 31.12.2018р. у сумі 12455,00 грн.; Z-звіт № 0128 за 01.01.2019р. сформований та роздрукований 02.01.2019р. у сумі 828,00 грн.; Z-звіт № 0130 за 03.01.2019р. сформований та роздрукований 04.01.2019р. у сумі 1656,00 грн.; Z-звіт № 0131 за 04.01.2019р. сформований та роздрукований 05.01.2019р. у сумі 6060,00 грн.; Z-звіт № 0132 за 05.01.2019р. сформований та роздрукований 06.01.2019р. у сумі 892,50 грн.; Z-звіт № 0133 за 06.01.2019р. сформований та роздрукований 07.01.2019р. у сумі 819,00 грн.; Z-звіт № 0134 за 07.01.2019р. сформований та роздрукований 08.01.2019р. у сумі 1326,00 грн.; Z-звіт № 0136 за 09.01.2019р. сформований та роздрукований 10.01.2019р. у сумі 387,00 грн.; Z-звіт № 0137 за 10.01.2019р. сформований та роздрукований 11.01.2019р. у сумі 2988,00 грн.; Z-звіт за 12.01.2019р. сформований та роздрукований 13.01.2019р. у сумі 936,00 грн..

Перевіркою також було встановлено, що за перевіряємий період не передавались вчасно до органів державної фіскальної служби фіскальні звітні чеки РРО по дротовим або бездротовим каналам зв`язку, що підтверджено невиконанням щоденного друку фіскальних «Z» - звітів.

На підставі вищевказаного акту перевірки відповідачем було прийняті оскаржувані повідомлення-рішення № року від 13.02.2019 року про застосування штрафних санкцій до позивача у сумі 1470 грн. та повідомлення-рішення № від 13.02.2019 року про застосування штрафних санкцій до позивача у сумі 973495 грн. 15 коп.

У судовому засіданні представник позивача пояснив суду, що висновки відповідача про наявність порушень ведення ним господарської діяльності є загальними та необґрунтованими, які ґрунтуються на викривленні фактичних обставин перевірки, оскільки позивач під час проведення перевірки повідомляв контролюючий орган про те, що стався технічний збій у роботі фіскального реєстратора та пристрій відображав час роботи на 12 годин із запізненням, при цьому електронні звіти про усі касові операції які були проведені відправлялися у реальному часі в повному обсязі до сервера інформаційного еквайрингу, а тому на думку представника позивача висновки, які містить акт перевірки є передчасними, а винесені повідомлення-рішення на підставі вищевказаного акту перевірки підлягають скасуванню.

У свою чергу, як зазначив у судовому засіданні представник відповідача, вони правомірно дійшли висновків про порушення позивачем діючого податкового законодавства, оскільки позивачем не було оприбуткована вся готівка, що надходить до кас у день одержання готівки, при цьому вони діяли в межах повноважень та у спосіб передбачений Законами України.

Встановлені обставини підтверджуються доказами, які містять матеріали справи.

Враховуючи вищевикладене, а також з урахуванням матеріалів справи за даними обставинами суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного:

Так відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Статею 83 ПК України для посадових осіб органів державної податкової служби під час проведення перевірок підставами для висновків є документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на органи державної податкової служби.

Згідно до п. 11 розділу II Положення «Про ведення касових операцій у національній валюті України готівка, що надходить до кас, оприбутковується в день одержання готівки в повній сумі.

Оприбуткуванням готівки в касах установ/підприємств та їх відокремлених підрозділів, які проводять готівкові розрахунки із застосуванням РРО та з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

Оприбуткуванням готівки в касах відокремлених підрозділів установ/підприємств, які проводять готівкові розрахунки із застосуванням РРО без ведення касової книги, є забезпечення зберігання щоденних фіскальних звітних чеків (щоденних Z-звітів) в електронній формі протягом строку, визначеного пунктом 44.3 статті 44 Податкового кодексу України і занесення інформації згідно з фіскальними звітними чеками до відповідних книг обліку (КОРО - у разі її використання).

Оприбуткуванням готівки в касах суб`єктів господарювання, які проводять готівкові розрахунки із застосуванням КОРО без застосування РРО, є занесення даних розрахункових квитанцій до КОРО.

Оприбуткування та облік фізичними особами-підприємцями отриманих доходів здійснюється в книгах обліку доходів і витрат (або книгах обліку доходів) у порядку, визначеному Податковим кодексом України.

Положеннями частини першої ст. 15 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», передбачено, що контроль за додержанням суб`єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи доходів і зборів шляхом проведення фактичних та документальних перевірок відповідно до Податкового кодексу України.

Відповідно до п.9 ст.3 Закону України «Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», суб`єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов`язані щоденно друкувати на РРО (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг)) фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в КОРО.

Положенням «Про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», затвердженим постановою Правління Національного банку України № 148 від 29.12.2017р. визначено порядок ведення касових операцій у національній валюті України підприємствами (підприємцями)

Аналіз положень п. 9 ст. 3 Закону України «Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та Положення №148 свідчить про те, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або безготівковій формі при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, мають своєчасно та в повній мірі оприбутковувати усю готівку, що надходить до кас, та щоденно, тобто кожного робочого дня по закінченні зміни, але не пізніше 24 години цього ж дня, друкувати на РРО фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в КОРО.

Відповідно до положень ст. 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 12.06.1995р. №436/95, у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб`єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, у тому числі за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п`ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

З аналізу вищевикладених норм вбачається, що за умови здійснення оприбуткування готівки у податкового органу відсутні законні підстави для застосування до такого суб`єкта підприємницької діяльності штрафних санкцій (штрафу) на підставі абз. 3 ст.1 цього Указу.

Разом з тим у судовому засіданні було встановлено, що 18.02.2019 року ТОВ ЦСО «ЮТИС» було складено акт про те, що у фіскальному реєстраторі зав. номер ЗМ (фіскальний номер ), що належить ФОП ОСОБА_1 стався збій часу, таким чином, що час роботи на пристрої показував на 12 годин із запізненням у період з 25.09.2018 року по 15.02.2019 року, при цьому звіти на даний період відправлялися в реальному часі у повному обсязі до сервера інформаційного еквайрингу.

Як було встановлено у судовому засіданні підставою для нарахування позивачу штрафних санкцій стало неоприбуткування готівки в повній сумі у день їх фактичного одержання.

Однак у судовому засіданні представник позивача зазначив, що оприбуткування готівки в повній сумі у день їх фактичного одержання відбувалося щоденно, що підтверджується наданими до суду Z-звітами.

Крім того представник відповідача не заперечувала, що під час проведення перевірки їм було відомо про факт збою часу у фіскальному реєстраторі позивача, в наслідок чого час роботи на пристрої показував на 12 годин із запізненням, при цьому звіти на даний період відправлялися в реальному часі у повному обсязі до сервера інформаційного еквайрингу.

А тому суд критично ставиться до висновку відповідача про неоприбуткування готівки позивачем в повній сумі у день їх фактичного одержання, лише посилаючись на той факт, що під час проведення перевірки та зняття Z-звіту було встановлено невідповідність часу у чеках та реальному часі.

Так на думку суду перевіряючими не було встановлено наявності вини позивача у його діях або бездіяльності під час оприбуткування готівки за вищевказаний період за усіма Z-звітами, оскільки під час перевірки, а саме безпосередньо у акті перевірки відповідач зробив висновок, що позивач у своїй господарській діяльності користується реєстратором розрахункових операцій, веде книгу обліку розрахункових операцій на реєстратор розрахункових операцій, а також веде касову книгу обліку доходів і витрат та під час перевірки також було встановлено, що позивачем було роздруковано та видано покупцю розрахунковий документ, що підтверджує виконання розрахункових операцій.

Крім того як вбачається з акту перевірки ресторатор розрахункових операцій позивача знаходився у фіскальному режимі роботи, при цьому також було встановлено друкування на РРО фіскальних звітних чеків та їх зберігання в книзі обліку розрахункових операцій.

Відповідно до п.п. 109.1 ст. 109 ПК України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно до п.п.14.1.265 п.14.1 ст. 14 ПК України штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності;

У відповідності до п. 110.1 ст. 110 ПК України платники податків, податкові агенти та/або їх посадові особи несуть відповідальність у разі вчинення порушень, визначених законами з питань оподаткування та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

На думку суду правопорушенням за яке на платника податків може бути накладено штрафні санкції є винне діяння особи, а тому підставою для застосування до позивача штрафних санкцій є вина.

Подібна думка суду узгоджується з позицією Касаційного адміністративного суду викладеної у Постанові від 03.05.2018 року в справі № 818/1070/17, де суд аналізуючи податкове законодавство, зокрема ст. 109 ПК України зазначив, що відсутність вини платника податків, як необхідної складової податкового правопорушення, обумовила протиправність застосування штрафних (фінансових) санкцій за оскарженим податковим повідомленням-рішенням.

Так п. 28 рішення по справі «Інтерсплав» проти України» ЄСПЛ зазначав про недопустимість покладення відповідальності на заявника «за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань». Практика Європейського суду з прав людини є самостійним джерелом права і підлягає застосуванню судами України відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Відповідно до п.56.21 ст.56 ПК України у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акту, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акту суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Згідно до ч.1 ст.5 Господарського Кодексу України правовий господарський порядок в Україні формується на основі оптимального поєднання ринкового саморегулювання економічних відносин суб`єктів господарювання та державного регулювання макроекономічних процесів, виходячи з конституційної вимоги відповідальності держави перед людиною за свою діяльність та визначення України як суверенної і незалежної, демократичної, соціальної, правової держави.

У відповідності до п., п.4,6 ч. 1 ст. 6 Господарського Кодексу України загальними принципами господарювання в Україні є: обмеження державного регулювання економічних процесів у зв`язку з необхідністю забезпечення соціальної спрямованості економіки, добросовісної конкуренції у підприємництві, екологічного захисту населення, захисту прав споживачів та безпеки суспільства і держави; заборона незаконного втручання органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у господарські відносини.

При цьому згідно до п.8 ч. 1 Господарського Кодексу України основними напрямами економічної політики, що визначаються державою, є: податкова політика, спрямована на забезпечення економічно обґрунтованого податкового навантаження на суб`єктів господарювання, стимулювання суспільно необхідної економічної діяльності суб`єктів, а також дотримання принципу соціальної справедливості та конституційних гарантій прав громадян при оподаткуванні їх доходів.

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації.

З аналізу вказаної правової норми випливає, що рішення, дії чи бездіяльність державного органу, органу місцевого самоврядування повинні бути прийняті чи здійснені в межах компетенції відповідного органу та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, не порушувати інтересів держави, прав та інтересів фізичних та юридичних осіб, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), відповідати вимогам діючого законодавства.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Крім того в рішенні № 37801/97 від 1 липня 2003 р. по справі "Суомінен проти Фінляндії" Європейський суд вказав, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає в тому, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, на оцінці всіх фактів та обставин, що мають значення.

Разом з тим позовні вимоги про скасування податкового повідомлення-рішення № від 13 лютого 2019 року підлягають скасуванню лише в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 971 295,15 грн., оскільки на думку суду відповідачем було правомірно застосовано до позивача штрафні (фінансові) санкцій в сумі 2200,0 грн. за несвоєчасно роздрукуваний Z- звіт № 0027 за 21.09.2018р. на суму 440 грн. 00 коп., який як було встановлено у судовому засіданні фактично був сформований та роздрукований позивачем 24.09.2018р.

Крім того посилання представника позивача на той факт, що формування та друк Z- звіт № 0027 із запізненням у три доби стався, у зв`язку з перебоями в електропостачанні, не знайшли свого підтвердження в матеріалах страви та не були доведені у судовому засіданні

До того ж позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області № від 13 лютого 2019 року (форма «С»), задоволенню також не підлягають, оскільки як було встановлено у судовому засіданні відповідачем правомірно було застосовано штрафні (фінансові) санкцій в сумі 170 грн. за несвоєчасне роздрукування Z- звіт № 0027 за 21.09.2018р. на суму 440 грн. 00 коп.

У відповідності до п. 1 ст. 139 КАС України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати прапорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись: ст.,ст. 2, 7, 9, 77-78, 94, 244-246, 295 КАС України суд,-

В И Р І Ш И В:

Задовольнити частково позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень №, № від 13 лютого 2019 року.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного ДФС в Одеській області № від 13 лютого 2019 року (форма «С») в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 971 295, 15 грн.

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби України в Одеській області (, адреса: вул. Семінарська, 5, м.Одеса, 65044) за рахунок бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , податковий номер платника НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 14 605 грн. (чотирнадцять тисяч шістсот п`ять) гривень 00 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили у строк та порядок визначений ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів в порядку приписів ст. 295 КАС України.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст Рішення виготовлено та підписано суддею 27.06.2019 року.

Суддя О.Г.Гусев

.