Справа № 355/393/19
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2019-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

01 липня 2019 року м. Київ № 355/393/19

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши скаргу ОСОБА_1 до лікаря Баришівської центральної лікарні ОСОБА_3 про визнання протиправними дій,

в с т а н о в и в:

На виконання вимог ухвали Баришівського районного суду Київської області від 13.03.2019 до Київського окружного адміністративного суду надійшла скарга ОСОБА_1 до лікаря Баришівської центральної лікарні ОСОБА_3 , прохальна частина якої містить наступні вимоги:

- визнати дії лікаря ОСОБА_3 неправомірними та такими, що призвели до винесення незаконного акту відносно ОСОБА_1 ;

- визнати акт незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи: належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши подану скаргу та проаналізувавши її зміст та долучені матеріали, суд вважає, що слід відмовити у відкритті провадження, з огляду на наступне.

Частиною першою статті 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктом 1-2 частини першої статті 4 КАС України встановлено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи;

Згідно з пунктом сьомим частини першої статті 3 КАС України, суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Для визначення спору як такого, що підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства, має бути законодавче уповноваження хоча б одного суб`єкта владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єктів, а ці суб`єкти відповідно зобов`язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб`єкта.

У випадку, якщо суб`єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює вказані владні управлінські функції щодо іншого суб`єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами Кодексу адміністративного судочинства України ознак справи адміністративної юрисдикції, і, відповідно, не повинен вирішуватись адміністративним судом.

Як убачається зі скарги, ОСОБА_1 звернувся до суду, не погоджуючись з діями лікаря щодо оформлення акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 07.06.2019 №69, та відповідно з його змістом.

Проте, суд зауважує, що ані Баришівська центральна лікарня, ані її посадова особа - лікар ОСОБА_3 , не наділені владно-публічними повноваженнями, а відноситься до органу, на який у випадках, передбачених законом, покладається виконання деяких суспільно-державних обов`язків. При цьому, акт медичного огляду, оскаржуваний у рамках поданої ОСОБА_1 скарги, не породжує для нього юридичні наслідки, що давало б підстави розцінювати такий акт, як управлінське рішення.

У цьому контексті, судом встановлено, що огляд ОСОБА_1 лікарем Баришівської центральної лікарні - ОСОБА_3 , було здійснено на підставі направлення поліцейського, тобто, у рамках правоохоронних відносин.

У той же час, з наданих позивачем матеріалів, з`ясовується відсутність серед них постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, будь-якого протоколу про адміністративне правопорушення або інших документів, які б вказували на наявність елементу публічних відносин в межах предмету спору.

Відтак, цей спір не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, їх посадових або службових осіб, що виключає можливість розгляду позовної заяви у порядку адміністративного судочинства.

У даному випадку, оскаржуваному акту лікаря судом може бути надана правова оцінка (з точки зору їх належності, допустимості, достовірності) безпосередньо при розгляді справи про адміністративне правопорушення чи у кримінальному провадженні, лише в якості наданого доказу.

Разом з цим, суд зазначає, що поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто, як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду. З огляду на викладене, такі вимоги не підлягають розгляду як в порядку адміністративного судочинства, так і взагалі не підлягають судовому розгляду.

У силу положень пункту першого частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 19, 170, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

1. Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_1 до лікаря Баришівської центральної лікарні ОСОБА_3 про визнання протиправними дій.

2. Роз`яснити позивачеві, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

3. Копію ухвали разом з матеріалами позовної заяви надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лисенко В.І.