Справа № 260/265/19
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2019-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/5842/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Іщук Л.П., Обрізка І.М.,

з участю секретаря судових засідань Гром І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2019 року у справі за його позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити перерахунок пенсії,

суддя у І інстанції Гебеш С.А.,

час ухвалення рішення 16 год. 22 хв.,

місце ухвалення рішення м. Ужгород,

дата складення повного тексту рішення 26 квітня 2019 року,

ВСТАНОВИВ :

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив визнати незаконними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі ГУ ПФУ) щодо відмови у призначенні йому з 31 грудня 2013 року пенсії за вислугу років із сум грошового забезпечення, з яких сплачені страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, та зобов`язати відповідача призначити з 31 грудня 2013 року пенсію за вислугу років із суми 4639,04 грн., з якої сплачені страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, та виплатити різницю між фактично виплаченою пенсією за вислугу років та розміром пенсії за вислугу років, що мала бути обчислена, нарахована та сплачена позивачу з 31 грудня 2013 року з урахуванням компенсації втрати доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати, починаючи з 31 грудня 2013 року.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2019 року у справі № 260/265/19 у задоволені позову було відмовлено. При цьому суд першої інстанції виходив із того, що такі види грошових виплат, як матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, одноразова грошова винагорода за тривалу безперервну службу не належать до щомісячних виплат та додаткових видів грошового забезпечення осіб начальницького складу Збройних Сил України, які враховуються при обчисленні розміру пенсії за Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки відносяться до разових платежів і мають характер окремих гарантій держави щодо соціального захисту військовослужбовців.

У апеляційній скарзі позивач просить зазначене судове рішення скасувати та задовольнити поданий до суду позов. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що додаткові види грошового забезпечення не є окремим видом грошового забезпечення військовослужбовця під час проходження служби, а є уособленням таких видів грошового забезпечення, як окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентної надбавки за вислугу років, а також щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премій. Тому вони мають індивідуальний характер для кожного військовослужбовця в залежності від посади, військового звання, тривалості проходження служби, умов проходження служби, є щомісячними, але виплачуються за бажанням або потребою військовослужбовця додатково протягом року.

Відповідач ГУ ПФУ в Закарпатській області подав апеляційному суду відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , у якому просив залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Доводи апелянта вважає необґрунтованими, а рішення суду першої інстанції законним та вмотивованим.

Учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, на виклик апеляційного суду не прибули, що відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.

Як безспірно встановлено судом першої інстанції, з 1992 року по 2013 рік позивач ОСОБА_1 проходив військову службу на офіцерських посадах в Збройних силах України відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Наказом начальника Генерального штабу - Головнокомандувачем Збройних Сил України від 03 грудня 2013 року № 844, ОСОБА_1 було звільнено з військової служби у запас за станом здоров`я.

Наказом військового комісара Закарпатського обласного військового комісара (далі - ОВК) (по стройовій частині) від 30 грудня 2013 року позивач був виключений зі списків особового складу.

01 вересня 2014 року до ГУ ПФУ надійшов пакет документів, оформлений Закарпатським обласним військовим комісаріатом, для призначення пенсії за вислугу років підполковнику ОСОБА_1 .

Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1, уповноваженим органом були надані такі документи:

подання про призначення пенсії за вислугу років;

заява пенсіонера про призначення пенсії;

копія розрахунку вислуги років;

копія витягу з наказу № 844 від 03 грудня 2013 року про звільнення полковника ОСОБА_1 з військової служби;

копія витягу з наказу № 246 від 30 грудня 2013 року;

копія витягу з наказу № 10 від 22 січня 2014 року;

копія витягу з наказу № 48 від 27 січня 2014 року;

розрахункова книжка Серія НОМЕР_1 ;

довідка про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії за період з грудня 2011 року по листопад 2013 року (24 місяці);

копія паспорту та ідентифікаційного коду;

копія посвідчення;

копія свідоцтва про народження дитини;

копія свідоцтва про одруження;

довідка від 28 серпня 2014 року № 173;

копія трудової книжки;

медичні документи.

11 вересня 2014 року на адресу позивача надійшов лист за № 10352/03.01 від ГУ ПФУ, з якого слідує, що з 31 грудня 2013 року ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 2438,57 грн. Відповідна сума пенсії була нарахована ГУ ПФУ із перерахованих у листі видів грошового забезпечення, яке ОСОБА_1 отримав за 24 місяці перед звільненням з військової служби, що складало 3751,65 грн.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням про призначення пенсії, позивач неодноразово звертався до ГУ ПФУ, зокрема, зі скаргою від 19 вересня 2014 року № 255/К-99-01 та заявою про отримання інформації від 07 жовтня 2014 року № 274/К-99-01.

Окрім цього, після отримання відповідей позивач у подальшому подавав заяви та скарги з приводу неправильного нарахування йому пенсії та просив провести перерахунок призначеної йому пенсії (а.с. 85-93, а.с. 96-107).

Судом першої інстанції встановлено, що 31 липня 2017 року позивач звернувся із заявою до начальника ГУ ПФУ щодо проведення йому перерахунку пенсійного забезпечення з 31 грудня 2013 року по час звернення із заявою.

16 серпня 2017 року на адресу позивача надійшов лист ГУ ПФУ № 219/К-99-01 із змісту якого слідує, що згідно із статтею 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до встановлених виключно законами України нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, на підставі введення яких усі призначені за цим законом пенсії підлягають перерахунку, належать лише надбавки, доплати, підвищення.

23 серпня 2017 року позивач повторно подав заяву на ім`я начальника ГУ ПФУ щодо свого статусу інваліда війни ІІ групи.

28 вересня 2017 року на особистому прийомі позивач надав повторну заяву.

13 жовтня 2017 року на адресу позивача надійшов лист ГУ ПФУ № 93-К, зі змісту якого слідує, що ОСОБА_1 відмовлено в нарахуванні належної пенсії із суми 4639,04 грн, з якої були сплачені страхові внески, оскільки призначення йому пенсії з урахуванням сплачених страхових внесків не передбачено діючим законодавством.

30 жовтня 2017 року на адресу позивача надійшов лист ГУ ПФУ № 13542/09, у якому відповідач повідомив, що не вправі здійснювати перерахунок пенсії, відступаючи від норм Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанов Кабінету Міністрів України та постанов Правління Пенсійного фонду України.

09 листопада 2017 року позивач в чергове звернувся із скаргою на незаконні дії відповідача та просив визначити суму, з якої сплачені страхові внески, з метою законного нарахування йому пенсійного забезпечення.

08 грудня 2017 року на адресу ОСОБА_1 надійшов лист ГУ ПФУ № 348/К-99-01, яким позивачу роз`яснено, що відповідачем нараховано йому пенсійне забезпечення тільки з основних видів грошового забезпечення у відповідності до наданої йому 29 серпня 2014 року довідки Закарпатським ОВК (а.с. 23).

18 грудня 2017 року позивач звернувся до ГУ ПФУ із заявою про проведення йому перерахунку пенсії з врахуванням усіх видів грошового забезпечення за 24 останні місяці військової служби, з яких були сплачені страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, та у відповідності до оригіналу довідки Закарпатського ОВК від 24 липня 2017 року № 4229.

16 січня 2017 року на адресу позивача надійшов лист ГУ ПФУ, згідно із яким позивачу відмовлено у нарахуванні пенсії з посиланням на відсутність затвердженого порядку подання відомостей до реєстру застрахованих осіб по військовослужбовцях за спірний період до 01 січня 2017 року.

Вказані обставини встановлені судовим рішенням у справі № 807/51/18 (а.с 28-34) та відповідно до частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України не доказуються при розгляді цієї справи.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями, позивач 21 квітня 2018 року звернувся до суду із позовною заявою, у якій просив:

визнати незаконними дії ГУ ПФУ щодо призначення йому з 31 грудня 2013 року пенсії за вислугу років без урахування при її обчисленні щомісячної додаткової грошової винагороди, грошової допомоги на вирішення соціально-побутових потреб, на оздоровлення за 2012 і 2013 роки та одноразової грошової винагороди за безперервну службу;

визнати незаконними дії начальника ГУ ПФУ щодо порушення конституційних прав на належне пенсійне забезпечення за вислугу років, у відповідності до законодавства України;

зобов`язати ГУ ПФУ призначити йому з 31 грудня 2013 року пенсію за вислугу років із суми 4639,04 грн. з урахування при її обчисленні щомісячної додаткової грошової винагороди, грошової допомоги на вирішення соціально - побутових потреб та на оздоровлення за 2012 і 2013 роки, одноразової грошової винагороди за безперервну службу, з яких сплачені страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

зобов`язати ГУ ПФУ провести виплату різниці між фактично виплаченою йому пенсією за вислугу років з урахуванням компенсації втрати доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати, починаючи з 31 грудня 2013 року, та розміром пенсії за вислугу років, що мала бути обчислена, нарахована та сплачена йому з 31 грудня 2013 року з врахуванням у складі грошового забезпечення, з якого проводиться її розрахунок, щомісячної додаткової грошової винагороди, та грошових допомог на вирішення соціально-побутових потреб та на оздоровлення за 2012 і 2013 роки, та одноразової грошової винагороди за безперервну службу які позивач фактично отримував під час служби в Збройних силах України та виплатити відповідну недоотриману різницю ОСОБА_1 .

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 березня 2018 року, яке набрало законної сили згідно із постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2018 року, визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ щодо неприйняття рішення відносно поданої ОСОБА_1 довідки Закарпатського обласного військового комісаріату № 4228 від 24 липня 2017 року до ГУ ПФУ, як документу для перерахунку пенсії та відповідно зобов`язано ГУ ПФУ розглянути подану ОСОБА_1 довідку ІНФОРМАЦІЯ_1 № 4228 від 24 липня 2017 року і прийняти відповідне рішення щодо наявності або відсутності підстав для перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі вказаного документу.

На виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 березня 2018 року ГУ ПФУ розглянуто довідку № 716 від 31 січня 2019 року, як дублікат довідки Закарпатського обласного військового комісаріату № 4228 від 24 липня 2017 року, та протоколом від 12 лютого 2019 року № 9 відмовлено ОСОБА_1 у перерахунку пенсії на підставі довідки № 716 від 31 січня 2019 року, наданої Закарпатським ОВК, як дублікат довідки № 4228 від 24 липня 2017 року, у зв`язку з невідповідністю даних, зазначених у довідці нормам статті 43 Закону № 2262-ХІІ та пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17 липня 1992 року «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» (а.с. 9).

Не погоджуючись із таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі Закон № 2011-ХІІ) встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з частинами другою, третьою статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових:

1) посадовий оклад;

2) оклад за військовим званням;

3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення;

4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Частиною 1 статті 15 Закону № 2011-ХІІ визначено, що пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону України Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Однією з умов пенсійного забезпечення військовослужбовців є визначення видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні пенсій.

Так, частиною 3 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Таким чином, Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, зокрема осіб, звільнених з військової служби, та має на меті реалізацію цими особами, конституційного права на державне пенсійне забезпечення і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України, передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, лише щомісячні основні види грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

Тобто, при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного статтею 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який є вичерпним.

Виходячи з наведеного, слід погодитись з висновком суду першої інстанції, що такі види грошових виплат як матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, одноразова грошова винагорода за тривалу безперервну службу не належать до щомісячних виплат та додаткових видів грошового забезпечення осіб начальницького складу Збройних Сил України, які враховуються при обчисленні розміру пенсії за Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки відносяться до разових платежів і мають характер окремих гарантій держави щодо соціального захисту військовослужбовців

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 522/2738/17, у постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 522/11262/16-а, від 13 березня 2019 року у справі № 758/12628/16-а, від 19 березня 2019 року у справі № 727/5754/16-а.

Окрім того, апеляційний суд погоджується із тим, що зазначені у довідці № 716 від 31 січня 2019 року дані (дублікат довідки Закарпатського обласного військового комісаріату № 4228 від 24 липня 2017 року) не у повній мірі відповідають вимогам пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17 липня 1992 року «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей».

Відтак, доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення із задоволенням позовних вимог ОСОБА_1 .

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2019 року у справі № 260/265/19 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Л. П. Іщук
І. М. Обрізко
Постанова у повному обсязі складена 27 червня 2019 року.