Справа № 591/5561/17
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2019-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

01 липня 2019 р.Справа № 591/5561/17
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Ральченка І.М.,
Суддів: Бершова Г.Є. , Катунова В.В. ,
за участю секретаря судового засідання Патової Д.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду питання про прийняття додаткової постанови в адміністративній справі за апеляційною скаргою Прокуратури Сумської області на постанову Зарічного районного суду м. Суми від 26.02.2018 року, головуючий суддя І інстанції: Сидоренко А.П., по справі № 591/5561/17
до Прокуратури Сумської області
про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії,
Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 26.02.2018 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії прокуратури Сумської області від 21 липня 2017 року за № 18-614 вих-17 про відмову ОСОБА_1 у наданні оновленої довідки про заробітну плату для перерахунку пенсії у зв`язку з підвищенням посадових окладів працівників прокуратури відповідно до настанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» за правилами ч. ч. 12, 17 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Зобов`язано прокуратуру Сумської області виготовити та видати ОСОБА_1 довідку про заробітну плату станом на 01.01.2016 року у зв`язку з підвищенням посадових окладів працівникам прокуратури відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативних актів» за правилами ч. ч. 12, 17 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» на підставі фактично нарахованої заробітної плати за грудень 2015 року працюючим працівникам органів прокуратури за відповідною посадою слідчого в особливо важливих справах із зазначенням в складових заробітної плати, що входять до розрахунку пенсії і визначені у відсотках та сумах, а саме: - посадовий оклад у розмірі 2083 грн.; - надбавка за класний чин 135 грн.; - надбавка за вислугу років (40%) 887, 20 грн.; - надбавка за службу на посадах слідчих і прокурорів-криміналістів (25%) 554,50 грн.; - надбавка за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи (70%) 2173,64 грн.; - надбавка за роботу в умовах режимних обмежень (10%) 208,30 грн.; - матеріальна допомога на оздоровлення (1/12) - 503,47 грн.; - матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань (1/12) - 503,47 грн.; - щомісячна премія на яку нараховуються страхові внески (168,15%) -11852,19 грн. Всього: 18900,77 грн.

Прокуратура Сумської області, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення суду та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 04.06.2019 року задоволено апеляційну скаргу Прокуратури Сумської області, скасовано рішення Зарічного районного суду м. Суми від 26.02.2018 по справі № 591/5561/17, прийнято нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Позивачем подано заяву про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Прокуратури Сумської області на користь позивача судового збору у сумі 1600 грн.

В обґрунтування заяви зазначено, що ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 06.10.2017 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто у зв`язку із непідсудністю справи даному суду.

Не погодившись із зазначеною ухвалою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 20.11.2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 06.10.2017 року по справі № 591/5561/17 скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

За наслідками апеляційного перегляду рішення Зарічного районного суду м. Суми від 26.02.2018 року задоволено апеляційну скаргу Прокуратури Сумської області, скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято нову постанову, якою відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Однак, позивачем понесені судові витрати у зв`язку із оскарженням ухвали Зарічного районного суду м. Суми від 06.10.2017 року про повернення справи, за наслідками перегляду якої вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 були задоволені у повному обсязі.

Із матеріалів справи встановлено, що позивачем при оскарження ухвали Зарічного районного суду м. Суми від 06.10.2017 року були понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1600 грн. відповідно до квитанції № 0.0.871246227.1 від 17.10.2017 року.

Колегія суддів, дослідивши заяву про ухвалення додаткового судового рішення, матеріали справи вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч. 1 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Кодексом адміністративного судочинства України не врегульоване питання розподілу судових витрат, понесених особою апеляційна скарга якої на ухвалу суду першої інстанції з процесуальних питань була задоволена.

Частиною шостою статті 7 КАС визначено, що у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Проте, наведена норма не підлягає застосуванню у даній справі, оскільки апеляційний розгляд скарги на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 06.10.2017 року про повернення справи був здійснений судом апеляційної інстанції до відкриття провадження у справі, у зв`язку з чим, правовий статус відповідача по справі суб`єкт владний повноважень не набув.

Питання розподілу понесених судових витрат у разі неможливості їх стягнення з відповідної сторони, звільненої від їх сплати врегульовані частиною п`ятою статті 139 КАС України, відповідно до якої у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Зазначене правове регулювання є більш подібним до правовідносин, що виникли при вирішення питання розподілу судових витрат у даній справі, а отже за відсутності правових підстав для їх стягнення з відповідної сторони та враховуючи, що судове рішення за наслідками перегляду ухвали Зарічного районного суду м. Суми від 06.10.2017 року було постановлене на користь заявника апеляційної скарги, колегія суддів застосовуючи аналогію закону приходить до висновку про необхідність компенсації, понесених апелянтом судових витрат, які складаються із сплаченого ним судового збору за рахунок держави.

Граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави визначені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 року № 590.

Пунктом 2 зазначеної Постанови установлено, що: коли обидві сторони у цивільній або адміністративній справі звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави в їх фактичному розмірі, але не більше граничних розмірів компенсації таких витрат згідно з додатком; компенсація судових витрат особам, які їх зазнали, здійснюється шляхом перерахування коштів на їх поточні рахунки в банківських установах; підставою для компенсації судових витрат є судове рішення.

Згідно з п. 4 Постанови компенсація судових витрат у цивільних та адміністративних справах здійснюється за рахунок і в межах бюджетних асигнувань судів, якими винесено відповідне рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що понесені позивачем судові витрати щодо оскарження ухвали Зарічного районного суду м. Суми від 06.10.2017 року підлягають компенсації за рахунок бюджетних асигнувань Другого апеляційного адміністративного суду.

Таким чином, заява позивача про ухвалення додаткової постанови підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 139, 243, 252, 292, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Прийняти додаткову постанову, якою стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 1600 (тисяча шістсот) грн., сплачений відповідно до квитанції № 0.0.871246227.1 від 17.10.2017 року за рахунок бюджетних асигнувань Другого апеляційного адміністративного суду (, рахунок 7331, Банк: Державна Казначейська служба України, МФО 820172).

Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Ральченко І.М.
Судді Бершов Г.Є. Катунов В.В.