Справа № 0440/6151/18
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2019-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 червня 2019 року м. Дніпросправа № 0440/6151/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Головко О.В., Суховарова А.В.,

за участю секретаря судового засідання Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2018 року (суддя Дєєв М. В.) у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу уповноваженими особами від 16.07.2018 за № ДН-805/268/АВ/П/ТД-ФС/439, якою накладено штраф на позивача у розмірі 111 690 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що інспекційне відвідування було здійснено тоді, коли ОСОБА_2 вже працювала у позивача на підставі трудового договору, який належним чином було зареєстровано та укладено із працівником, до того вона працювала на підставі цивільно-правового договору,який не включав у себе обов`язків притаманних трудовому договору. Постанова про накладення штрафу винесена на підставі необґрунтованих висновків, які були виявлені у ході перевірки порушення законодавства про працю, є неправомірною та підлягає скасуванню.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.11.2018 року позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області №ДН-805/268/АВ/П/ТД-ФС/439 від 16.07.2018 року про накладення штрафу на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 у розмірі 111 690,00 грн.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що під час інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 були надані: наказ про прийом на роботу, повідомлення про прийняття на роботу до ДПІ у Соборному районі м. Дніпра, взято пояснення у працівника ОСОБА_2 , пояснення ФОП ОСОБА_1

З наданих документів встановлено, що ОСОБА_2 працює у позивача з 4 квітня

2018 року у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» у АДРЕСА_1. Офіційно працевлаштована була 1 червня 2018 року, про що свідчить наказ про прийняття на роботу № 1-к від 31.05.2018, повідомлення про прийняття на роботу до ДПІ у Соборному районі м. Дніпра від 31.05.2018 та квитанція № 2 від 31.05.2018 реєстраційний № 34687454.

За цивільно-правовим договором ОСОБА_2 працювала з 04.04.2018 по 31.05.2018 у ФОП ОСОБА_1 , а саме, виконувала роботу продавця консультанта, у посадові обов`язки якої входила викладка товару, презентація товару і відчуження товару, відповідно до п.1.1 цивільно-правового договору.

Фактично ОСОБА_2 здійснювала торгівлю два місяця у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» (з 04.04.2018 по 31.05.2018) і отримувала за це двічі на місяць грошову виплату від ФОП ОСОБА_1 .

При цьому, вона не є фізичною особою-підприємцем і тому, не може надавати послуги.

Цивільно-правовим договором повинно бути визначено не те, що працівник буде робити, а те, що він повинен зробити. Тому цивільно-правові договори застосовуються, як правило, для виконання конкретної роботи, що спрямована на одержання результатів праці і, у разі досягнення цієї мети договір вважається виконаним і дія його припиняється. Таким чином, він застосовується для реалізації визначених, найчастіше разових робіт.

Однак ОСОБА_2 мала постійне місце роботи і дотримувалась графіку роботи магазину з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку і за це отримувала заробітну плату двічі на місяць згідно КЗпП.Отже, з громадянкою ОСОБА_2 , не було укладено трудовий договір з 04.04.2018, коли вона вперше допущена до роботи, та замість нього було укладено цивільно-правовий договір від 03.04.2018.

Фактично ОСОБА_2 виконувала обов`язки продавця без офіційного оформлення трудових відносин.

Тобто укладений між позивачем та ОСОБА_2 цивільно-правовий договір має ознаки трудового, тобто має місце підміна трудових договорів цивільно-правовими.

Наслідком підміни трудових відношень цивільно-правовими, стало те, що ФОП ОСОБА_1 не подав повідомлення своєчасно (03.04.2018).

Тобто, ФОП ОСОБА_1 порушив вимоги частини 3 статті 24 КЗпП України.

Розмір штрафу визначено відповідно до абз. 2 частини 2 статті 265 КЗпП.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач, посилаючись на законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та безпідставність доводів апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Вказує, що укладений між позивачем та ОСОБА_2 цивільно-правовий договір за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який за своїм змістом відрізняється від договору підряду, оскільки за договором про надання послуг виконавець зобов`язується надати замовнику послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності. Отримання певного матеріального результату характерно для договору підряду, тоді як корисний ефект від послуги полягає в самому процесі її надання.

ОСОБА_2 була прийнята на роботу продавця-консультанта на підставі її заяви від 31.05.2018 і наказу (розпорядження) № 1-к від 31 травня 2018 року., отже на момент здійснення інспекційного відвідування ОСОБА_2 була штатним працівником ФОП ОСОБА_1 .

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Матеріалами справи підтверджено, що в період з 22.06.2018 року по 23.06.2018 року на підставі наказу №517-і від 21.06.2018 року та направлення на перевірку №56/4.3-Н від 22.06.2018 року Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області було проведено інспекційне відвідування зі здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю ФОП ОСОБА_1 , за результатами якої було складено акт перевірки № ДН-805/286/АВ від 23.06.2018 року.

Під час перевірки встановлено, що у період з 04.04.2018 року по 31.05.2018 року ОСОБА_2 працювала у ФОП ОСОБА_1 за цивільно-правовим договором, а саме, виконувала роботу продавця консультанта, у посадові обов`язки якої входила викладка товару, презентація товару і відчуження товару, при цьому прийнята на роботу лише 31.05.2018 року, у зв`язку з чим відповідачем було встановлено порушення вимог ч.3 ст.24 Кодексу законів про працю України і постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 року №413 «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу».

16.07.2018 року начальником Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області було прийнято постанову №ДН-805/268/АВ/П/ТД-ФС/439 про накладення на Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штраф у сумі 111 690,00 грн. на підставі абзацу 2 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України.

Правомірність прийняття вказаної постанови передано на розгляд суду.

Приписами частини 3 статті 24 Кодексу законів про працю України встановлено, що працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року № 295. (Порядок № 295)

Відповідно до пункту 19 Порядку № 295 за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.

Пунктом 29 Порядку № 295 встановлено, що заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

З викладеного вбачається, що законодавець пов`язує наявність припису про усунення виявлення порушень законодавства про працю та заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 була прийнята на роботу продавця-консультанта на підставі її заяви від 31.05.2018 і наказу (розпорядження) № 1-к від 31 травня 2018 року, на момент здійснення інспекційного відвідування (22.06.2018) ОСОБА_2 була штатним працівником ФОП ОСОБА_1 , отже, під час інспекційного відвідування позивачем дотримано вимоги частини 3 статті 24 Кодексу законів про працю України, що виключає притягнення позивача до відповідальності за відповідне порушення.

Щодо укладання між позивачем та ОСОБА_2 цивільно-правового договору, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За приписами статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України)

Як вбачається з пояснень позивача та ОСОБА_3 , їх волевиявлення щодо укладення цивільно-правового договору від 03.04.2018 року строком на 03.04.2018 по 31.05.2018 було добровільним, жодна зі сторін не заперечує дотримання умов вказаного договору, який вичерпав свою дію.

За викладених обставин, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо наявності у фізичних осіб-підприємців права та можливості залучення осіб для виконання замовлених послуг.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, пояснень про докази до апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321,322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з 20.06.2019 року та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 21.06.2019.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров