Справа № 163/2336/18
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2019-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/5573/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Лутчин А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС на рішення Любомльського районного суду Волинської області від 22 квітня 2019 року, прийняте суддею Чишієм С.С. о 14 годині 42 хвилині у місті Любомль, повний текст складений 26.04.2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Львівської митниці ДФС про скасування постанови у справі про порушення митних правил № 5491/20500/18 від 24.10.2018 року за ознаками ст.485 МК України.

Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 22 квітня 2019 року позов задоволений.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що здійснено митне оформлення транспортного засобі «Рено Лагуна» 05.04.2018 року та згідно рахунку фактрури від 03.04.2018 року вартість останнього становить 4000 євро.

Разом з тим, згідно експертної митної декларації Литовської республіки зазначений транспортний засіб був переданий компанією UAB «T&S MOBILE» громадянину ОСОБА_2 за ціною 6450 євро.

24.10.2018 року ОСОБА_1 визнано винним за ст.485 Митного кодексу України (надалі МК України) та накладено штраф 56 330, 64 грн. (вчинено дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати в повному обсязі митних платежів, оскільки заявив у митній декларації неправдиві відомості).

Однак, судом не встановлено прямого умислу зі сторони позивача та особливої мети ухилення від сплати податків та зборів чи зменшення їх розміру.

Наявна експертна декларація, надана Литовською стороною доводить лише факт початку процедури оформлення експорту транспортного засобу із Європейського Союзу у Литовській Республіці.

Відповідачем не враховано, що ОСОБА_1 жодних документів митному органу не надавав особисто, а уповноважив ОСОБА_3 . Доказів протиправної змови повіреного та позивача з приводу наведеного порушення не встановлено.

Крім того, на час ухвалення рішення збігли передбачені ст.467 МК України строки для притягнення до адміністративної відповідальності, що діяли на час досліджуваних подій. За таких обставин, провадження суперечитиме ст.467 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Львівська митниця ДФС подала апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи та із порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що матеріалами справи встановлено, що різниця між платежами, які було сплачено і платежами, які необхідно було сплатити є у розмірі 18 776 грн. 88 коп.

З метою з`ясування обставин справи та складення протоколу в адресу позивача скеровано лист про виклик на 24.09.2018 року, який він отримав 18.09.2018 року о 20:00 год, однак, не з`явився.

Протокол було складено у відсутності позивача. Копію протоколу ОСОБА_1 отримав 04.10.2018 року о 20:00 год.

24.10.2018 року винесено оскаржувану постанову. Отримані від митних органів Литовської республіки документи є належними та допустимими доказами в розумінні ст.495 МК України.

Не є вірними висновки суду, позаяк ОСОБА_1 під час ввезення транспортного засобу особисто подавав документи про вартість останнього в розмірі 4000 євро.

Крім того, ст.485 МК України передбачає відповідальність саме за вірність внесених до митної декларації відомостей. Такі позивачем надавались декларанту (митному брокеру) ПП «Логістикброк» ОСОБА_4 .

Суд не звернув уваги, що позивач сам вказав митну вартість товару за шостим резервним методом, а коригування митницею митної вартості товару не здійснювалось.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що митне оформлення легкового автомобіля «Рено Лагуна», ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , здійснене 05.04.2018 року посадовою особою митного поста «Луцьк» Волинської митниці ДФС за поданою декларантом (митним брокером) ПП «Логістикброк» Савою М.В. митною декларацією типу ІМ40ДЕ № 205090/2018/025293.

Згідно рахунку-фактури від 03.04.2018 року вартість транспортного засобу становить 4000 євро, його продавцем виступала компанія «TEMSYS», отримувачем ОСОБА_5 .

За митне оформлення цього автомобіля при його митній вартості у 149 273,65 гривень було нараховано та сплачено 53 589,55 гривень митних платежів.

Державною фіскальною службою України отримано запит литовських митних органів від 19.07.2018 року про підтвердження факту ввезення на митну територію України та митного оформлення транспортних засобів, серед яких також «Рено ОСОБА_6 », ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

17.08.2018 року документи литовських митних органів ДФС України надіслало Волинській митниці ДФС для проведення перевірки.

Згідно експортної митної декларації Литовської Республіки MRN № 18LTKC0100EK017065, рахунку-фактури серії НОМЕР_2 № НОМЕР_3 автомобіль «Рено Лагуна» був проданий компанією UAB «T&S MOBILE» громадянину ОСОБА_2 за ціною 6450 євро.

З огляду на різницю у вартості транспортного засобу, заявленої і прийнятої під час митного оформлення стосовно литовської експортної митної декларації, різниця розміру митних платежів становить 18 776,88 гривень, що визначено службовою запискою УАМП Волинської митниці.

24.09.2018 року інспектор Волинської митниці ДФС склав щодо ОСОБА_1 протокол про порушення митних правил № 5491/20500/18 за ознаками ст.485 МК України. В протоколі зазначено, що ОСОБА_1 через декларанта ОСОБА_4 під час митного оформлення автомобіля «Рено Лагуна» вчинив дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати в повному обсязі митних платежів в сумі 18 776,88 гривень, тобто заявив в митній декларації неправдиві відомості необхідні для визначення митної вартості самого товару, та надав з цією метою органу доходів і зборів документи, що містять такі відомості.

24.10.2018 року в.о. начальника Волинської митниці ДФС Шелігацький Є.С. виніс оскаржувану постанову, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України, відповідно до змісту протоколу № 5491/20500/18 і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, що становить 56 330,64 гривень.

Відповідно до ст.251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Ч.1 ст.458 МК України передбачає, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно зі ст.486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Відповідно до ст.489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, диспозиція ст.485 МК України встановлює, що відповідальність настає, за зазначення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Відповідно до ст.10 КУпАП України суб`єктивна сторона цього правопорушення характеризується лише умисною формою вини, тобто особа, яка вчиняє такі дії, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Разом з тим, матеріали справи про порушення митних правил не містять доказів умислу позивача на вчинення дій, передбачених диспозицією ст.485 МК України.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для складання протоколу про порушення митних правил та основним доказом для притягнення позивача до відповідальності були одержані від литовських митних органів експортна митна декларація MRN № 18LTKC0100EK017065 від 03.04.2018 року та рахунок-фактура серії НОМЕР_2 2527, які перекладу на українську мову під час здійснення провадження митницею не містили.

Між відомостями цієї експортної декларації і наданими для митного оформлення транспортного засобу на території України документами дійсно є невідповідності щодо вартості транспортного засобу.

Разом з тим, сама по собі експортна декларація доводить лише факт початку процедури оформлення експорту транспортних засобів в Литві. Вона жодним чином не виключає можливості переходу прав на автомобіль після такого оформлення до інших осіб, в тому числі, до продавця, зазначеного в поданих позивачем до митного оформлення документах.

Експортна декларація № 18LTKC0100EK017065 для митного оформлення литовським митним органам надавалась експортером, тобто компанією UAB «T&S MOBILE», яка виступала і декларантом.

З митної декларації типу ІМ40ДЕ № 205090/2018/025293 вбачається, що одержувачем товару був ОСОБА_3 , уповноважений позивачем на підставі доручення від 20.03.2018 року.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що Волинською митницею ДФС не перевірено обставин завершення експорту товару; не здійснено запитів відповідним компаніям, які фігурують відправниками товару по литовських документах та документах, поданих до митного оформлення декларантом ОСОБА_4 ; не вжито заходів для встановлення особи і опитування ОСОБА_3 , який значиться покупцем цього автомобіля за литовськими документами, а тому отримані від митних органів Литви документи самі по собі не є виключними, беззаперечними і визначальними доказами винуватості позивача у порушенні митних правил та не доводять наявності у його діях умислу на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру шляхом надання неправдивих відомостей щодо відправника, отримувача та вартості товару.

При цьому, колегія суддів відхиляє доводи апелянта про існування невідповідності між документами, поданими позивачем Волинській митниці ДФС та експортними митними деклараціями, наданими литовським митним органом, оскільки така невідповідність, без належних доказів умисного подання позивачем недостовірних документів та відомостей не може бути підставою для прийняття рішення щодо визнання його винним у вчиненні порушення митних правил.

Окрім зазначеного, вказана вище невідповідність між документами, поданими позивачем та тими, які були отримані від митних органів Литви, не може бути встановлена судом, оскільки останні подані без офіційного перекладу на українську мову.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що за відсутності обґрунтованих доказів, які свідчили б саме про умисел на заниження митних платежів, шляхом повідомлення недостовірної інформації для визначення митної вартості товару з метою зменшення розміру митних платежів та надання з цією метою органу доходів і зборів документів, не є достатньою підставою для кваліфікації дій позивача як порушення митних правил, відповідно до ст.485 МК України.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що постанова у справі про порушення митних правил №5491/20500/18 від 24 жовтня 2018 року, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.485 МК України, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 56 330, 64 грн, є неправомірною, підлягає скасуванню і провадження у справі закриттю, оскільки достатніх доказів вини в діях позивача не зібрано.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Любомльського районного суду Волинської області від 22 квітня 2019 року у справі № 163/2336/18 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. В. Онишкевич
Повний текст судового рішення виготовлено 25.06.2019 року