Справа № 540/1095/19
Суддя: Ковбій О.В.
Дата ухвалення: 2019-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/1095/19
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Ковбій О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі - ГУ ПФУ в Херсонській області, відповідач), у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, яка полягає у невиплаті пенсії за липень, серпень, вересень 2018 року ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області виплатити заборгованість по пенсії за липень, серпень, вересень 2018 року ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що у зв`язку з окупацією частини території України та проведенням антитерористичної операції, позивач був змушений покинути своє постійне місце проживання та переміститися до м. Херсона. Після переміщення позивач отримала довідку про взяття на облік як внутрішньо переміщена особа №1824. Відповідно до пенсійного посвідчення № серії НОМЕР_1 позивач є пенсіонером за віком. На звернення позивача щодо невиплати останньому пенсії за липень, серпень, вересень 2018 року відповідач листом від 21.01.2019 року повідомив про зупинення виплат ОСОБА_1 з 01.07.2018 з причини відсутності її за фактичним місцем проживання та з метою його встановлення.

Відповідно до витягу з протоколу засідання Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам при управління праці та соціального захисту населення Суворовської районної у місті Херсоні від 01.11.2018 року №22 виплату пенсії за фактичним місцем проживання поновлено з 01.07.2018 року. З грудня 2018 року пенсія нараховується у поточному режимі. Таким чином, позивач вважає такі дії відповідача протиправними, такими, що суперечать ст.49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», де відображено вичерпний перелік підстав для припинення виплати пенсії.

Також позивач посилається на практику ЄСПЛ та рішення Верховного суду у зразковій справі №805/402/18-а, згідно яких право на отримання пенсії є безперечним. Враховуючи зазначене, просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 03.06.2019 року в адміністративній справі відкрито спрощене провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Зобов`язано відповідача надати до суду завірені копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 та копію рішень про припинення виплати пенсії позивачу за 2018 рік.

19.06.2019 року до суду від ГУ ПФУ у Херсонській області на виконання ухвали суду надійшла копія пенсійної справи та копія витягу зі списку пенсіонерів з числа внутрішньо переміщених осіб, відносно яких за даними інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, які виїхали на термін понад 60 днів до дати контрольної перевірки.

20.06.2019 року до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач заперечує проти задоволення позову. Зазначає, що позивач перебуває на обліку в Херсонському відділі головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області з 01.12.2015 року як особа, що переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, та отримує пенсію за віком на пільгових умовах, Список № 2, відповідно до Закону України № 1058-ІУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058). Відповідно до Порядку здійснення верифікації та моніторингу достовірності інформації, поданої фізичними особами для нарахування та отримання соціальних виплат, пільг, субсидій, пенсій, заробітної плати, інших виплат, що здійснюються за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 року № 136 (далі - Постанова 136) та статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішню переміщених осіб», щодо позивача було одержано рекомендації Міністерства фінансів України щодо зупинення або припинення державних виплат через тривалу (понад 60 днів) відсутність за фактичним місцем проживання. Оскільки в списках пенсіонерів з числа внутрішньо переміщених осіб, по яких за даними інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які «виїхали» на термін понад 60 днів до дати контрольної перевірки, значиться ОСОБА_1

Виплату пенсії Позивачу зупинено з 01.07.2018 року до з`ясування фактичного місця проживання Позивача та для перевірки чинності дії довідки про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи.

Відповідно до витягу з протоколу засідання Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам при управлінні праці та соціального захисту населення Суворовської районної у місті Херсоні ради від 22.08.2018 №17 виплату пенсії позивачу за фактичним місцем проживання поновлено з 01.08.2018 року, а підставі заяви позивача від 30.10.2018 відповідно до витягу з протоколу засідання Комісії від 01.11.2018 № 22 виплату пенсії позивачу за фактичним місцем проживання поновлено з 01.07.2018 року. Окрім того, відповідач зазначає, що, наразі, пенсія за липень, серпень та вересень ОСОБА_1 нарахована та буде виплачуватися, однак суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України, проте на сьогоднішній день такий порядок Кабінет Міністрів України не визначив. З грудня 2018 року пенсія нараховується позивачу у поточному режимі та виплачується 5-го числа кожного місяця. Враховуючи зазначене, відповідач вважає, що належними та допустимими доказами довів правомірність своїх дій, а вимоги зазначені у позовній заяві не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справу розглянуто в порядку письмового провадження, у зв`язку з чим на підставі частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відзив відповідача та відповідь на нього, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є громадянкою України та є пенсіонером за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_2 серії НОМЕР_1 від 22.10.2008 року.

30.09.2015 року позивачу видана довідка № про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення.

Відповідно до вказаної довідки фактичним місцем проживанням позивача значиться: АДРЕСА_1 .

З 01.07.2018 року відповідачем призупинено виплату пенсії позивачем до з`ясування фактичного місця проживання ОСОБА_1 .

На заяву позивача від 21.08.2018 року про поновлення виплати пенсії, ГУ ПФУ в Херсонській області листом №807/Б-99-1 від 21.01.2019 року повідомив, що відповідно до Порядку здійснення верифікації та моніторингу достовірності інформації, поданої фізичними особами для нарахування та отримання соціальних виплат, субсидій, пенсій, заробітної плати, інших виплат, що здійснюється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 року № 136 (далі - Постанова № 136) статті 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" щодо ОСОБА_1 одержано рекомендації Міністерства фінансів України щодо зупинення або припинення державних виплат через тривалу (понад 60 днів) відсутність за фактичним місцем проживання. Виплату пенсії призупинено з 01.07.2018 року до з`ясування фактичного місця проживання та для перевірки чинності дії довідки про взяття на облік як внутрішньо-переміщеної особи. Питання виплати пенсії вирішувалося на засіданні Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам при управлінні праці та соціального захисту населення Суворовської районної у місті Херсоні ради. Відповідно до витягу з протоколу засідання Комісії від 22.08.2018 №17 виплату пенсії за фактичним місцем проживання поновлено з 01.08.2018 року. А на підставі заяви від 30.10.2018 року та відповідно до витягу з протоколу засідання Комісії від 01.11.2018 № 22 виплату пенсії Позивачу за фактичним місцем проживання поновлено з 01.07.2018 року. З грудня 2018 року пенсія нараховується у поточному режимі, дата виплати 5 число. ГУ ПФУ в Херсонській області направлено клопотання до Пенсійного фонду України щодо розгляду питання виплати боргу за період з липня по листопад 2018 року.

Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати пенсії за липень, серпень, вересень 2018 року та просить зобов`язати відповідача її виплатити.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд враховує наступні обставини та приписи законодавства.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, яка набрала чинності з 01 лютого 2007 року (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV).

Частиною третьою статті 4 Закону № 1058-IV встановлено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону № 1058-IV передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, визначених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів ПФУ та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Отже, нормативно-правовим актом, яким визначено підстави припинення пенсійних виплат (які є складовою порядку пенсійного забезпечення), є Закон № 1058-IV. Інші нормативно-правові акти у сфері правовідносин, врегульованих Законом № 1058-IV, можуть застосовуватися виключно за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону.

Відповідно до частини першої статті 47 Закону № 1058-IV пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Згідно із частиною першою статті 49 Закону № 1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України (положення пункту 2 частини першої статті 49 втратили чинність як такі, що є неконституційними, на підставі Рішення Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009); 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Наведений перелік підстав для припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, прямо передбачених законом.

Конституційне поняття "Закон України", на відміну від поняття "законодавство України", не підлягає розширеному тлумаченню, це - нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах її повноважень. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.

Аналогічна позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04.09.2018р. у справі №805/402/18.

З аналізу зазначених норм Закону № 1058-IV слідує, що припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення і лише з підстав, визначених ст. 49 Закону №1058-IV.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу припинена виплата пенсії на підставі даних інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи обміну інформацією з питань контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон.

Ухвалою суду було зобов`язано відповідача надати до суду рішення, на підставі якого припинено виплату пенсії позивачу за 2018 рік, проте жодного рішення про зупинення або припинення виплати пенсії ОСОБА_1 ГУ ПФУ в Херсонській області не надано, тому суд приходить до висновку, що такого рішення відповідачем не приймалось.

Таким чином, суд дійшов висновку, що виплата пенсії позивачу припинена не з підстав, передбачених Законом №1058-IV.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Як зазначив Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) в рішенні у справі "Пічкур проти України", яке набрало статусу остаточного 07 лютого 2014 року, право на отримання пенсії як таке, стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення). У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Стаття 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачає, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми не отриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, оскільки рішення про припинення пенсійних виплат позивачу з 01.07.2018 року органами Пенсійного фонду України, яке передбачене саме Законом №1058-IV, не приймалось взагалі, суд приходить до висновку, що у ГУ ПФУ в Херсонській області були відсутні, встановлені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", підстави для припинення пенсійних виплат ОСОБА_1 з 01.07.2018 року.

В той же час судом встановлено, що 01.11.2018 року Комісією з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам при управлінні праці та соціального захисту населення Суворовської районної у місті Херсоні ради виплату пенсії позивачу за фактичним місцем проживання поновлено з 01.07.2018року.

З пояснень відповідача у відзиві та листа від 21.01.2019 року слідує, що пенсія позивачу за липень, серпень, вересень 2018 року нарахована та буде виплачуватися, однак станом на день розгляду даної справи доказів щодо виплати боргу до суду не надано.

Відтак, враховуючи, що виплата пенсії з 01.07.2018 року припинена не з підстав, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", суд визнає протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо не виплати пенсії ОСОБА_1 за липень, серпень, вересень 2018 року. Наслідком визнання протиправної бездіяльності є зобов`язання відповідача виплатити позивачу заборгованість з пенсії за липень, серпень, вересень 2018 року.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73005, м.Херсон, вул.28 Армії, буд.6, ), яка полягає у невиплаті пенсії за липень, серпень, вересень 2018 року ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73005, м.Херсон, вул.28 Армії, буд.6, ) виплатити заборгованість по пенсії за липень, серпень, вересень 2018 року ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Ковбій О.В.

кат. 112040202