Справа № 821/803/16
Суддя: Мельник-Томенко Ж.М.
Дата ухвалення: 2019-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

24 червня 2019 року

м. Київ

справа №821/803/16

адміністративне провадження №К/9901/16999/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Мельник-Томенко Ж.М.,

суддів Жука А.В., Мартинюк Н.М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області про стягнення суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області, в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просив зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 07 листопада 2015 року по 25 травня 2016 року.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 06 липня 2016 року позов задоволено.

Пстановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано, у задоволенні позову відмовлено.

18 червня 2019 року до касаційного суду надійшла скарга позивача на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2016 року.

У тексті касаційної скарги викладено клопотання позивача про поновлення строку касаційного оскарження постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2016 року.

Позивач вказує, що з 16 червня 2016 по 13 березня 2017 року він незаконно перебував у СІЗО по сфабрикованому відносно нього кримінальному провадження, а тому не міг своєчасно ознайомитись зі змістом оскаржуваного рішення та звернутись із касаційною скаргою. Зазначає, що на його думку суд апеляційної інстанції не направляв йому належним чином завіреної копії постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2016 року, оскільки на адресу його проживання воно не надходило.

Позивач вказує, що був звільнений з-під варти 13 листопада 2017 року рішенням апеляційного суду Херсонської області, а ознайомився зі змістом оскаржуваного рішення лише 06 червня 2019 року під час ознайомлення з матеріалами справи №821/803/16.

Перевіривши клопотання позивача про поновлення строку касаційного оскарження постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2016 року, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 212 КАС України касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених цим Кодексом, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення постанови в повному обсязі (у редакції чинній на момент постановлення оскаржуваного рішення).

На підтвердження свого перебування в СІЗО позивач надає копію ухвали Бериславського районного суду Херсонської області від 16 червня 2016 року.

Так, у резолютивній частині вищезгаданої ухвали зазначено, що строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обчислюється з моменту затримання, тобто з 16 червня 2016 року і припиняє свою дію 14 серпня 2016 року.

Оскаржувана постанова Одеського апеляційного адміністративного суду датована 26 листопада 2016 року.

Отже, позивачем не надано доказів наявності поважних підстав пропуску строку касаційного оскарження постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2016 року з дати її постановлення до дати звернення із касаційною скаргою, а саме 18 червня 2019 року.

Колегія суддів звертає увагу, що поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судових рішень у касаційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин.

Однак вказані причини пропуску строку касаційного оскарження не можуть бути визнані поважними, оскільки скаржником не наведено причин, які б його позбавляли можливості звернутися до суду касаційної інстанції зі скаргою у встановлений законом строк. Зазначене свідчить про відсутність реального наміру реалізувати своє право на касаційне оскарження.

Згідно з частиною 3 статті 332 КАС України касаційна скарга залишається без руху, якщо вона подана після закінчення строків, встановлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними.

З урахуванням викладеного, скаржнику необхідно вказати інші підстави для поновлення строку касаційного оскарження з наданням відповідних доказів.

За наведених обставин, касаційна скарга підлягає залишенню без руху.

Керуючись статтями 169, 330, 332 КАС України, Суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними підстави пропуску ОСОБА_1 строку касаційного оскарження постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2016 року.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2016 року - залишити без руху.

Надати скаржнику строк для усунення вищевказаного недоліку касаційної скарги протягом десяти днів з дня отримання ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Ж.М. Мельник-Томенко

Судді А.В. Жук

Н.М. Мартинюк