Справа № 855/176/19
Суддя: Єресько Л.О.
Дата ухвалення: 2019-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

29 червня 2019 року

Київ

справа №855/176/19

адміністративне провадження №А/9901/129/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Єресько Л.О.,

суддів: Загороднюка А.Г., Соколова В.М.,

за участю:

секретаря судового засідання - Бугаєнко Н.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2,

представників відповідача - Дондик О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу №855/176/19

за позовом ОСОБА_1 до Центральної виборчої комісії про визнання протиправною та скасування постанови,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2019 року, прийняте в складі колегії суддів: головуючого судді Чаку Є.В., суддів Файдюка В.В., Мєзєнцева Є.І.,

У С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.

1. 25 червня 2019 року ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернулася до Шостого апеляційного адміністративного суду з позовом до Центральної виборчої комісії (надалі - відповідач або ЦВК), в якому просила суд:

1.1. визнати протиправною та скасувати постанову Центральної виборчої комісії від 23 червня 2019 року №1201 «Про відмову в реєстрації кандидатів у народні депутати України ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , висунутих у порядку самовисування на позачергових виборах народних депутатів України 21 липня 2019 року» у частині, що стосується ОСОБА_1

2. В обґрунтування позову зазначено, що оскаржуваною постановою позивачу незаконно відмовлено у реєстрації кандидатом у народні депутати України в одномандатному виборчому окрузі № 153 на позачергових виборах народних депутатів України 21 липня 2019 року. Позивач не погоджується із підставами оспорюваного рішення, а саме визнання ЦВК неподаними заяви про самовисування кандидатом у народні депутати України та автобіографії позивача через допущені неточності.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

3. Рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

4. Вирішуючи позов, суд першої інстанції погодився із доводами позивача про неправомірність відмови ЦВК у реєстрації кандидата в народні депутати України в частині неподання заяви про самовисування із зобов`язанням в разі обрання народним депутатом України припинити діяльність, яка відповідно до Конституції України та законів України несумісна з мандатом народного депутата України.

5. Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із правомірності прийняття спірної постанови в частині відмови у реєстрації позивача кандидатом у депутати через відсутність у змісті автобіографії обов`язкових елементів, передбачених законом, що є неналежним їх оформленням, а не недоліками (неточностями), про які зазначено у частині 3 статті 60 Закону України «Про вибори народних депутатів».

6. Суд першої інстанції зазначив, що встановлений у пункті 2 частини другої статті 55 Закону України «Про вибори народних депутатів України» перелік відомостей, які має містити автобіографія, є імперативним. А тому, за висновком суду, приховування чи неусвідомлене не зазначення кандидатом повного переліку обов`язкових відомостей в автобіографії створює потенційну можливість формування у виборців хибного враження про кандидата і не відповідає принципам виборчого права.

Установлені судом першої інстанції обставини справи

7. Судом першої інстанції встановлено, що 19 червня 2019 року ОСОБА_1 було подано до Центральної виборчої комісії заяву про самовисування разом з іншими документами щодо реєстрації її кандидатом в народні депутати України в одномандатному виборчому окрузі №153 на позачергових виборах народних депутатів України 21 липня 2019 року.

8. Довідкою про прийняття документів підтверджується, що до вказаної заяви ОСОБА_1 надала комплект документів, що відповідає переліку, передбаченому пунктами 1- 6 частини другої статті 55 Закону України «Про вибори народних депутатів України».

9. 23 червня 2019 року Центральною виборчою комісією прийнято постанову №1201 «Про відмову в реєстрації, зокрема, кандидата у народні депутати України ОСОБА_1 , висунутої у порядку самовисування на позачергових виборах народних депутатів України 21 липня 2019 року».

10. Вказана постанова обґрунтована тим, що усупереч вимогам пункту 1 частини 2 статті 55 Закону України «Про вибори народних депутатів України» ОСОБА_1 не подано до Комісії заяви про самовисування із зобов`язанням в разі обрання народним депутатом України припинити діяльність, яка відповідно до Конституції України та законів України несумісна з мандатом народного депутата України. Крім того, усупереч вимогам пункту 2 частини 2 статті 55 вказаного Закону в поданій ОСОБА_1 автобіографії не вказано відомостей про посаду (заняття) та місце роботи.

Короткий зміст та обґрунтування вимог апеляційної скарги та виклад позицій інших учасників справи.

11. Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 27 червня 2019 року подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення Шостим апеляційним адміністративним судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції й прийняти нове - про задоволення позовних вимог повністю.

12. На обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначила, що висновок суду першої інстанції про зміст юридичних наслідків, що настають у випадку не зазначення в автобіографії перелічених у пунктах 1- 6 частини другої статті 55 Закону України «Про вибори народних депутатів України» відомостей, є помилковим.

13. Позивач вказує, що Роз`яснення щодо застосування деяких положень Закону України «Про вибори народних депутатів України» під час реєстрації кандидатів у народні депутати України, що затверджене постановою Центральної виборчої комісії від 29 травня 2019 року №909 з подальшими змінами від 11 червня 2019 року прийняте відповідачем з порушенням принципів верховенства права та законності, при цьому безпідставно розширивши свої можливості, в той час коли Закон України «Про вибори народних депутатів України» не дає для цього жодних підстав.

14. Також позивач зазначає, що відсутність вказаних відомостей в аспекті обставин справи дає підстави стверджувати про наявність в автобіографії неточностей, які, з огляду на положення частини третьої статті 60 Закону України «Про вибори народних депутатів України», підлягали виправленню і самі по собі не могли бути підставою для визнання автобіографії неподаною.

15. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що суд першої інстанції повно і всебічно встановив обставини справи та надав їм правильну правову оцінку. Зауважує, що усупереч вимогам пункту 1 частини 2 статті 55 Закону України «Про вибори народних депутатів України» ОСОБА_1 не подано до Комісії заяви про самовисування із зобов`язанням в разі обрання народним депутатом України припинити діяльність, яка відповідно до Конституції України та законів України несумісна з мандатом народного депутата України. Також, частиною 2 статті 55 Закону України «Про вибори народних депутатів України» визначені імперативні вимоги до змісту, який зобов`язує останню зазначити у такій автобіографії прізвище, власне ім`я (всі власні імена) та по батькові (за наявності), число, місяць, рік і місце народження, громадянство із зазначенням часу проживання на території України, відомості про освіту, трудову діяльність, посаду (заняття), місце роботи, громадську роботу (у тому числі на виборних посадах), партійність, склад сім`ї, адресу місця проживання, контактний номер телефону, відомості про наявність чи відсутність судимості.

Релевантні джерела права

16. Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

17. Відповідно до загальновизнаних принципів міжнародного права кожному громадянину належить право та можливість голосувати і бути обраним на справжніх періодичних виборах, які проводяться на основі загального і рівного виборчого права при таємному голосуванні й забезпечують свободу волевиявлення виборців (пункт 3 статті 21 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року, стаття 25 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права від 16 грудня 1966 року, Конвенція про стандарти демократичних виборів, виборчих прав і свобод у країнах-учасниках Співдружності Незалежних Держав від 7 жовтня 2002 року).

18. Право бути обраним до органів державної влади та органів місцевого самоврядування (пасивне виборче право) гарантоване статтею 38 Конституції України.

19. Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про Центральну виборчу комісію» Центральна виборча комісія є постійно діючим колегіальним державним органом, який діє на підставі Конституції України, цього та інших законів України і наділений повноваженнями щодо організації підготовки і проведення виборів Президента України, народних депутатів України, депутатів Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів, всеукраїнського і місцевих референдумів в порядку та в межах, встановлених цим та іншими законами України.

20. За змістом пункту 6 статті 19 Закону України «Про Центральну виборчу комісію» комісія реєструє кандидатів у народні депутати України в порядку, встановленому законом.

21. Основні засади, організація, порядок проведення виборів народних депутатів України, в тому числі реєстрація кандидатів у народні депутати України врегульовано Законом України "Про вибори народних депутатів України" №4061-VI від 17.11.2011.

22. Відповідно до частин 1, 2 статті 63 Закон України «Про вибори народних депутатів України» виборцям забезпечується можливість доступу до різнобічної, об`єктивної та неупередженої інформації, потрібної для здійснення усвідомленого, поінформованого, вільного вибору.

23. Частиною першою статті 60 Закону України «Про вибори народних депутатів України» встановлено, що Центральна виборча комісія відмовляє в реєстрації кандидата (кандидатів) у депутати в разі: 1) порушення вимог частин четвертої, п`ятої статті 52 цього Закону; 2) відсутності документів, зазначених у частині першій статті 54 чи частинах першій або другій статті 55 цього Закону; 3) припинення громадянства України кандидата у депутати; 4) вибуття особи, висунутої кандидатом у депутати, за межі України для проживання чи з метою отримання політичного притулку; 5) визнання особи, висунутої кандидатом у депутати, недієздатною; 6) набрання щодо особи, висунутої кандидатом у депутати, законної сили обвинувальним вироком суду за вчинення умисного злочину; 7) виявлення обставин, які позбавляють особу, висунуту кандидатом у депутати, права бути обраною депутатом відповідно до статті 9 цього Закону.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

24. Верховний Суд, заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, вивчивши матеріали справи, дослідивши й проаналізувавши доводи апеляційної скарги в межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), дійшов наступних висновків.

25. За змістом частини другої статті 55 Закону України «Про вибори народних депутатів України» Центральна виборча комісія реєструє кандидата у депутати, який балотується в одномандатному окрузі в порядку самовисування, за умови пред`явлення ним особисто одного із документів, передбачених пунктами 1 або 2 частини третьої статті 2 цього Закону, та отримання нею таких документів, зокрема, - автобіографії кандидата в депутати, на паперовому носії та в електронному вигляді, що обов`язково повинна містити: прізвище, власне ім`я (всі власні імена) та по батькові (за наявності), число, місяць, рік і місце народження, громадянство із зазначенням часу проживання на території України, відомості про освіту, трудову діяльність, посаду (заняття), місце роботи, громадську роботу (у тому числі на виборних посадах), партійність, склад сім`ї, адресу місця проживання, контактний номер телефону, відомості про наявність чи відсутність судимості (пункт 2).

26. У рішенні від 19 липня 2007 року у справі «Краснов і Скуратов проти Російської Федерації» Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що встановлена вимога до кандидата у члени державного законодавчого органу надати достовірну інформацію про свою зайнятість відповідає наведеним вимогам міжнародного права, позаяк слугує для того, щоб надати виборцям можливість зробити обґрунтований вибір з урахуванням професійного минулого кандидата на виборчу посаду. Запровадження такої вимоги не є свавільним чи необґрунтованим.

27. Як було встановлено судом першої інстанції і визнано позивачем, автобіографія ОСОБА_1 , подана у складі комплекту документів для реєстрації кандидатом у народні депутати України, відомостей про посаду (заняття) та місце роботи не містила.

28. З долученої до матеріалів справи копія автобіографії позивача слідує, що у ній описано трудову діяльність за період з листопада 2017 року по грудень 2018 року. Остання посада - журналіст прес-служби Політичної партії «Опозиційний блок» (а.с. 12)

29. В ході апеляційного провадження представник позивача вказував, що з грудня 2018 року позивач не має офіційного працевлаштування та не займає посад, які приносили їй дохід.

30. Також представник позивача пояснював, що за змістом автобіографії слідує, що у кінці розділу «Трудова діяльність» зазначено: «з листопада 2017 року по грудень 2018 року - журналіст прес-служби Політичної партії «Опозиційний блок». Тому на думку позивача, таке завершення трудової діяльності буде сприйняте Центральною виборчою комісією, як відсутність у неї на сьогоднішній день як місця роботи, так і посади (заняття), яке приносило їй б певний дохід.

31. Колегією суддів досліджено в ході апеляційного перегляду трудову книжку ОСОБА_1 , у якій дійсно останнім записом є запис про звільнення з посади журналісат прес-служби Політичної партії «Опозиційний блок» у грудні 2018 року.

32. У судовому засіданні представник позивача наголошував, що зазначення позивачем відомостей у поданій автобіографії про свою професійну діяльність у довільній формі не може розцінюватися як відсутність документа - автобіографії кандидата в депутати.

33. Доказів подання позивачем неправдивої, недостовірної інформації про свою трудову діяльність відповідачем не надано.

34. Відповідальність за достовірність та точність відомостей у документах, поданих до Комісії для реєстрації кандидатів у депутати, несуть відповідні суб`єкти виборчого процесу.

35. Суд не може погодитися з тим, що, ЦВК відмовляючи позивачеві у реєстрації кандидатом у народні депутати лише на тій підставі, що його автобіографія не містила відомостей про місце роботи (посаду), дійсно переслідувала мету - забезпечити реалізацію права на усвідомлений вибір.

36. Оцінюючи недоліки і неточності в автобіографії позивача, з точки зору наявності чи відсутності визначених у Законі №4061-VI підстав для відмови в реєстрації кандидатом у народні депутати, Суд зазначає таке.

37. На момент подання документів позивачем описано трудову діяльність по останню посаду, запис про яку міститься у трудовій книжці.

38. Зміст частини третьої статті 60 Закону №4061-VI у взаємозв`язку з частиною першою вказаної статті дає підстави стверджувати, що законом установлено імперативну заборону відмовляти в реєстрації кандидатом в народні депутати України через помилки чи неточності, виявлені в поданому комплекті документів.

39. З аналізу частини третьої статті 60 Закону №4061-V у поєднанні зі змістом завдань і функцій ЦВК, випливає, що ЦВК як орган державної влади, що забезпечує реалізацію і захист виборчих прав громадян України, виявивши помилку в документі, що перешкоджає реєстрації кандидатом у народні депутати, зобов`язана повідомити заявника про суть недоліків і надати час, необхідний для їх усунення.

40. У спірних правовідносинах ЦВК, виявивши недолік, що полягав у невідповідності автобіографії позивача переліку відомостей, що визначені у пункті 2 частини 2 статті 55 Закону №4061-VI, надані їй повноваження не реалізувала, натомість прийняла постанову, якою фактично усунула позивача від участі у виборах.

41. Доводи ЦВК про те, що зміст помилок і неточностей в автобіографії позивача виключав можливість їх усунення шляхом внесення до неї виправлень, є безпідставними.

42. Очевидно, що шляхи усунення неточностей і помилок мають узгоджуватися з їхнім змістом і забезпечувати приведення документа у відповідність до вимог, установлених Законом №4061-VI.

43. З урахуванням того, що Закон №4061-VI не містить застережень щодо шляхів подолання недоліків у поданих документах, помилки і неточності, які не можуть бути усунуті шляхом унесення виправлень до цього документа, повинні усуватись шляхом повторного складання документа (заяви, автобіографії) з урахуванням зауважень ЦВК.

44. Обставини цієї справи дають підстави констатувати, що застосований ЦВК підхід до оцінки відомостей, зазначених в автобіографії, був суто формальним.

45. Верховний Суд в своєму рішенні від 28 червня 2019 року у справі №855/157/19 вже вказував, що висновки ЦВК щодо визнання неподаним документа, який не містить певних реквізитів чи відомостей, засновані на довільному тлумаченні Закону №4061-VI.

46. Під неподаннями документів для цілей застосування пункту 2 частини другої статті 60 Закону №4061-VI, якою визначені підстави для відмови в реєстрації кандидата в депутати, слід розуміти виключно фізичну відсутність будь-якого з документів, передбаченого у частині другій статті 55 цього ж Закону.

47. У цьому ж рішенні Верховний Суд зазначив, що відповідно до параграфа 24 Документа Копенгагенської наради Конференції щодо людського виміру ОБСЄ від 29 червня 1990 року наведене право особи може бути обмеженим, якщо це передбачено законом і таке обмеження є розумним і співрозмірним цілям й завданням закону.

48. Проте відповідно до пункту 7.5 названого Документа Копенгагенської наради ОБСЄ процедури реєстрації кандидатів не повинні бути дискримінаційними. Отож підстави для відмови в реєстрації мають бути засновані на об`єктивних критеріях і чітко визначені в законі.

49. У звітах Місії зі спостереження за виборами ОБСЄ/БДІПЛ на виборах до Верховної Ради України 28 жовтня 2012 року; на позачергових виборах народних депутатів України 26 жовтня 2014 року Бюро демократичних інститутів та прав людини ОБСЄ вказало на системну проблему під час проведення указаних виборів, яка полягала в тому, що, незважаючи на свої повноваження забезпечувати виборчі права громадян, ЦВК уважала будь-яке подання, що не містило всі дані, передбачені законом, таким, що не подавалося, та відмовляла у реєстрації кандидатів з підстав відсутності відповідних документів.

50. Подібна практика не була сумісною з пунктом 24 Копенгагенського документа ОБСЄ, відповідно до якого обмеження прав і свобод у демократичному суспільстві повинно бути пов`язане з однією з цілей відповідного закону та бути суворо співрозмірним меті цього закону.

51. Суд зазначає, що з моменту публікації указаних звітів ЦВК так і не запровадила єдиний і передбачуваний підхід до оцінки документів кандидатів у депутати та правових наслідків у разі виявлення недоліків і продовжує здійснювати практику, несумісну з її завданнями.

52. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково й ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

53. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

54. За вказаних обставин, зважаючи на неправильне застосування Шостим апеляційним адміністративним судом норм матеріального права, Суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та постановлення нового рішення про задоволення позову.

55. В той же час Верховний Суд погоджується із доводами суду першої в частині про неправомірність відмови ЦВК у реєстрації кандидата в народні депутати України в частині неподання заяви про самовисування із зобов`язання в разі обрання народним депутатом України припинити діяльність, яка відповідно до Конституції України та законів України несумісна з мандатом народного депутата України, з мотивів викладених, у рішенні Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2019 року.

56. За правовою позицією Конституційного Суду України правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (рішення КСУ від 30 січня 2003 року N 3-рп/2003 та від 02.11.2004 № 15-рп/2004).

57. Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

58. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

59. Ураховуючи, що визнання протиправним і скасування оскаржуваного рішення ЦВК відбулося на стадії, коли реєстрація кандидатів у народні депутати України закінчилася, Суд дійшов висновку про необхідність зобов`язати ЦВК зареєструвати ОСОБА_1 кандидатом у народні депутати України в одномандатному виборчому окрузі №153 на позачергових виборах народних депутатів України 21 липня 2019 року.

Висновки щодо розподілу судових витрат

60. Частиною дев`ятою статті 273 КАС України передбачено, що суд приймає позовну заяву щодо рішення, дії чи бездіяльності виборчої комісії, комісії з референдуму або члена відповідної комісії до розгляду незалежно від сплати судового збору. У разі несплати судового збору на момент вирішення справи суд одночасно вирішує питання про стягнення судового збору відповідно до правил розподілу судових витрат, установлених цим Кодексом.

61. Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

62. Під час звернення з позовом до суду першої інстанції позивач мав сплатити 768,40 грн. судового збору та за подачу апеляційної скарги 150% від вказаної суми.

63. З огляду на положення статей 139, 273 КАС України, беручи до уваги результати апеляційного розгляду, суд дійшов висновку про необхідність стягнення на користь бюджету за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судового збору в розмірі 1921 грн.

64. Доказів понесення позивачем інших витрат, пов`язаних із розглядом справи, матеріали справи не містять.

Керуючись статтями 271, 272, 273, 278, 310, 315, 316, 317, 321, 322 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

2. Рішення Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2019 року в справі 855/176/19 скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до Центральної виборчої комісії задовольнити.

4. Визнати протиправною та скасувати постанову Центральної виборчої комісії від 23 червня 2019 року №1201 в частині відмови в реєстрації кандидата у народні депутати України ОСОБА_1 , висунутої в порядку самовисування в одномандатному виборчому окрузі №153 на позачергових виборах народних депутатів України 21 липня 2019 року.

5. Зобов`язати Центральну виборчу комісію зареєструвати ОСОБА_1 кандидатом в народні депутати, висунутого в порядку самовисування в одномандатному виборчому окрузі №153 на позачергових виборах народних депутатів України 21 липня 2019 року.

6. Стягнути на користь Державної судової адміністрації України (отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; ; банк отримувача: Головне управління Державної казначейської служби України в м. Києві; код банку отримувача 820019; рахунок отримувача 0001; код класифікації доходів бюджету 22030106 «Судовий збір» (Державна судова адміністрація України) за рахунок бюджетних асигнувань Центральної виборчої комісії (місцезнаходження: 01133, м. Київ, пл. Лесі Українки,1; ідентифікаційний код 21661450) судовий збір у розмірі 1921 (тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн.

7. Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та не може бути оскаржена.

______________________

______________________

______________________

Л. О. Єресько,

А. Г. Загороднюк,

В. М. Соколов

Судді Верховного Суду