Справа № 824/435/19-а
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2019-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/435/19-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Кушнір В.О.

Суддя-доповідач - Сапальова Т.В.

27 червня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Мацького Є.М. Смілянця Е. С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 06 травня 2019 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 , про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення штрафу,

В С Т А Н О В И В :

в квітні 2019 року Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області звернулося до Чернівецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 , про визнання неправомірними дій Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області щодо винесення постанови від 29.03.2019р. ВП №57444035 про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн; скасування постанови від 29.03.2019р. ВП №57444035 про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 06 травня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає наступне:

- по-перше, суд першої інстанції в порушення вимог ст.287 КАС України не відніс дану справу до категорії термінових;

- по-друге, в бюджеті Пенсійного фонду України на 2018 рік передбачені бюджетні асигнування на виконання постанови Кабінету Міністрів України №103 з 01.01.2018 року, а суми перерахованих пенсій для виплати за період з 01.01.2016 року будуть забезпечені в порядку, визначеному постановою № 103. Інших коштів для виконання судового рішення позивач не має.

Відзиви відповідача та третьої особи на апеляційну скаргу на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду не надходили, що відповідно до ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Сторони повноважних представників в судове засідання не направили, хоча повідомлялися про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 15.03.2018 року та постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 02.07.2018 року у справі №824/127/18-а Вінницький апеляційний адміністративний суд видав виконавчий лист, відповідно до якого:

1) зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та, деяких інших осіб", постанови Кабінету Міністрів України №988 від 11.11.2015 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" та довідки про розмір грошового забезпечення станом на 1 січня 2016 року № 13/4268 від 10.05.2017, виданої Ліквідаційною комісією Управління Міністерства внутрішніх справ в Чернівецькій області, з 01 січня 2016 року;

2) зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити виплату ОСОБА_1 пенсії, перерахованої відповідно до ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та, деяких інших осіб", постанови Кабінету Міністрів №988 від 11.11.2015 року "Про грошове забезпечення поліцейських національної поліції" та довідки про розмір грошового забезпечення станом на 1 січня 2016 року за № 13/4268 від 10.05.2017, виданої Ліквідаційною комісією Управління Міністерства внутрішніх справ в Чернівецькій області, з 01 січня 2016 року, з урахуванням виплачених сум.

18.10.2018 року державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Саінчук Є.В. відкрив виконавче провадження №57444035 з виконання виконавчого листа №824/127/18-а від 02.04.2018 року, виданого Вінницьким апеляційним адміністративним судом (а.с. 13).

Листом від 30.10.2018 року вх.№27492/06 Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повідомило відповідача про виконання судового рішення Вінницького апеляційного адміністративного суду від 02.07.2018 року у справі №824/127/18-а. Крім того, позивач зазначив про те, що перерахунок та виплата пенсії ОСОБА_1 . здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб".

У зв`язку з наведеним Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області просило закінчити виконавче провадження у даній справі на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження" (а.с.15-16).

29.03.2019 року державний виконавець Саінчук Є.В. на підставі ст.75 Закону України "Про виконавче провадження" виніс постанову про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області штрафу в розмірі 5100,00грн, про що позивача повідомлено листом №957 від 29.03.2019 року (а.с.17-18).

Не погодившись з вказаною постановою, позивач оскаржив її в судовому порядку.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що донарахована сума пенсії за період з січня 2016 року по грудень 2017 року позивачем не була виплачена, що фактично є невиконанням рішення суду, яке набрало законної сили.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги щодо поважності причин невиконання судового рішення Вінницького апеляційного адміністративного суду від 02.07.2018 року у справі №824/127/18-а, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч.2 ст.14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016р. №1404-VІІІ (далі - Закон №1404) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Ч.1 ст. 18 Закону №1404 передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.18 Закону №1404 виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з ч.1 ст.63 Закону №1404 за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (ч.2 ст.63 Закону №1404).

Частиною 1 статті 75 Закону №1404 встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Таким чином, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач провів перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2016 року, виходячи із розміру грошового забезпечення за нормами, чинними на січень 2016 року, за прирівняною посадою поліцейського (а.с. 19).

В обґрунтування доводів позовної заяви та апеляційної скарги позивач зазначає про те, що виконання постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 02.07.2018р. у справі №824/127/18-а здійснювалося Головним управлінням з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України №103 21.02.2018 року, якою передбачено порядок проведення перерахунку та виплати перерахованих сум пенсій, у тому числі, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), у порядку, визначеному даною постановою.

Згідно з п.3 постанови Кабінету Міністрів України №103 відповідно до ч.4 ст.63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" встановлено перерахувати з 1 січня 2016р. пенсії, призначені згідно із Законом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського, враховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за січень 2016 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 р. №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції".

Виплату перерахованих пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) проводити з 1 січня 2018 року. Сума перерахованих пенсій для виплати за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року обчислюється органом Пенсійного фонду України станом на 01 січня 2018 року та виплачується після виділення коштів на їх фінансування з державного бюджету в такому порядку:

- з 1 січня 2019 р. по 31 грудня 2019 р. - щомісяця окремою сумою у розмірі 50 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2017 року;

- з 1 січня 2020 р. - щомісяця окремою сумою у розмірі 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2017 р. та до забезпечення повної виплати розрахованої суми (п.3 постанови №103).

Статтею 1 Закону №1404 передбачено, що окрім Конституції та цього закону виконавче провадження проводиться на підставі інших законів та нормативно-правових актів, прийнятими відповідно до цього Закону.

Водночас, постанова №103, на яку посилається позивач як на таку, що встановлює порядок виконання рішення суду у справі №824/127/18-а, прийнята відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-XII (далі - Закон №2262-XII) і встановлює порядок виплати пенсії, перерахованих на виконання Закону №2262-XII, а не пенсій, що підлягають перерахунку згідно із судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Зі змісту статті 75 Закону №1404 слідує, що на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

З матеріалів справи встановлено, що станом на момент винесення оскаржуваної постанови позивач не виплатив ОСОБА_1 донараховану суму пенсії за період з січня 2016 року по грудень 2017 року.

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач не виконав в повному обсязі Вінницького апеляційного адміністративного суду від 02.07.2018р. у справі № 824/127/18-а, зокрема, в частині виплати ОСОБА_1 перерахованої пенсії з січня 2016 року по грудень 2017 року.

Колегія суддів вважає необґрунтованими посилання позивача на постанови Верховного Суду України від 24.03.2015 року у справі №21-66а14 та від 26.05.2015 року у справі №21-199а15 та ухвали Верховного Суду від 16.07.2018 року у справі №811/1469/11 та від 07.02.19 у справі №1440/2231/18, оскільки відповідно до вказаних рішень невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Водночас, позивач не надав доказів відсутності у пенсійного органу коштів на виконання судового рішення Вінницького апеляційного адміністративного суду від 02.07.2018р. у справі №824/127/18-а, а зазначив про те, що в бюджеті Пенсійного фонду України на 2018 рік передбачені бюджетні асигнування на виконання постанови Кабінету Міністрів України №103 з 01.01.2018 року.

З урахуванням наведеного, зважаючи на те, що постанова №103 не встановлює порядок виплати пенсій, перерахованих на виконання рішення суду, яке набрало законної сили, вказані вище правові позиції Верховного Суду та Верховного Суду України не підлягають застосуванню до спірних правовідносин у цій справі.

В свою чергу, постанова №103 визначає порядок перерахунку та виплати пенсії відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" для всіх осіб, які мають право на такий перерахунок на підставі Закону №2262-XII.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку про те, що саме лише посилання на відсутність коштів не свідчить про поважність причин невиконання судового рішення пенсійним органом.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити про те, що відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

При цьому в рішенні Hornsby v. Greece Європейський Суд з прав людини (далі - Суд) наголосив на тому, що стаття 6 Конвенції проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду (див. рішення у справі "Філіс проти Греції" (Philis v. Greece) (N 1) від 27 серпня 1991 року, серія А, N 209, с. 20, п. 59). Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін.

В п.41 вказаного рішення в контексті аналізу адміністративного провадження Суд зазначив про те, що ефективний захист сторони у такому судовому процесі та відновлення законності передбачають, що адміністративні органи зобов`язані виконати рішення цього суду. У зв`язку з цим Суд зазначає, що адміністративні органи є складовою держави, яка керується принципом верховенства права, а відтак інтереси цих органів збігаються з необхідністю належного здійснення правосуддя. Якщо адміністративні органи відмовляються або неспроможні виконати рішення суду, чи навіть зволікають з його виконанням, то гарантії, надані статтею 6 стороні на судовому етапі, втрачають свою мету.

Отже, невиконання пенсійним органом судового рішення, що набрало законної сили, порушує гарантоване ст.6 Конвенції право Кирилюка Віктора Миколайовича, на користь якого ухвалено вказане рішення.

За таких обставин колегія суддів вважає правомірним застосування до позивача заходів юридичної відповідальності за невиконання судового рішення у вигляді штрафу.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що при винесенні постанови від 29.03.2019р. ВП №57444035 про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області штрафу в розмірі 5100,00 грн відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції порушив встановлений КАС України порядок розгляду даної категорії справ, колегія суддів виходить з наступного.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначені в ст.287 КАС України.

Відповідно до ч.4 ст.287 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Згідно з ч.1 ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

При цьому ч.3 ст.317 КАС України визначено виключний перелік порушень норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду.

З урахуванням наведеного колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції в порушення вимог ст.287 КАС України не відніс дану справи до категорії термінових, оскільки вони не спростовують законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 06 травня 2019 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 06 травня 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України.

Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Постанова суду складена в повному обсязі 27 червня 2019 року.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Мацький Є.М. Смілянець Е. С.