Справа № 540/2417/18
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2019-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2019 р.м.ОдесаСправа № 540/2417/18
Головуючий в 1 інстанції: Дубровна В.А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Коваля М.П.,

суддів - Димерлія О.О.,

- Єщенка О.В.,

за участю: секретар судового засідання - Уштаніт Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області та Державної фіскальної служби України на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2019 року, прийняте у складі суду судді: Дубровної В.А. в місті Херсоні по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

27 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Херсонського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України (далі - відповідач 1, ДФС України), Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (далі - відповідач 2, ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі), у якому просила:

- визнати протиправними дії ДФС України стосовно затвердження 30 липня 2018 року Переліку змін №1 до Організаційної структури Головного управління ДФС України у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на 2018 рік в частині виключення (скорочення) посади першого заступника начальника Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі.

- визнати протиправним та скасувати наказ ДФС України від 30 жовтня 2018 року №2078-О «Про звільнення ОСОБА_1 ».

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 30 жовтня 2018 року №580-о «Про оголошення наказу ДФС України від 30.10.2018р. №2078-О «Про звільнення ОСОБА_1 » та проведення розрахунку».

- поновити ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Головного управління ДФС України у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі з 31 жовтня 2018 року.

- стягнути з Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволений частково. Визнано протиправним та скасовано наказ ДФС України від 30 жовтня 2018 року №2078-О «Про звільнення ОСОБА_1 ». Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 30 жовтня 2018 року №580-о «Про оголошення наказу ДФС України від 30.10.2018р. № 2078-О «Про звільнення ОСОБА_1 » та проведення розрахунку». Поновлено ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Головного управління ДФС України у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі з 31 жовтня 2018 року. Стягнуто з Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 31 жовтня 2018 р. по 11 квітня 2019 р. включно в сумі 128 346,53 грн. (сто двадцять вісім тисяч триста сорок шість грн. 53 коп.), яка визначена без утримання податків та інших обов`язкових платежів. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати частково рішення суду першої інстанції в частині відмови та ухвалити нове рішення про визнання протиправними дії ДФС України стосовно затвердження 30 липня 2018 року Переліку змін №1 до Організаційної структури Головного управління ДФС України у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на 2018 рік в частині виключення (скорочення) посади першого заступника начальника Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі. Крім того, апелянт просить змінити мотивувальну частину рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2019 року, виключивши з мотивувальної частини висновків суду:

- що у начальника Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі наявні повноваження повідомляти ОСОБА_1 про зміну істотних умов державної служби на підставі наказів ДФС України від 18.01.2016 р. №57-о «Про надання повноважень» та від 06.02.2017 р. №183-о «Про уповноваження керівників територіальних органів ДФС», замінивши висновком, що у начальника Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі відсутні повноважень повідомляти ОСОБА_1 про зміну істотних умов державної служби;

- що невідповідність затвердженого 30 липня 2018 року Перелік змін до Організаційної структури про ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на 2018 рік щодо кількості посад перших заступників вимогам Положення про ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на момент звільнення відповідача не спростовує правомірність дій ДФС України в частині виключення ( скорочення) посади першого заступника, вчинених відповідно до вимог законодавства, замінивши висновком, що така невідповідність є свідченням неправомірності дій ДФС України;

- що посади двох першого заступника начальника, які передбачені Положенням про ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, в редакції наказу від 2 травня 2018 року №242, є нерівнозначними, замінивши висновком, що посади перших заступників начальника є рівнозначними.

В іншій частині мотивувальну та резолютивну частину рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2019 року ОСОБА_1 просить залишити без змін.

В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, неповно з`ясовано всі обставини, що мають значення для вирішення справи, що призвело до неправильного її вирішення.

В доводах апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми ст. 21 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» та помилково відмовлено у визнанні дій ДФС України протиправними, оскільки Структура є похідною від вимог Положення про територіальний орган виконавчої влади, тому зміна Структури не може бути здійснена без відповідних змін до Положення, якщо зміни Структури виходять за межі нормативного регулювання Положення. Апелянт вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, а саме помилково застосовано наказ ДФС України від 18.01.2016 р. №57-о «Про надання повноважень» та наказ ДФС України від 06.02.2017 р. №183-о «Про уповноваження керівників територіальних органів ДФС» для обґрунтування наявності у ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі прав на вчинення дій звільнення ОСОБА_1 . Стосовно мотивувальної частини рішення суду першої інстанції, апелянт вважає, що дана частина має бути змінена на іншу, зміст якої полягає у відсутності у начальника Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі повноважень повідомляти ОСОБА_1 про зміну істотних умов державної служби, оскільки судом першої інстанції не вірно застосовано норми матеріального права Кодексу законів про працю України, Закону України «Про державну службу» в частині наявності правових підстав для делегування повноважень керівника державної служби. Крім того, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не вірно застосовано вимоги ст. 2 та ст. 51 Закону України «Про державну службу» при визначенні рівнозначності посад.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням суду першої інстанції, Головне управління Державної фіскальної служби у Херсонській області та Державна фіскальна служба України подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення про відмову у задоволені позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування своїх скарг апелянти зазначили, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, неповно з`ясовано всі обставини, що мають значення для вирішення справи, що призвело до неправильного її вирішення.

В доводах апеляційних скарг вказують, що звільняючи ОСОБА_1 з посади згідно з пунктом 1 статті 40 КЗпП країни, Головним управлінням ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі та Державною фіскальною службою України безумовно дотримано процедуру звільнення відповідно до статей 42, 49-2 цього ж Кодексу, Закону України «Про державну службу», оскільки повідомлено про зміни істотних умов державної служби своєчасно, за 60 календарних днів, запропоновано усі наявні, у тому числі, рівнозначні вакантні посади, які були вільними з моменту повідомлення позивача.

ОСОБА_1 подано відзив на апеляційну скаргу Головним управлінням ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі, в якому вона просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги Головним управлінням ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі на рішення суду першої інстанції, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Головним управлінням ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі та Державною фіскальною службою України подано відзиви на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в яких вони просять відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 у повному обсязі, оскільки вважають апеляційну скаргу ОСОБА_1 необґрунтованою та безпідставною.

Крім того, до суду надійшов відзив Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі на апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України, в якій ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі зазначає, що підтримує позицію ДФС України в повному обсязі , погоджується з вимогами апеляційної скарги, вважає їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що починаючи з серпня 1998 року ОСОБА_1 працювала на різних посадах в органах державної податкової служби, останню з яких обіймала першого заступника начальника Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі відповідно до наказу ДФС України №986-о від 23.10.2014 р. в порядку переведення, що підтверджується записом у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 .

30.07.2018 р. в.о. Голови ДФС України затверджено Перелік змін №1 до Організаційної структури Головного управління ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі на 2018 рік, яким, серед іншого, виводиться зі структури «Керівництво» (індекс 21-22-00) штатна чисельність - 5, у т.ч. начальник-1, перший заступник начальника - 2, заступник начальника - 2 та вводиться до структури Керівництво» (індекс 21-22-00) штатна чисельність - 4, у т.ч. начальник-1, перший заступник начальника - 1, заступник начальника - 2.

01.08.2018 р. начальником ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі видано наказ №765 «Про внесення змін до наказу ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 11.05.2018 р. №510» Про введення в дію Організаційної структури Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на 2018 рік», пунктом 1 якого наказано внести зміни у додаток до наказу ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 11.05.2018 р. №510 згідно з додатком до цього наказу. Додатком цього наказу, серед іншого, передбачено , що структурний підрозділ «Керівництво» (індекс 21-22-00) включає загальну штатну чисельність - 4, у т.ч. начальник-1, перший заступник начальника - 1, заступник начальника - 2 складається з начальника - 1.

03.08.2018 р. в.о. Голови ДФС України затверджено Перелік змін №1 до штатного розпису на 2018 рік Головного управління ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі, відповідно до якого зі штатного розпису у структурному підрозділі «Керівництво» виводиться одна штатна посада «перший заступник начальника».

09.08.2018 р. начальником ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі прийнято наказ №55-ф «Про введення в дію переліку змін №1 до штатного розпису на 2018 рік Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі», пунктом 1 якого наказано ввести в дію Перелік змін №1 до штатного розпису на 2018 рік Головного управління ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі.

31.08.2018 р. начальник ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі повідомленням про зміни істотних умов державної служби повідомив ОСОБА_1 про зміни істотних умов державної служби та відповідно до вимог Закону України від 10 грудня 2015 р. № 889-VІІІ " Про державну службу ", запропонував продовжити роботу на одній з запропонованих посад на нових умовах, які будуть запроваджені через 60 календарних днів з дати ознайомлення із цим повідомленням:

головного державного інспектора сектору охорони державної таємниці, технічного та криптографічного захисту інформації Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі;

головного державного інспектора відділу бухгалтерського обліку та звітності, бюджетування та обліку майна за матеріалами оперативних та слідчих підрозділів управління фінансування, бухгалтерського обліку та звітності Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі;

старшого державного інспектора відділу обліку праці та обліку єдиного внеску управління фінансування, бухгалтерського обліку та звітності Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі;

головного державного інспектора відділу координації бюджетного процесу управління моніторингу доходів та обліково-звітних систем Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі;

головного державного інспектора відділу сектору аналітики податкових ризиків управління моніторингу доходів та обліково-звітних систем Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі;

головного державного інспектора відділу ведення Державного реєстру фізичних осіб-платників податків та розгляду звернень державних органів управління обслуговування платників Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі;

старшого державного інспектора відділу ведення Державного реєстру фізичних осіб-платників податків та розгляду звернень державних органів управління обслуговування платників Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі;

головного державного ревізора-інспектора відділу розгляду звернень та доступу до публічної інформації, організації роботи ЦОП та надання адміністративних послуг управління обслуговування платників Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі;

головного державного інспектора відділу електронних сервісів та електронного документообігу управління обслуговування платників Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі;

головного державного ревізора-інспектора відділу контролю за відшкодуванням ГТДВ управління податків і зборів з юридичних осіб Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі;

головного державного ревізора-інспектора відділу організації та проведення перевірок відомостей у деклараціях суб`єктів декларування управління податків і зборів з фізичних осіб Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі;

головного державного ревізора-інспектора відділу планування контрольно-перевірочної роботи управління податків і зборів з фізичних осіб Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі;

головного державного ревізора-інспектора відділу контрольно - перевірочної роботи юридичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі;

головного державного ревізора-інспектора відділу перевірок платників основних галузей економіки управління аудиту Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі;

головного державного ревізора-інспектора відділу перевірок з окремих питань управління аудиту Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі;

головного державного ревізора-інспектора відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління аудиту Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі;

головного державного ревізора-інспектора відділу позапланових перевірок ризикових платників управління аудиту Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі;

головного державного ревізора-інспектора сектору моніторингу ризикових операцій управління аудиту Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі;

головного державного ревізора-інспектора відділу митного аудиту управління аудиту Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі;

головного державного ревізора-інспектора відділу організації стягнення боргу та роботи з безхазяйним майном, погашення боргу з фізичних осіб та заборгованості з ЄСВ управління погашення боргу Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі;

головного державного інспектора сектору з питань запобігання та виявлення корупції Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі;

головного державного інспектора відділу комунікацій Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі;

головного державного ревізора-інспектора відділу контролю за виробництвом та обігом спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв і тютюнових виробів управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі;

головного державного інспектора відділу моніторингу доходів та обліково-звітних систем Херсонського управління Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі;

головного державного ревізора-інспектора відділу адміністрування податків і зборів фізичних осіб-Херсонського управління Головного управління ДФС у Херсонській області,Автономній Республіці Крим та м. Севастополі.

З вказаним повідомленням ОСОБА_1 була ознайомлена 31.08.2018 р., проте з відміткою «Не згодна».

При цьому, за позицією ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі вказаний перелік включає 25 запропонованих посад державної служби категорії «В».

В той же день, 31.08.2018 р. начальник ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі аналогічним повідомленням повідомив ОСОБА_1 про зміни істотних умов державної служби та запропонував продовжити роботу на одній з запропонованих посад, які будуть запроваджені через 60 календарних днів з дати ознайомлення із цим повідомленням:

заступника начальника відділу контролю, організації та планування роботи управління організації роботи Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі;

начальника відділу організації документування і роботи з документами управління організації роботи Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі;

начальника відділу організації документування і роботи з документами відокремлених управлінь управління організації роботи Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі;

начальника відділу кадрового адміністрування управління по роботі з персоналом Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі;

заступник начальника відділу кадрового адміністрування управління по роботі з персоналові Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі;

заступника начальника відділу контролю, організації та планування роботи управління організації роботи Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі;

начальника відділу організації документування і роботи з документами управління організації роботи Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі;

начальника відділу організації документування і роботи з документами відокремлених управлінь управління організації роботи Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі;

начальника відділу кадрового адміністрування управління по роботі з персоналом Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі;

заступник начальника відділу кадрового адміністрування управління по роботі з персоналові Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі

заступника начальника відділу розвитку персоналу управління по роботі з персоналом Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі;

начальника відділу оплати праці та обліку єдиного внеску управління фінансування, бухгалтерського обліку та звітності Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим за-м. Севастополі;

заступника начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності, бюджетування та обліку майна за матеріалами оперативних та слідчих підрозділів управління фінансування, бухгалтерського обліку та звітності Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі;

завідувача сектору аналітики податкових ризиків управління-моніторингу доходів та обліково-звітних систем Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі;

начальника відділу ведення Державного реєстру фізичних осіб-платників податків та розгляду звернень державних органів управління обслуговування платників Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі;

заступника начальника управління - начальника відділу електронних сервісів та електронного документообігу управління обслуговування платників Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі;

начальника відділу адміністрування податків і зборів з фізичних осіб Херсонського управління Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі;

заступника начальника ДГП - начальника відділу обліку платників та об`єктів оподаткування, ведення ДРФО Херсонської державної податкової інспекції Херсонського управління Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі;

начальника Олешківської державної податкової інспекції Херсонського управління Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі;

завідувача сектору адміністрування екологічного податку та рентної . плати управління податків і зборів з юридичних осіб Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі;

начальника відділу ведення Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та розгляду звернень державних органів управління обслуговування платників Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі;

заступник начальника відділу розгляду звернень та доступу до публічної інформації, організації роботи ЦОП та надання адміністративних послуг управління обслуговування платників Головного управління у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі;

завідувача сектору моніторингу ризикових операцій управління аудиту Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі;

заступника начальника відділу координації, звітності та аналізу управління аудиту Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі;

начальника відділу моніторингу та інформаційно-аналітичного забезпечення управління погашення боргу Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі;

завідувача сектору з питань запобігання та виявлення корупції Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі;

завідувача сектору організаційного забезпечення Новокаховського управління Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі;

начальника відділу моніторингу доходів та обліково-звітних систем Новокаховського управління Головного управління ДФС у Херсонській, області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі;

завідувача сектору обслуговування платників Новокаховського управління Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі;

начальника відділу податків і зборів з юридичних осіб Новокаховського управління Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі;

заступника начальника відділу адміністрування податків і зборів з фізичних осіб Новокаховського управління Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі;

начальника Новокаховської ДПІ Новокаховського управління Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі;

начальника Каланчацької ДПІ Новокаховського управління Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі;

завідувача сектору організаційного забезпечення. Херсонського управління Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі;

начальника відділу моніторингу доходів та обліково-звітних систем Херсонського управління Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі;

завідувача сектору обслуговування платників Херсонського управління Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі ;

заступника начальника відділу податків і зборів з юридичних осіб Херсонського управління Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі ;

завідувача сектору обслуговування платників Херсонської ДПІ Херсонського управління Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі;

начальника відділу електронних сервісів та звітності Херсонської ДПІ Херсонського управління Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі;

завідувача сектору організаційного забезпечення Бериславського управління Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі;

начальника відділу моніторингу доходів та обліково-звітних систем Бериславського управління Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі;

завідувача сектору обслуговування платників Бериславського управління Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі;

начальника відділу податків і зборів з юридичних осіб Бериславського управління Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі;

начальника відділу адміністрування податків і зборів з фізичних осіб Бериславського управління Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі;

начальника Бериславського ДПІ Бериславського управління Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі;

начальника Високопільської ДПІ Бериславського управління Головного управління ДФС у Херсонській області * Автономній Республіці Крим та м. Севастополі;

начальника Нововоронцовської ДПІ Бериславського управління Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі;

завідувача сектору організаційного забезпечення Великолепетиського управління Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі;

завідувача сектору моніторингу доходів та обліко-звітних систем Великолепетиського управління Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі;

завідувача сектору обслуговування платників Великолепетиського управління Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі;

завідувача сектору податків і зборів з юридичних осіб Великолепетиського управління Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі;

начальник відділу адміністрування податків і зборів з фізичних осіб Великолепетиського управління Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі;

начальника Великолепетиської ДПІ Великолепетиського управління Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі;

начальника Верхньорогачицької ДПІ Великолепетиського управління Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі;

завідувача сектору організаційного забезпечення Генічеського управління Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі;

начальника відділу моніторингу доходів та обліково-звітних систем Генічеського управління Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі;

завідувача сектору обслуговування платників Генічеського управління Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі;

начальника відділу податків і зборів з юридичних осіб Генічеського управління Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі;

начальника Нижньосірогозької ДПІ Генічеського управління Головного управління ДФС у Херсонській області, - Автономній Республіці Крим та м. Севастополі;

заступник начальника управління-начальник відділу матеріально - технічного забезпечення управління матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі;

заступник начальника відділу обліку платників, об`єктів оподаткування, ведення реєстрів та реєстрації за окремими видами податків управління обслуговування платників Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі;

З даним повідомленням ОСОБА_1 була ознайомлена 31.08.2018 р., проте залишила у вказаному повідомленні відмітку «Не згодна».

При цьому, за позицією ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі вказаний перелік включає 57 запропонованих посад державної служби категорії «В».

19.10.2018 р. начальник ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі листом за вих.. № 5414/8/21-22-0437 направив в.о. Голови ДФС України матеріали та клопотання про звільнення 30 жовтня 2018 року ОСОБА_1 , першого заступника начальника ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі, відповідно до пункту 1 частини 1, частини 4 статті 87 Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VІІІ «Про державну службу», пункту 1 статті 40 КЗпП України, оскільки у ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі відсутні рівнозначні вакантні посади, які відносяться до номенклатури Голови ДФС, ОСОБА_1 були запропоновані усі 82 вакантні посади у ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі, у т.ч. 57 посад категорії «Б» та 25 посад категорії «В», робота на яких передбачає проживання у місті Херсоні та у інших населених пунктах Херсонської області. З жодною із запропонованих посад ОСОБА_1 не погодилась.

30.10.2018 р. в.о. Голови ДФС України видано наказ № 2078-о «Про звільнення ОСОБА_1 », яким відповідно до пункту 1 частини першої, частини четвертої ст. 87 Закону України «Про державну службу» та у зв`язку із зміною Організаційної структури та штатного розпису Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі наказано припинити державну службу та звільнити 30.10.2018 р. ОСОБА_1 з посади першого заступника начальника Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі у зв`язку із скороченням чисельності штату державних службовців, пункт 1 статті 40 КЗпП України, з виплатою вихідної допомоги у розмірі середньої місячної заробітної плати.

З даним наказом ОСОБА_1 ознайомлена 30.10.2018 р., проте не погодилась, про що зробила відмітку «З наказом не згодна у зв`язку з порушенням відносно мене ст. 184 КЗпП».

30.10.2018 р. начальником ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі видано наказ №580-о «Про оголошення наказу ДФС України від 30.10.2018 р. №2078-о «Про звільнення ОСОБА_1 » та проведення розрахунку, яким наказано оголосити наказ ДФС України від 30.10.2018 р. № 2078-о «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Вважаючи дії ДФС України щодо затвердження Переліку змін №1 до Організаційної структури ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі на 2018 р., наказ в.о. Голови ДФС України від 30.10.2018 р. №2078-о «Про звільнення ОСОБА_1 » та наказ начальника ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі від 30.10.2018 р. №580-о «Про оголошення наказу ДФС України від 30.10.2018 р. №2078-о «Про звільнення ОСОБА_1 » - протиправними, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що Державною фіскальною службою України не виконало в повній мірі покладеного на нього статтею 49-2 КЗпП України обов`язку, при вивільненні працівника за пунктом 1 статті 40 цього Кодексу, запропонувати позивачу всі наявні вакантні посади, які той може обіймати з урахуванням її освіти, кваліфікації та досвіду, що призвело до порушення трудових гарантій позивача як працівника, а відтак оскаржуваний наказ ДФС України від 30 жовтня 2018 року №2078-О «Про звільнення ОСОБА_1 » є протиправним та підлягає скасуванню. Щодо вимоги про визнання протиправним та скасування наказу ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 30 жовтня 2018 року №580-о «Про оголошення наказу ДФС України від 30.10.2018р. №2078-О «Про звільнення ОСОБА_1 » та проведення розрахунку», то враховуючи похідний характер прийняття вказаного акту індивідуального характеру, суд першої інстанції дійшов висновку про її задоволення.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, та надаючи правову оцінку його висновкам і встановленим обставинам справи, виходить з наступного.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 43 Конституції України передбачає, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, визначено в Законі України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII.

Відповідно до ст. 5 цього Закону правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Що стосується тверджень апелянта ОСОБА_1 на те, що судом першої інстанції не вірно застосовано норми ст. 21 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» при відмові у визнанні протиправними дій ДФС України стосовно затвердження 30 липня 2018 року Переліку змін №1 до Організаційної структури Головного управління ДФС України у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на 2018 рік в частині виключення (скорочення) посади першого заступника начальника Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, то такі доводи апелянта колегія суддів вважає безпідставними, оскільки невідповідність Структури ГУ ДФС України у Херсонській області, АРК та м. Севастополі на 2018 рік щодо кількості перших заступників начальника ГУ ДФС нормам Положення про Головне управління ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі, на момент звільнення позивача не спростовує правомірність дій ДФС України в частині виключення (скорочення) посади першого заступника, вчинених відповідно до вимог законодавства.

Так, повноваження Голови ДФС визначені пунктом 11 Положення про державну фіскальну службу України, затверджену постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2014 р. №236, зі змінами та доповненнями, відповідно до яких зокрема, Голова ДФС утворює, ліквідовує, реорганізовує підприємства, установи, організації, затверджує їх положення (статути), в установленому порядку призначає на посаду та звільняє з посади їх керівників, здійснює в межах повноважень, передбачених законом, інші функції з управління об`єктами державної власності, що належать до сфери управління ДФС (п.п. 19 п. 11 цього Положення). При цьому, пунктом 9 даного Положення передбачено, що ДФС в межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України, наказів Мінфіну видає накази організаційно-розпорядчого характеру, організовує і контролює їх виконання.

Як вбачається з наявної у справі копії Положення про Головне управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, затверджене наказом ДФС України від 02.05.2018 №242, яке є чинним на момент розгляду даної справи, пунктами 15-16 цього Положення передбачено, що структуру ГУ ДФС затверджує Голова ДФС за погодженням з Міністром фінансів України. Організаційну структуру ГУ ДФС затверджує Голова ДФС. Штатний розпис, кошторис ГУ ДФС затверджує Голова ДФС. ГУ ДФС утворюється у порядку, передбаченому статтею 21 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» (Т.1 а.с. 199-211).

Статтею 21 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» від 17.03.2011 №3166-VI передбачено, серед іншого, територіальні органи центрального органу виконавчої влади діють на підставі положень, що затверджуються керівником центрального органу виконавчої влади. Типове положення про територіальні органи центрального органу виконавчої влади затверджується Кабінетом Міністрів України (ч. 3 ст. 21 цього Закону).

Структуру територіальних органів центрального органу виконавчої влади затверджує керівник центрального органу виконавчої влади за погодженням з міністром, який спрямовує та координує діяльність центрального органу виконавчої влади. Штатний розпис та кошторис територіальних органів центрального органу виконавчої влади затверджує керівник центрального органу виконавчої влади. (ч. 6 ст. 21 цього Закону).

Крім того, керівники та заступники керівників територіальних органів центрального органу виконавчої влади призначаються на посади та звільняються з посад керівником центрального органу виконавчої влади відповідно до законодавства про державну службу.

Відповідно до підпункту 4 частини першої статті 2 Закону України «Про державну службу» посада державної служби - визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу з установленими відповідно до законодавства посадовими обов`язками у межах повноважень, визначених частиною першою статті 1 цього Закону.

Тобто, вищеописані нормативно-правові акти, дають підстави для висновку, що Голова ДФС затверджує як організаційну структуру та штатний розпис ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, так і Положення про ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі. Разом з тим, вказані норми не передбачають послідовність вчинення Головою ДФС дій по внесенню змін до Організаційної структури, штатного розпису та до Положення про ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі.

Таким чином, підставою для внесення змін до Положення про ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, у т.ч. щодо структури його керівництва, є саме рішення про внесення змін до організаційної структури та штатного розпису, як це передбачено вищевказаними нормами діючого законодавства.

Крім того, відповідно до наказу ДФС України від 11.01.2016 №17 (із змінами внесеними наказом ДФС від 30.07.2018 №489 «Про введення в дію Структур територіальних органів ДФС та затвердження методичних рекомендацій їх побудови», вбачається, що даним наказом введено в дію Структури територіальних органів ДФС, затверджено Методичні рекомендації щодо побудови організаційних структур територіальних органів ДФС та граничну кількість посад заступників начальників територіальних органів ДФС. При цьому, встановлено, що суб`єктами ініціативи щодо встановлення чисельності структурних підрозділів територіальних органів (у межах затвердженої граничної чисельності) можуть бути виключно їх керівники, керівникам територіальних органів ДФС забезпечити надання на затвердження у встановленому порядку організаційної структури та штатного розпису підпорядкованих органів з урахуванням вимог Методичних рекомендацій.

Колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що станом на поточну дату, затверджений в.о. Голови ДФС України 30.07.2018 р. Перелік змін №1 до Організаційної структури Головного управління ДФС України у Херсонській області, Автономні Республіці Крим та м. Севастополі на 2018 рік є чинним та не скасованим в судовому порядку.

Отже, колегія суддів вважає судове рішення в частині відмови в задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправними дій ДФС України по затвердженню 30.07.2018 р. Переліку змін №1 до Організаційної структури Головного управління ДФС України у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на 2018 рік, в частині виключення (скорочення) посади першого заступника начальника Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, законним та обґрунтованим.

Що стосується посилань апелянта ОСОБА_1 на рівнозначності посад перших заступників начальника Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, судом першої інстанції вірно зазначено, що виходячи з функціональних обов`язків ОСОБА_1 ., як першого заступника начальника, та ОСОБА_3 , як першого заступника начальника, на якого покладено обов`язки координації діяльності підрозділів податкової міліції в ГУ ДФС, що вказані посади «перший заступник начальника» не є рівноцінними.

Так, як встановлено колегією суддів, згідно Положення у складі ГУ ДФС діють підрозділи податкової міліції.

Координацію діяльності підрозділів податкової міліції в ГУ ДФС здійснює перший заступник начальника.

Тобто, Положенням встановлена обов`язковість наявності посади першого заступника начальника Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, який координує діяльність податкової міліції.

Позивач, обіймаючи посаду першого заступника начальника Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим га м. Севастополі, здійснювала координацію роботи управління податків і зборів з фізичних осіб Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі.

Так, з двох посад першого заступника начальника Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, залишилась одна одиниця з координацією діяльності податкової міліції, наявність якої є обов`язковою в організаційній та штатній структурі Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі.

Більш того, у двох перших заступників начальника Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі були різні умови оплати праці.

Так, оплата праці, зокрема, першого заступника начальника Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, посаду якого обіймала Позивач, встановлена відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 25.01.2018 №24 «Про впорядкування структури заробітної плати працівників державних органів, судів, органів та установ системи правосуддя у 2018 році».

Оплата праці першого заступника начальника Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, який координує діяльність податкової міліції, визначена Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (зі змінами). Ця відмінність умов оплати праці затверджена наказом ДФС України від 29.01.2018 №52 «Про умови оплати праці працівників ДФС та її територіальних органів» (зі змінами).

Таким чином, відмінності щодо оплати умов праці двох перших заступників начальника, а також те, що наявність посади першого заступника начальника Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, який координує діяльність податкової міліції, є обов`язковою, виключають рівноцінність цих посад.

Щодо вимоги про визнання протиправним та скасування наказу ДФС України від 30 жовтня 2018 року №2078-О «Про звільнення ОСОБА_1 », суд першої інстанції виходив з наступного, з чим погоджується апеляційний суд.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про державну службу», державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави.

Як визначено частинами другою та третьою статті 3 цього ж Закону, відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.

Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Отже, приписи Закону України «Про державну службу»№889-VIII (далі - Закон №889-VIII) передбачають можливість поширення на службові відносини трудового законодавства. У зв`язку з цим, суд виходить з того, що при вирішенні публічного спору пріоритетними є норми спеціальних законів, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

Оскільки норми спеціального закону (Закон №889-VIII) не регулюють питання вивільнення державних службовців, суд застосовує у спірних правовідносинах норми трудового законодавства.

Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначає Кодекс законів про працю України від 10.12.1971 року №322-VIII (надалі також КЗпП України).

За приписами ч. 1 ст. 3 КЗпП України, законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Статтею 5-1 Кодексу законів про працю України визначено, що працездатним громадянам, які постійно проживають на території України гарантовано правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Частиною 6 статті 43 Кодексу законів про працю України передбачено, що громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

За правилами частини четвертої статті 36 КЗпП України, зокрема, передбачено, що припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Водночас, звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (частина 2 статті 40 КЗпП України).

Відповідно до роз`яснень пункту 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 №9, розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення (абзац перший).

Щодо наявності у спірних правовідносинах ознак скорочення штату працівників, суд першої інстанції виходив з наступного, з чим погоджується апеляційний суд.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного наказу ДФС України від 30 жовтня 2018 року №2078-О «Про звільнення ОСОБА_1 », припинення державної служби та звільнення позивача з посади першого заступника начальника ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі відбулось у зв`язку із скороченням штату державних службовців згідно пункту 1 статті 40 КЗпП України.

З наявних у справі матеріалів та отриманих письмових пояснень відповідачів, судом встановлено, що підставою для скорочення чисельності штату державних службовців, зокрема ОСОБА_1 є зміни істотних умов державної служби, які «відбулись відповідно до затвердженого в.о. Голови ДФС України 30.07.2018 Переліку змін № 1 до Організаційної структури Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на 2018 рік, та затвердженого в.о. Голови ДФС України 03.08.2018 р. Переліку змін № 1 до штатного розпису на 2018 р. Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 28.03.2018 №296 «Про реформування територіальних органів Державної фіскальної служби».

При цьому, згідно з Переліком змін №1 до штатного розпису на 2018 рік Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі вбачається, що із структури «Керівництво» виводиться одна штатна посада «перший заступник начальника».

З огляду на вказане, судом першої інстанції вірно встановлено, що в ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі, фактично відбулось скорочення штату, у тому числі, структурному підрозділі «Керівництво», в якому працювала ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника.

Щодо дотримання відповідачами норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, в частині попередження позивача за 2 місяці про наступне вивільнення, суд першої інстанції виходив з наступного, з чим погоджується апеляційний суд.

Згідно з частиною 4 статті 43 Закону України «Про державну службу» про зміну істотних умов служби керівник державної служби письмово повідомляє державного службовця не пізніш як за 60 календарних днів до зміни істотних умов державної служби, крім випадків підвищення заробітної плати.

У разі незгоди державного службовця на продовження проходження державної служби у зв`язку із зміною істотних умов державної служби він подає керівнику державної служби заяву про звільнення на підставі пункту 6 частини першої статті 83 цього Закону або заяву про переведення на іншу запропоновану йому посаду не пізніш як за 60 календарних днів з дня ознайомлення з повідомленням про зміну істотних умов державної служби.

Крім того, частиною 1 статті 49-2 КЗпП України передбачено, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

Крім того, суд вказує, що пунктом 3 частини першої статті 43 Закону України «Про державну службу» передбачено, що підставами для зміни істотних умов державної служби є скорочення чисельності або штату працівників у зв`язку з оптимізацією системи державних органів чи структури окремого державного органу.

При цьому, абз. 1 частини 4 цієї статі Закону передбачено, що про зміну істотних умов служби керівник державної служби письмово повідомляє державного службовця не пізніш як за 60 календарних днів до зміни істотних умов державної служби, крім випадків підвищення заробітної плати (абзац перший частини четвертої статті 43 Закону України «Про державну службу»).

У разі незгоди державного службовця із зміною істотних умов державної служби він має право оскаржити відповідне рішення в порядку, визначеному статтею 11 цього Закону (частина п`ята статті 43 Закону України «Про державну службу»).

Припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення врегульовано статтею 87 Закону України «Про державну службу».

Так, пунктом 1 частини 1 вказаної статті Закону передбачено, що підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є, зокрема, скорочення чисельності або штату державних службовців, у разі, коли відсутня можливість пропозиції іншої рівноцінної посади державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції - іншої роботи (посади державної служби) у цьому державному органі.

При цьому, частиною 3 статті 87 Закону України «Про державну службу» визначено, що процедура вивільнення державних службовців на підставі пункту 1 частини першої цієї статті визначається законодавством про працю. Звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті допускається лише у разі, якщо державного службовця не може бути переведено на іншу посаду відповідно до його кваліфікації або якщо він відмовляється від такого переведення.

Відповідно до пункту 6 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну службу» рівнозначна посада - посада державної служби, що належить до однієї групи оплати праці з урахуванням юрисдикції державного органу.

Так, за змістом статті 51 Закону України «Про державну службу», посади державної служби з метою встановлення розмірів посадових окладів поділяються на такі групи оплати праці: до групи 1 належать посади керівників державних органів і прирівняні до них посади; до групи 2 належать посади перших заступників керівників державних органів і прирівняні до них посади; до групи 3 належать посади заступників керівників державних органів і прирівняні до них посади; до групи 4 належать посади керівників самостійних структурних підрозділів державних органів і прирівняні до них посади; до групи 5 належать посади заступників керівників самостійних структурних підрозділів державних органів і прирівняні до них посади; до групи 6 належать посади керівників підрозділів у складі самостійних структурних підрозділів державних органів, їх заступників і прирівняні до них посади; до групи 7 належать посади головних спеціалістів державних органів і прирівняні до них посади; до групи 8 належать посади провідних спеціалістів державних органів і прирівняні до них посади; до групи 9 належать посади спеціалістів державних органів і прирівняні до них посади. Прирівняння посад державної служби проводиться Кабінетом Міністрів України під час затвердження схеми посадових окладів на посадах державної служби за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері трудових відносин, погодженим із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Крім того зі змісту наведеної статті вбачається, що державні органи поділяються за юрисдикцією, яка поширюється: на всю територію України, на територію однієї або кількох областей, міста Києва або Севастополя, або на територію одного або кількох районів, міст обласного значення, в залежності від чого встановлюється відповідний розмір посадових окладів працівників.

Порядок вивільнення працівників врегульовано статтею 49-2 КЗпП України, частиною 2 якої передбачено, що при вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Таким чином, виходячи з нормативного тлумачення частини першої статті 40, частин першої та третьої статті 49-2 КЗпП України суд дійшов висновку, що власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов`язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації, тобто вжити заходи щодо переведення працівника за його згодою на іншу роботу.

Відповідно до правової позиції викладеної в постанові Верховного Суду від 05 липня 2018 року (справа №820/5176/16), власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов`язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації.

Згідно з нормами п. 5 ч. 2 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Частиною першою статті 42 КЗпП України визначено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Отже, з аналізу наведених норм слідує, що визначальним критерієм для визначення наявності переважного права на залишенні на роботі при скороченні чисельності штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці є саме рівень кваліфікації працівника та продуктивність праці.

У свою чергу, відповідно до пункту 12 статті 1 Закону України «Про вищу освіту» кваліфікація - офіційний результат оцінювання і визнання, який отримано, коли уповноважена установа встановила, що особа досягла компетентностей (результатів навчання) відповідно до стандартів вищої освіти, що засвідчується відповідним документом про вищу освіту.

За визначенням пунктів 8, 13, 20, 21 статті 1 Закону України «Про вищу освіту» компетентність - динамічна комбінація знань, вмінь і практичних навичок, способів мислення, професійних, світоглядних і громадянських якостей, морально-етичних цінностей, яка визначає здатність особи успішно здійснювати професійну та подальшу навчальну діяльність і є результатом навчання на певному рівні вищої освіти; галузь знань - основна предметна область освіти і науки, що включає групу споріднених спеціальностей, за якими здійснюється професійна підготовка; спеціальність - складова галузі знань, за якою здійснюється професійна підготовка; спеціалізація - складова спеціальності, що визначається вищим навчальним закладом та передбачає профільну спеціалізовану освітньо-професійну чи освітньо-наукову програму підготовки здобувачів вищої та післядипломної освіти.

Тобто, кваліфікація як рівень досягнення компетентності є результатом навчання на певному рівні вищої освіти, який визначає здатність особи успішно здійснювати професійну діяльність у певній галузі.

Тому при вирішенні питання про звільнення працівника роботодавець зобов`язаний перевірити наявність у працівників, посади яких скорочуються, більш високої чи більш низької кваліфікації і продуктивності праці.

Для такої перевірки повинні досліджуватись документи та інші відомості про освіту і присвоєння кваліфікаційних розрядів (класів, категорій, рангів), про підвищення кваліфікації, про навчання без відриву від виробництва, про винаходи і раціоналізаторські пропозиції, авторами яких є відповідні працівники, про тимчасове виконання обов`язків більш кваліфікованих працівників, про досвід трудової діяльності, про виконання норм виробітку (продуктивність праці), про розширення зони обслуговування, про збільшення обсягу виконуваної роботи, про суміщення професій тощо. Однією з істотних ознак більш високої продуктивності праці є дисциплінованість працівника. Тому при застосуванні положень статті 42 КЗпП України щодо переважного права на залишення на роботі слід враховувати, в тому числі і наявність дисциплінарного стягнення.

Продуктивність праці і кваліфікація працівника повинні оцінюватися окремо, але в кінцевому підсумку роботодавець повинен визначити працівників, які мають більш високу кваліфікацію і продуктивність праці за сукупністю цих двох показників. При відсутності різниці у кваліфікації і продуктивності праці перевагу на залишення на роботі мають працівники, перелічені в частині другій статті 42 КЗпП України.

Для виявлення працівників, які мають це право, роботодавець повинен зробити порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікації тих працівників, які залишилися на роботі, і тих, які підлягають звільненню. Такий аналіз може бути проведений шляхом приготування довідки у довільній формі про результати порівняльного аналізу з наведенням даних, які свідчать про переважне право одного перед іншим на залишення на роботі. Тобто, ці обставини повинен з`ясовувати сам суб`єкт владних повноважень, приймаючи відповідне рішення.

Таким чином, при проведенні вивільнення орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, за його згодою на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника.

Вказане узгоджується з правовим висновком Верховного Суду у постанові від 12 грудня 2018 року, справа № 809/507/17, провадження № К/9901/24369/18, постанові від 01.08.2018 р., справа № 826/16311/16, провадження № К/9901/2187/17.

Як зазначалось вище, з серпня 1998 року ОСОБА_1 проходила службу в податкових органах на різних посадах, останню посаду з яких, починаючи з 23 жовтня 2014 року обіймала першого заступника начальника ГУ ДФС у Херсонській області, як така, що успішно пройшла стажування. При цьому, у вересні 2015 році присвоєно спеціальне звання радника податкової та митної справи ІІ рангу, що підтверджується на записами у трудовій книжці серії НОМЕР_1 .

При цьому, в ході розгляду справи представники відповідачів не заперечили, що позивач не притягувалась до дисциплінарної відповідальності.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем, всупереч вимогам КЗпП України,порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікації ОСОБА_1 та інших працівників проведений не був, натомість, представники відповідачів стверджували, що підставою звільнення ОСОБА_1 слугувала відсутність вакантних місць у ГУ ДФС у Херсонській області за рівнозначною посадою, що унеможливило переведення позивача за її згодою на іншу роботу.

Перевіряючи наявність вказаної обставини, як підстава для звільнення позивача відповідно до пункту 1 статті 40 КЗпП України, судом першої інстанції вірно було встановлено наступне.

Як зазначалось вище, підставою для скорочення посади першого заступника начальника ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі, яку обіймала позивач, є постанова Кабінету міністрів України від 28.03.2018 №296 «Про реформування територіальних органів Державної фіскальної служби», згідно якої ГУ ДФС у Херсонській області було перейменовано в ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, а також реорганізовано деякі територіальні органи ДФС шляхом їх приєднання як структурних підрозділів до відповідних територіальних органів Служби.

Крім того, відповідно до Переліку змін №1 до Організаційної структури Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на 2018 рік, затвердженого в.о. Голови ДФС України 30.07.2018 загальна штатна чисельність осіб у структурних підрозділах ГУ збільшилась з 526 осіб до 698 осіб.

Крім того, з письмових пояснень ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі вбачається, що після затвердження Організаційної структури та штатного розпису Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, наказом ДФС України від 14.09.2018 №591 «Про внесення Змін до наказу ДФС від 19.10.2016 №875», було внесено зміни до функціональних повноважень структурних підрозділів Головного управління, у зв`язку з перерозподілом чисельності структурних підрозділів з урахуванням перезакріплення за ними функцій та процедур.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивач 31.08.2018 двічі була повідомлена про зміни істотних умов державної служби та двічі було запропоновано продовжити роботу на нових умовах відповідно на одній з двадцяти п`яти запропонованих посад державної служби категорії «В» та на одній з 57 запропонованих посад державної служби категорії «Б», що не заперечувалось учасниками справи.

При цьому, позивач вважає, що попередження про зміну істотних умов державної служби їй було повідомлені 31 серпня 2018 р., а наказ про звільнення оголошено 30 жовтня 2018 рік, а тому протягом цього періоду у штаті ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі виникали нові вакансії, які їй не пропонувалися, що свідчить про порушення її прав та незаконність дій відповідачів.

Як вбачається з матеріалів справи, на протязі періоду перед безпосередньо звільненням, тобто до 30 жовтня 2018 року, крім двох повідомлень про зміну істотних умов державної служби від 31.08.2018 р., додаткових заходів на виконання вимог наведеної норми відповідачем проведено не було, при цьому як встановлено судом апеляційної інстанції наслідком вказаного скорочення штату ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі є не тільки зменшення кількості працівників, а й збільшення у зв`язку з перерозподілом штатної чисельності ОДПІ ГУ у Херсонській області, які реорганізувались шляхом їх приєднання як структурні підрозділи до ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі, про що зазначено у пункті 1 наказу ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі від 01.08.2018 р. №765, копія якого наявна в матеріалах справи.

Натомість, колегія суддів наголошує, що Головним управлінням Державної фіскальної служби у Херсонській області на вимогу суду першої інтонації не було надано перелік вакантних посад по ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі станом на 01.08.2018, на 31.08.2018, та з 31.08.2018 по 30.10.2018. При цьому, не виконання вказаної вимоги суду, відповідач-2 пояснив технічною неможливістю надати таку інформацію, оскільки облік персоналу в ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі здійснюється за допомогою програмних комплексів, розпорядниками інформації яких є ДФС України. При цьому, зауважив, що жодним нормативно-правовим документом не передбачено формування окремим документом переліку вакантних посад в установі кожного дня та затверджувати (підписувати) його керівником установи. Щодо надання інформації про наявність вакантних рівнозначних посад, то станом на 01.08.2018, 31.08.2018, та у період з 31.08.2018 по 30.10.2018 рівнозначних вакантних посад, віднесених до 5 групи оплати праці, у штатному розписі Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі не було.

Отже, не надання відповідачем на вимогу суду доказів, які належить встановити судом у даній категорії справ з урахуванням правових висновків Верховного Суду, суд, керуючись приписами частини 9 ст. 80 КАС України, визнає факт невиконання відповідачами норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, а саме, не доведення належними доказами відсутність у ГУ ДФС у Херсонській області на момент звільнення ОСОБА_1 вакантних посад, які вона може виконувати з урахуванням її освіти, кваліфікації та досвіду.

Що стосується посилань відповідачів щодо неможливості переведення позивача на іншу посаду внаслідок відмови від запропонованих 82-х посад, судом першої інстанції вірно зазначено, що оскільки норми частини 3 статті 49-2 КЗпП України не звільняють роботодавця від обов`язку запропонувати працівнику всі вакантні посади, що з`явилися на підприємстві протягом відповідного періоду і які існували на день звільнення, незалежно від факту відмови такого працівника від однієї із запропонованих посад.

Крім того, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно прийняв до уваги довід позивача, що їй не було запропоновано посади начальників управлінь, що утворені на правах відокремлених структурних підрозділів, зокрема, посада начальника Бериславського управління ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, яка станом на 31 серпня 2018 року була вакантною, проте, ні 31 серпня 2018 року, ні в подальшому вказана посада їй не була запропонована. Крім того, за позицією позивача були вакантними посади інших начальників управлянь, що утворені на правах відокремлених структурних ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі станом на 31 серпня 2018 року, що підтверджується наданими до відзиву відповідачем-2 документами, а саме, наказ ДФС України від 30 серпня 2018 рок №1458-0 про звільнення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 з посад в порядку переведення для подальшої роботи в ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі, а також копії повідомлення про прийняття вказаних осіб на роботу до ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (посада не зазначається) відповідно до наказів від 30 серпня 2018 року №283-0, №285-0, №287-0, №288-0, №293-0. Вказані особи були призначені на посади начальників Новокаховського. Херсонського, Великолепетинського, Генічеського управлінь ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, які були вищою до посад, яку вони займали раніше, чим обґрунтовується відмова позивача від зайняття посад, запропонованих у повідомленнях про зміну істотних умов державної служби 31.08.2018 р., як такі, що не належали до однієї групи оплати праці з урахуванням юрисдикції державного органу.

Натомість заперечуючи проти вказаних доводів позивача, представники ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі в судовому засіданні пояснили, що вище перелічені посади начальників управлінь, що утворені на правах відокремлених структурних підрозділів на момент повідомлення позивача 31.08.2018 р. та звільнення 30.10.2018 р. не були вакантними. Так, за твердженням відповідача-2, посада начальника Бериславського управління ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі була запропонована 10.08.2018 заступнику начальника - начальнику Бериславського відділення Новокаховської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області Броніну І .О . (посада якого також відносилась до номенклатури Голови ДФС України, який є також суб`єктом його призначення), з якою він погодився 10.08.2018 р. та був призначений 25.09.2018 після того, як відповідно до наказу ДФС України від 11.09.2018 №583 він припинив виконання обов`язків голови комісії з реорганізації Новокаховської ОДПІ Головного управління ДФС у Херсонській області. Щодо інших чотирьох посад начальників Новокаховського. Херсонського, Великолепетинського, Генічеського управлінь ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, то за позицією Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, станом на 31.08.2018 вказані посади не були вакантними, що підтверджується копіями повідомлення про прийняття працівників на роботу від 30.08.2018.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме змісту копії наказу ДФС України від 30.08.2018 р. за №1458-о «Про звільнення працівників», відповідно до пункту 2 частини 1 статі 41 Закону України «Про державну службу», пункту 5 статі 36 КЗпП України вказаним наказом було звільнено в порядку переведення для подальшої роботи в ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі певний перелік працівників, у т.ч. ОСОБА_4. ОСОБА_5. ОСОБА_6 .. ОСОБА_7 .

При цьому, пунктом 2 частини 1 статі 41 Закону України «Про державну службу» передбачено, що державний службовець з урахуванням його професійної підготовки та професійної компетентності може бути переведений без обов`язкового проведення конкурсу, зокрема, на рівнозначну або нижчу вакантну посаду в іншому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням керівника державної служби в державному органі, з якого переводиться державний службовець, та керівника державної служби в державному органі, до якого переводиться державний службовець.

Натомість колегія суддів зауважує, що приймати рішення про переважне право одного перед іншим на залишенні на роботі, є дискреційним повноваженням роботодавця, а тому суд лише досліджує дотримання роботодавцем процедури звільнення, що встановлена законодавством.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що звільняючи ОСОБА_1 відповідачі не провели належним чином порівняльний аналіз з наведенням даних, які свідчать про переважне право залишення на роботі, не складено довідок продуктивності праці і кваліфікації (з врахуванням вимог частин другої та третьої статті 42 КЗпП України) в порівнянні з тими працівниками, які залишись працювати, у т.ч. шляхом переведення на нові посади ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно не прийняв до уваги аргументи Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області щодо відсутності високого рівня кваліфікації ОСОБА_1 з посиланням на негативний висновок аудиторського звіту від 06.03.2018 №1/21-22-06-11, складеного працівниками відділу внутрішнього аудиту Головним управлінням ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, а також результати тематичної перевірки управління податків і зборів з фізичних осіб, проведеної відділом внутрішнього аудиту Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 30.07.2018 №13/21-22-06-09, яким попереджено першого заступника начальника Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі ОСОБА_1 та вказано на виявлені недоліки в роботі управління податків і зборів з фізичних осіб Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі безпідставними, оскільки вказані недоліки роботи позивача на посаді першого заступника начальника не стали підставою для застосування з боку керівництва ДФС України та ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі відповідних заходів реагування, зокрема притягнення до відповідальності, та не були покладені в основу прийняття оскаржуваних наказів відповідачів.

Отже, провівши системний аналіз наведених вище норм права та практики Верховного Суду, суд дійшов висновку, що відповідачі, звільняючи ОСОБА_1 з роботи, не провели належним чином порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікації тих працівників, які залишилися на роботі, і тих, які підлягають звільненню з метою виявлення переважного права одного перед іншими на залишення на роботі.

Крім того, з наданих відповідачами доказів неможливо встановити, яким саме критеріям не відповідав позивач, на підставі яких саме критеріїв відповідач дійшов висновку про звільнення саме позивача. Отже, в даному випадку, відповідачами не було забезпечено права рівного доступу громадян до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях.

Частинами 2-3 статті 42 КЗпП України передбачено, при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається, зокрема, 2) особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації. Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.

Позивач неодноразово звертала увагу суду на те, що наразі вона самостійно виховую неповнолітнього сина, не перебуває у шлюбі, а заробітна плата є єдиним джерелом доходів для проживання, проте вказані обставини під час звільнення позивача відповідачем не досліджувались.

Крім того, колегія суддів зауважує, що ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі під час судового розгляду справи не заперечувало проти того, що дійсно позивач є особою, яка не має в сім`ї інших працівників з самостійним заробітком та має тривалий безперервний стаж роботи у даній установі.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідачі у цій частині також порушили процедуру звільнення позивача щодо наявності у позивача переваг в залишенні на роботі.

Щодо доводу позивача про те, що відповідачі не запропонували їй усіх наявних вакансій в центральному апараті ДФС України та органах митної служби, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається зі змісту позову та отриманих пояснень позивача в судовому засіданні, посада першого заступника начальника віднесена до номенклатури Голови ДФС України, тому саме Голова ДФС, як керівник державної служби відносно ОСОБА_1 зобов`язаний був запропонувати усі наявні вакантні посади в структурі ДФС України та органах митної служби. При цьому, позивач зазначає, що вказує, що є радником митної служби та відповідає кваліфікаційним вимогам для зайняття посад в Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі Митниці, оскільки відповідно до пункту 1 Положення про Митницю ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, затвердженого наказом ДФС України 2 травня 2018 року № 242, Митниця є територіальним органом Державної фіскальної служби України, який підпорядковується Державній фіскальній службі України (далі - ДФС), є органом доходів і зборів та забезпечує реалізацію повноважень ДФС у зоні своєї діяльності.

Щодо вказаного доводу позивача, та за позицією ДФС України, ОСОБА_1 не працювала в центральному апараті ДФС України, а її посада була передбачена в штатному розписі ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі. При цьому, зазначено, що суб`єктом призначення на категорію посад, яку займала позивач, є керівник ДФС України, але це не тягне за собою обов`язку пропонувати посади в центральному апараті ДФС України, або в інших областях.

Як зазначалось вище, державна служба за ініціативою суб`єкта призначення припиняється з підстав, які є спеціальними і наведені у статі 87 Закону України «Про державну службу», а також за наявності загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України.

Так, підставою для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є, зокрема, скорочення чисельності або штату державних службовців, у разі, коли відсутня можливість пропозиції іншої рівноцінної посади державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції - іншої роботи (посади державної служби) у цьому державному органі ( п. 1 ч. 1 ст. 87 цього Закону).

Крім того, п.1 ч. 1 ст. 40 вказаного Кодексу, на підставі якого припинено державну службу позивача, передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, зокрема, змін в організації виробництва і праці, в тому числі, скорочення чисельності або штату працівників. При цьому, згідно з частиною 3 статті 49-2 цього Кодексу одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» містяться роз`яснення, згідно з яким, серед іншого зобов`язано суди при розгляді спорів про звільнення за пунктом 1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України з`ясувати, чи дійсно працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Таким чином, виходячи з нормативного тлумачення частини 1 статті 40, частин 1 і 3 статті 49-2 Кодексу законів про працю України колегія суддів дійшла висновку, що власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов`язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади на підприємстві, в установі, організації, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації.

Наведена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові цього суду від 19 травня 2015 року (справа № 21-107а15).

У цьому ж судовому рішенні наявні посилання на ухвалу Верховного Суду України від 4 серпня 2010 року і ухвали Вищого адміністративного суду України від 21 лютого 2008 року та 6 червня 2013 року, у яких суди зазначили, що відповідно до вимог статті 49-2 Кодексу законів про працю України при вивільненні працівника за пунктом 1 статті 40 цього Кодексу роботодавець зобов`язаний запропонувати йому всі наявні вакантні посади, які той може обіймати, і не лише за місцем його роботи в певному структурному підрозділі.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та не заперечувалось представником ДФС України, що позивач був призначений та звільнений з посади наказом ДФС України. Обставини належності посади першого заступника начальника ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі до номенклатури голови ДФС України під час судового розгляду справи були визнані усіма учасниками справи, тому згідно положень ч. ст. 78 КАС України не підлягають доказуванню. При цьому, судом першої інстанції вірно зазначено, що підпунктом 18 п.11 Положення про Державну фіскальну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2014 р. № 236 ДФС голова Державної фіскальної служби України призначає на посаду та звільняє з посади заступників керівників територіальних органів ДФС, начальників митних постів, а тому по відношенню до позивача є роботодавцем.

В судовому засіданні апеляційної інстанції, на питання головуючого представник ДФС України підтвердив, що ОСОБА_1 не пропонувались вакантні посади, що існували станом на дату її звільнення та були віднесені до номенклатури голови ДФС України.

Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що Державною фіскальною службою України не виконано в повній мірі покладеного на неї статтею 49-2 КЗпП України обов`язку при вивільненні працівника за пунктом 1 статті 40 цього Кодексу, запропонувати позивачу всі наявні вакантні посади, які той може обіймати з урахуванням її освіти, кваліфікації та досвіду, що призвело до порушення трудових гарантій позивача як працівника, а відтак оскаржуваний наказ ДФС України від 30 жовтня 2018 року №2078-О «Про звільнення ОСОБА_1 » є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 про зміну мотивувальної частини висновку оскаржуваного судового рішення, що у начальника Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі наявні повноваження повідомляти ОСОБА_1 про зміну істотних умов державної служби на підставі наказів ДФС України від 18.01.2016 р. №57-о «Про надання повноважень» та від 06.02.2017 р. №183-о «Про уповноваження керівників територіальних органів ДФС», колегія суддів зазначає наступне.

Так, передумовою та підставою для звільнення ОСОБА_1 були повідомлення про зміни істотних умов державної служби від 31 серпня 2018 року та наказ Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 9 серпня 2018 року №55-Ф.

Зокрема, згідно з частиною 5 статті 21 Закону України «Про державну службу» керівники та заступники керівників територіальних органів центрального органу виконавчої влади призначаються на посади та звільняються з посад керівником центрального органу виконавчої влади відповідно до законодавства про державну службу.

Відповідно до підпункту 2 пункту 5 Положення про Державну фіскальну службу України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2014 року №236 ДФС з метою організації своєї діяльності здійснює добір кадрів в апарат ДФС та на керівні посади в територіальні органи, формує кадровий резерв на відповідні посади, організовує роботу з підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників апарату ДФС, її територіальних органів.

Отже, здійснення добору на керівні посади в територіальні органи та ведення кадрового резерву свідчить про виконання ДФС України функцій уповноваженої особи (роботодавця) відповідно до осіб, які займають посади в територіальних органах, призначення на які здійснюється ДФС України.

З наведеного вбачається, що посада першого заступника начальника відноситься до номенклатури ДФС України, оскільки заступник керівника територіального органу центрального органу виконавчої влади призначається на посаду та звільняється з посад керівником центрального органу виконавчої влади.

Також відповідно до частини 4 статті 43 Закону України «Про державну службу» про зміну істотних умов служби керівник державної служби письмово повідомляє державного службовця не пізніш як за 60 календарних днів до зміни істотних умов державної служби, крім випадків підвищення заробітної плати.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 2 названого Закону - керівник державної в державному органі - посадова особа, яка займає вищу посаду державної служби в державному органі, до посадових обов`язків якої належить здійснення повноважень з питань державної служби та організації роботи інших працівників у цьому органі.

Повноваження керівника державної служби визначені статтею 17 Закону України «Про державну службу», серед яких проведення конкурсу на посади категорії «Б», призначення та звільнення працівників, присвоєння рангів, здійснення контролю за виконавською дисципліною, заохочення та притягнення до відповідальності тощо.

Оскільки передбачені в цій статті повноваження не можуть бути реалізовані начальником ГУ ДФС України у Херсонській області, Автономній Республіці Крим ті м. Севастополі відносно посади першого заступника в цьому ж управлінні, а їх реалізація віднесена до компетенції Голови ДФС України, тому саме останній є керівником державної служби відносно посади першого заступника ДФС України у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі.

Отже, повідомлення про зміну істотних умов державної служби мало бути здійснено керівником державної служби, а не начальником ГУ ДФС України у Херсонській області. Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, який таким керівником не є.

Щодо посилань відповідачів на положення накази ДФС України від 18.01.2016 №57-о "Про надання повноважень" та від 06.02.2017 №183-о "Про уповноваження керівників територіальних органів ДФС" колегія суддів зазначає наступне.

Так, судом встановлено, що наказом ДФС України від 18.01.2016 №57-о "Про надання повноважень" уповноважено керівників (або осіб, що виконують їх обов`язки), в тому числі головних управлінь ДФС в областях, при скороченні чисельності працівників, змін істотних умов праці та наступному вивільнені здійснити заходи щодо попередження керівних працівників територіальних органів та осіб начальницького складу податкової міліції, посади яких належать до номенклатури ДФС, а також заходи щодо працевлаштування працівників шляхом пропонування посад у підпорядкованих органах, в тому числі номенклатури Голови ДФС.

Крім того, наказом ДФС України від 06.02.2017 №183-о "Про уповноваження керівників територіальних органів ДФС" уповноважено, зокрема, керівників ГУ ДФС в областях здійснювати заходи щодо повідомлення керівних працівників територіальних органів та осіб начальницького складу податкової міліції, посади яких належать до номенклатури ДФС, про зміну істотних умов державної служби з підстав, передбачених статтею 43 Закону "Про державну службу", та можливе наступне вивільнення відповідно до пункту 1 частини першої статті 87 Закону "Про державну службу", а також працевлаштування працівників шляхом пропонування посад у підпорядкованих органах, в тому числі номенклатури Голови ДФС.

Суд апеляційної інстанціє не погоджується з висновками суду першої інстанції, що ДФС України вказаними наказами надано повноваження начальнику ГУ ДФС у Херсонській області, АРК Крим та м. Севастополі попереджати керівних працівників територіальних органів, посади яких належать до номенклатури ДФС, про зміну істотних умов державної служби, оскільки положення вказаних наказів не відповідають положенням частини 4 статті 43 Закону України «Про державну службу», відповідно до яких саме керівник ДФС України щодо посад, які віднесені до його номенклатури, здійснює попередження про наступне вивільнення.

Юридична сила закону як основного джерела права, його місце в системі нормативно-правових актів закріплені в Конституції України. Вища юридична сила закону полягає також у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України. Отже, у випадку суперечності норм підзаконного акта нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу. Колегія суддів зауважує, що норми закону України «Про державну службу» мають вищу юридичну силу, аніж накази ДФС України, та підлягають застосуванню у межах спірних правовідносин.

При цьому, навіть якщо приймати до уваги посилання відповідачів на накази ДФС України від 18.01.2016 №57-о "Про надання повноважень" та від 06.02.2017 №183-о "Про уповноваження керівників територіальних органів ДФС", керівником ГУ ДФС України у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі не було вжито заходів щодо пропонування посад номенклатури Голови ДФС. Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що на час звільнення позивача вакантними були посади в центральному апараті ДФС України, в головних управліннях ДФС в областях та на митницях ДФС, в тому числі вакантними станом на 01.08.2018 року, 31.08.2018 року та у період з 31.08.2018 року по 30.10.2018 року зокрема були посади першого заступника начальника ГУ ДФС в Миколаївській області, заступників начальника ГУ ДФС в Миколаївській, Хмельницькій та Закарпатській областях, а також ряд посад начальників ГУ ДФС в областях (т.2 а.с. 137), які позивачу запропоновані не були, чим було грубо порушено положення ст. 49-2 КЗпП України, якими передбачено запропонування працівнику всіх наявних вакантних посад, які позивач могла обіймати відповідно до своєї кваліфікації.

З цього вбачається, що керівник ГУ ДФС України у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі діяв не на підставі та за межами повноважень, передбачений законодавством, що вказує на протиправність таких дій, по відповідно має наслідком порушення встановленої законодавством процедури припинення державної служби та протиправності прийнятого наказу про звільнення ОСОБА_1 з посади, тому колегія суддів вважає за можливе змінити мотивувальну частину рішення суду першої інстанції, виключивши з мотивувальної частини висновку суду, що у начальника Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі наявні повноваження повідомляти ОСОБА_1 про зміну істотних умов державної служби на підставі наказів ДФС України від 18.01.2016 р. №57-о «Про надання повноважень» та від 06.02.2017 р. №183-о «Про уповноваження керівників територіальних органів ДФС», замінивши висновком, що у начальника Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі відсутні повноважень повідомляти ОСОБА_1 про зміну істотних умов державної служби.

Щодо вимоги про визнання протиправним та скасування наказу ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 30 жовтня 2018 року №580-о «Про оголошення наказу ДФС України від 30.10.2018р. №2078-О «Про звільнення ОСОБА_1 » та проведення розрахунку», та враховуючи похідний характер прийняття вказаного акту індивідуального характеру, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення.

Щодо вимоги позивача про поновлення на роботі, суд першої інстанції виходив з наступного, з чим погоджується апеляційний суд.

Згідно з частиною 1 статті 235 Кодексу законів про працю України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 28 жовтня 2014 року (№ рішення у ЄДРСР 41602330), у випадку незаконного звільнення працівника з роботи, його порушене право повинно бути відновлене шляхом поновлення його на посаді, з якої його було незаконно звільнено.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що порушене ДФС України право ОСОБА_1 на проходження публічної служби підлягає відновленню шляхом її поновлення на посаді першого заступника начальника Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі з 31.10.2018 року.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд першої інстанції виходив з наступного, з чим погоджується апеляційний суд.

Відповідно до вимог частини 2 статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більше як за один рік.

Пунктом 10.4 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 року №7 «Про судове рішення в адміністративній справі» зазначено, що задовольняючи позов про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суди повинні вказувати розмір виплати, період вимушеного прогулу та розрахунок розміру виплати.

Середній заробіток працівника згідно з частиною першою статті 27 Закону України «Про оплату праці» визначається за правилами, закріпленими у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 ( далі - Порядок №100).

Відповідно до пункту 5 цього Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є розрахована згідно з абзацом першим пункту 8 цього Порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку №100).

Відповідно до абзацу третього пункту 8 цього Порядку середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 14 січня 2014 року у справі №21-395а13.

В судовому засіданні апеляційної інстанції, на питання головуючого позивачем було зазначено, що вона не працює, перебуває на обліку у центрі зайнятості.

Згідно довідки ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 15 січня 2019 року №16/21-22-05-02-09 для нарахування виплат за час вимушеного прогулу середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 за період з серпня по вересень 2018 р. складає 1 135,81 грн.

Виходячи із поняття вимушеного прогулу, кількість днів вимушеного прогулу визначається з дня звільнення та до винесення судом рішення про поновлення на роботі незаконного звільненого працівника, в даному випадку з 31 жовтня 2018 року по 11 квітня 2019 року, що становить 113 робочих днів.

При обчисленні середнього заробітку позивача за час вимушеного прогулу суд виходить з наступних розрахунків: середньоденна заробітна плата (1 135,81 грн.) помножена на кількість робочих днів з дня незаконного звільнення по день ухвалення судового рішення (113 робочих днів), що складає 128 346,53 грн.

Таким чином, сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 31 жовтня 2018 р. по 11 квітня 2019 р. включно, яка підлягає стягненню з ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі на користь ОСОБА_1 складає 128 346,53 грн. без утримання податків та інших обов`язкових платежів.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Оцінюючи доводи апеляційних скарг, колегія суддів виходить з того, що судом першої інстанції було надано належну правову оцінку доводам, викладеним у позовній заяві, а також наведеним сторонами під час судового розгляду справи.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду не спростовують. Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно положень ст. 317 КАС України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

За таких обставин, оскільки судом першої інстанції правильно вирішено справу по суті, колегія суддів вважає, що судове рішення, відповідно до вимог ст. 317 КАС України, підлягає зміні у мотивувальній частині, шляхом виключення з мотивувальної частини рішення висновку суду, що у начальника Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі наявні повноваження повідомляти ОСОБА_1 про зміну істотних умов державної служби на підставі наказів ДФС України від 18.01.2016 р. №57-о «Про надання повноважень» та від 06.02.2017 р. №183-о «Про уповноваження керівників територіальних органів ДФС», замінивши висновком, що у начальника Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі відсутні повноваження повідомляти ОСОБА_1 про зміну істотних умов державної служби, а в іншій частині рішення Херсонського окружного адміністративного суду, яке прийнято 11 квітня 2019 року підлягає залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області та Державної фіскальної служби України на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2019 року - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2019 року - задовольнити частково.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - змінити.

Виключити з мотивувальної частини рішення висновки суду першої інстанції, щодо наявності у начальника Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі повноважень повідомляти ОСОБА_1 про зміну істотних умов державної служби на підставі наказів ДФС України від 18.01.2016 р. №57-о «Про надання повноважень» та від 06.02.2017 р. №183-о «Про уповноваження керівників територіальних органів ДФС», замінивши висновком, що у начальника Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі відсутні повноваження повідомляти ОСОБА_1 про зміну істотних умов державної служби.

В іншій частині рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: О.О. Димерлій

Суддя: О.В. Єщенко