Справа № 2040/7303/18
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2019-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2019 р.Справа № 2040/7303/18

Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Любчич Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.01.2019 року (ухвалене суддею Біловою О.В., повний текст якого складено 07.02.2019 р.) по справі № 2040/7303/18 за позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області до Фізичної особи-підприємця Бондаренко Миколи Миколайовича

про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області звернулося до суду з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в якому просило до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей, експлуатацію будівлі позивачем, за адресою: АДРЕСА_1 область АДРЕСА_2 район АДРЕСА_3 с. Станичне, вул. Кооперативна, буд. 1, зупинити повністю шляхом її знеструмлення з опечатуванням пристроїв відключення джерел електропостачання, у зв`язку з чим зобов`язати позивача негайно припинити використання цієї будівлі з метою проведення будь-якої діяльності, не пов`язаної з усуненням порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28.01.2019 р. позов задоволено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.01.2019 р. і прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», Закону України «Про пожежну безпеку», Кодексу цивільного захисту України, Кодексу адміністративного судочинства України, на не відповідність висновків суду обставинам справи, оскільки на час розгляду справи, відповідачем фактично усунені, виявлені в ході перевірки порушення.

Представником відповідача подано заяву про примирення сторін, в якій відповідач просив затвердити умови примирення, рішення суду першої інстанції визнати нечинним та закрити провадження у справі № 2040/7303/18.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 19.06.2019 р., яка постановлена без виходу до нарадчої кімнати відмовлено в задоволенні вищезазначеної заяви з наступних підстав.

Статтею 314 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що сторони можуть примиритися у будь-який час до закінчення апеляційного провадження.

Сторони можуть повністю або частково врегулювати спір на підставі взаємних поступок. Примирення сторін може стосуватися лише прав та обов`язків сторін. Сторони можуть примиритися на умовах, які виходять за межі предмета спору, якщо такі умови примирення не порушують прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Умови примирення не можуть суперечити закону або виходити за межі компетенції суб`єкта владних повноважень (ч. 1 ст. 190 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно із ч. 2 ст. 190 Кодексу адміністративного судочинства України, за клопотанням сторін суд зупиняє провадження у справі на час, необхідний їм для примирення.

Умови примирення сторони викладають у заяві про примирення сторін. Заява про примирення сторін може бути викладена у формі єдиного документа, підписаного сторонами, або у формі окремих документів: заяви однієї сторони про умови примирення та письмової згоди іншої сторони з умовами примирення (ч. 3 ст. 190 Кодексу адміністративного судочинства України).

Із врахуванням того, що в матеріалах справи відсутня письмова згода Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області на затвердження умов примирення, суд апеляційної інстанції вважає, що відсутні підстави для задоволення клопотання представника відповідача про затвердження умов примирення.

Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою технічного запису не здійснювалося.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що за результатами позапланової перевірки щодо виконання припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки складено акт № 72 від 08.06.2018 р. щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки, висновками якого встановлено, що позивачем будівля за адресою: АДРЕСА_2 , вул. Кооперативна, 1, експлуатується з порушеннями вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей, а саме: не встановлено пристрої для захисту будівлі від прямих попадань блискавки і вторинних її проявів. (Розділ IV, глава 1, п. 1.21 Правил пожежної безпеки в Україні (далі - ППБУ); не проведено заміри опору ізоляції і спрацювання приладів електричних мереж та електроустановок від короткого замкнення. (Розділ IV, глава 1, п. 1.20 ППБУ); не проведено технічне обслуговування вогнегасників відповідно до вимог експлуатації вогнегасників. (Розділ V, глава 3, п. 3.17 ППБУ); об`єкт не укомплектовано первинними засобами пожежогасіння згідно з типовими нормами належності вогнегасників. (Розділ V, глава 3, п. 3.6 ППБУ); шляхи евакуації захаращені меблями та різними матеріалами. (Розділ ІІІ, глава 2, п. 2.37 ППБУ); приміщення не обладнано автоматичною установкою протипожежного захисту. (Розділ V, глава 1, п. 1.2 ППБУ); електророзетки, вимикачі, перемикачі та інші подібні апарати не встановлено на негорючі основи або з підкладанням під них суцільного негорючого матеріалу, що виступає за габарити апарата не менше ніж на 0,01 метра в приміщенні кафе. (Розділ IV, глава 1, п. 1.17 ППБУ); дерев`яні елементи горищних покриттів (крокви, лати) не оброблено засобами вогнезахисту які забезпечують І групу вогнезахисної ефективності. (Розділ ІІІ, глава 2, п. 2.5 ППБУ); не встановлено протипожежний люк у протипожежній перешкоді. (Розділ ІІІ, глава 2, п. 2.3 ППБУ); на сходовому марші кафе не встановлено огороджуючи поручні, котрі не повинні зменшувати ширину сходових маршів. (Розділ ІІІ, глава 2, п. 2.29 ППБУ); сходові клітки не забезпечено евакуаційним освітленням. Світильники евакуаційного освітлення повинні вмикатися з настанням сутінків, у разі перебування в будівлі людей. (Розділ ІІІ, глава 2, п. 2.32 ППБУ); об`єкт не обладнано системою оповіщення про пожежу та управляння евакуюванням людей ІІ типу, згідно ДБН В.2.5-56:2014 (Системи протипожежного захисту) (Розділ V, глава 1, п. 1.2 ППБУ).

У зв`язку з встановленням вищевказаних порушень, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що встановлені перевіркою та зафіксовані у акті перевірки порушення Правил пожежної безпеки в Україні створюють загрозу життю та здоров`ю людей та на час розгляду справи відповідачем не усуненні.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 64 Кодексу цивільного захисту України встановлено, що центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, уповноважений організовувати та здійснювати державний нагляд (контроль) щодо виконання вимог законів та інших нормативно-правових актів з питань техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту і діяльності аварійно-рятувальних служб. Центральний орган виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, реалізує повноваження безпосередньо і через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення. До складу центрального органу виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, і його територіальних органів входять: органи державного нагляду у сфері пожежного нагляду; органи державного нагляду у сфері цивільного захисту і техногенної безпеки; підрозділи забезпечення та інші структурні підрозділи.

Відповідно до ст. 66 Кодексу цивільного захисту України, центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснює державний нагляд (контроль) шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до закону.

Згідно із ч. 2 ст. 68 Кодексу цивільного захисту України, у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежоне безпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Статтею 70 Кодексу цивільного захисту України передбачено, що підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є: недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами; порушення вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення.

Повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду (ч. 2 ст. 70 Кодексу цивільного захисту України).

Згідно із ч. 5 ст. 4 Закону України "Про основні засади державного нагляду у сфері господарської діяльності", виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання можуть бути зупинені повністю або частково виключно за рішенням суду. Відновлення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання після призупинення можливе з моменту отримання органом державного нагляду (контролю), який ініціював призупинення, повідомлення суб`єкта господарювання про усунення ним усіх встановлених судом порушень.

Частиною 7 статті 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду у сфері господарської діяльності" встановлено, що на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу, а у випадках, передбачених законом, також звертається у порядку та строки, встановлені законом, до адміністративного суду з позовом щодо підтвердження обґрунтованості вжиття до суб`єкта господарювання заходів реагування, передбачених відповідним розпорядчим документом.

Аналіз вищезазначених норм вказує, що орган, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, у разі виявлення факту недотримання вимог пожежної безпеки на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходів (перевірок), звертається до адміністративного суду із позовом про застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення експлуатації будівель, споруд, а інші заходи реагування можуть бути застосовані за відсутності підстав для звернення до суду з адміністративним позовом.

Крім того, захід реагування у вигляді повного зупинення будівництва (робіт) є виключним заходом, обрання якого є можливим у разі, якщо виявлені порушення реально створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей. При обранні такого заходу реагування, позивачем як суб`єктом владних повноважень, і судом, відповідно, мають враховуватися принцип співмірності обраного заходу реагування тим порушенням, які виникли та тим, які залишилися не усунутими на час розгляду справи, а також дотримання справедливого балансу між інтересами відповідача і публічними інтересами.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права викладений у постанові Верховного Суду від 18.09.2018 р. (справа 826/12258/14).

Судовим розглядом встановлено, що фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 порушення вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки, які встановлені актом № 72 від 08.06.2018 р. усунені в повному обсязі, що підтверджується актами № 176 від 23.11.2018 р. та № 146 від 11.06.2019 р.

Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області, оскільки під час прийняття судового рішення мають бути враховані не лише обставини і підстави, які спонукали позивача як суб`єкта владних повноважень звернутися до суду з позовом про застосування заходів реагування, але і ті, які існують на час ухвалення судового рішення. Крім того, такі заходи реагування застосовуються до усунення виявлених порушень та існування реальної загрози життю та/або здоров`ю людей, у зв`язку з чим його застосування після усунення виявлених порушень втрачає той сенс, який законодавством покладений як основа і правова підстава його застосування.

Згідно із ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що позовні вимоги Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області необґрунтовані та в їх задоволені необхідно відмовити.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315, п. 4 ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення, у разі неправильного застосування норм матеріального права.

Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає необхідним скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.01.2019 р. та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позову Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області.

Керуючись ст. ст. 229, 243, 308, 315, 317, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Бондаренко Миколи Миколайовича задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.01.2019 року по справі № 2040/7303/18 скасувати в частині.

Прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді О.А. Спаскін Л.В. Любчич
Повний текст постанови складено 24.06.2019 року