Справа № 400/3077/18
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2019-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2019 р.м. ОдесаСправа № 400/3077/18
Головуючий в 1 інстанції: Мороз А. О.

Головуючий в 1 інстанції: Мороз А. О. рішення суду першої інстанції прийнято у м. Миколаїв в порядку письмового провадження 04 березня 2019 року

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача: Яковлєва О.В.,

суддів: Градовського Ю.М., Крусяна А.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ойл Трансшипмент» на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 березня 2019 року, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ойл Трансшипмент» до Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ойл Трансшипмент» звернулось до суду з позовом у якому заявлено вимоги Головному управлінню Державної фіскальної служби у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування наказу № 2707 від 05 грудня 2018 року.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 березня 2019 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням позивачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що у межах спірних правовідносин податковим органом безпідставно призначено спірну фактичну перевірку товариства.

При цьому, апелянт вважає, що загальне посилання податкового органу на пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України, як на підставу призначення перевірки товариства, без зазначення фактичної підстави, суперечить вимогам ПК України.

Крім того, апелянт вважає, що перевірка дотримання платником податків законодавства з обігу підакцизних товарів має здійснюватись у межах проведення документальної, а не фактичної перевірки платника.

В свою чергу, податковим органом подано відзив на вказану апеляційну скаргу, з тексту якого вбачається, що судом першої інстанції прийнято правомірне рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, так як спірний наказ про призначення фактичної перевірки відповідає вимогам ПК України.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Головним управлінням ДФС у Миколаївській області видано наказ про проведення фактичної перевірки № 2707 від 05 грудня 2018 року, яким передбачено проведення перевірки ТОВ «Ойл Трансшипмент», починаючи з 06 грудня 2018 року (тривалістю 10 днів), за місцем здійснення діяльності: м. Миколаїв, вул. Космонавтів, 1-Н.

При цьому, підставою для проведення перевірки у наказі зазначено пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України.

В свою чергу, вважаючи відсутньою підставу для призначення та проведення вказаної перевірки товариство звернулось до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок про відмову у задоволенні позовних вимог, так як оскаржуваний наказ відповідає вимогам ПК України, прийнятий без порушення визначеної процедури призначення фактичної перевірки та за наявності передбаченої ПК України підстави для її проведення, з чим погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, згідно пп. 19-1.1.14, п. 19-1.1 ст. 19-1 ПК України, контролюючі органи виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19 цього Кодексу здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері.

Згідно пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до п. 80.2 ст. 80 ПК України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча відповідних підстав.

Згідно пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Колегією суддів встановлено, що у межах спірних правовідносин товариством оскаржено наказ податкового органу про проведення фактичної перевірки його господарської діяльності від 05 грудня 2018 року.

При цьому, вказану перевірку призначено з метою здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу підакцизних товарів та на підставі пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України.

В свою чергу, обґрунтовуючи свої позовні вимоги товариством зазначається, що в оскаржуваному наказі податковим органом не зазначено належних підстав для видання оскаржуваного наказу, не вказано жодного виявленого факту, конкретного складу правопорушення або обставини, яка б свідчила про порушення товариством вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування підакцизних товарів.

Крім того, товариство вважає, що загальне посилання податкового органу на пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України, як на підставу призначення спірної перевірки товариства, без зазначення фактичної підстави, суперечить вимогам ПК України.

Між тим, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, з аналізу вищевикладених положень податкового законодавства вбачається, що податкові органи мають право на проведення фактичної перевірки платників податків з метою здійснення функцій (відповідно до положень п. 19-1.1 ст. 19-1 ПК України), визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

При цьому, пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України передбачено у якості підстави для призначення фактичної перевірки необхідність здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

В даному випадку, вказаний висновок колегії суддів узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що викладена в постанові від 20 березня 2018 року (справа №820/4766/17)

Крім того, як вірно встановлено судом першої інстанції, оскаржуваний наказ містить інші, передбачені положеннями ПК України реквізити та відомості, необхідні для проведення фактичної перевірки.

Внаслідок чого, колегія суддів вважає, що оскаржуваний наказ відповідає вимогам ПК України, прийнятий без порушення визначеної процедури призначення фактичної перевірки та за наявності передбаченої ПК України підстави для її проведення.

Враховуючи вищевикладене судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЙЛ ТРАНСШИПМЕНТ» залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 березня 2019 року - без змін.

Судові витрати, а саме сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «ОЙЛ ТРАНСШИПМЕНТ».

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Яковлєв О.В.
Судді Градовський Ю.М. Крусян А.В.