Справа № 1.380.2019.000412
Суддя: Лунь Зоряна Іванівна
Дата ухвалення: 2019-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа №1.380.2019.000412

19 червня 2019 року зал судових засідань №10

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Лунь З.І.,

секретар судового засідання Ходань Н.С.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Кіх О.Г.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Львівській області (місцезнаходження: 79035, м.Львів, вул.Стрийська, 35), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 17.12.2018 №3-дс «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності»;

-поновити позивача на роботі з часу звільнення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що спірний наказ винесено відповідачем протиправно, оскільки відповідно до ч.3 ст.66 Закону України «Про державну службу» у разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених п.п.4, 5 та 12 ч.2 ст. 65 цього Закону, суб`єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану. Наказом Головного управління ДФС у Львівській області від 14.09.2018 №1-дс позивачу було оголошено догану за прогул без поважних причин за період з 14.03.2018 по 16.03.2018. Наказом Головного управління ДФС у Львівській області від 19.10.2018 №2 позивачу було оголошено другу догану за прогул без поважних причин за період з 18.04.2018 по 20.04.2018. На думку позивача, її прогул був безперервним та триваючим. Проте, за один дисциплінарний проступок Головним управлінням ДФС у Львівській області тричі до неї було застосовано дисциплінарні стягнення, що є порушенням законодавства України. Тому зазначає, що оскаржуваний наказ відповідачем прийнято з порушенням чинного законодавства, наполягає на його скасуванні.

Представник відповідача позов не визнав, подавши відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначив, що підставою для винесення оскаржуваного наказу було вчинення позивачем дисциплінарного поступку прогулу державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. ГУДФС у Львівській області застосовано до ОСОБА_1 вид дисциплінарного стягнення за кожний виявлений проступок у вигляді оголошення догани згідно із наказами від 14.09.2018 №1-дс та від 19.10.2018 №2дс. У зв`язку із вчиненням систематично (повторно протягом року) ОСОБА_1 дисциплінарного поступку прогулу без поважних причин, позивача притягнуто до відповідальності у вигляді звільнення із займаної посади. Відтак, твердження позивача про те, що її притягнуто до дисциплінарної відповідальності двічі за одне і те саме правопорушення а також те, що застосування дисциплінарного стягнення відбулося пізніше шести місяців з дня виявлення дисциплінарного проступку, не відповідають фактичним обставинам справи. Тому, вважає доводи позивача про те, що оскаржений наказ є пртиприправними.

На виконання процесуальних приписів Кодексу адміністративного судочинства України, позивач подала до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якому просить суд позов задовольнити в повному обсязі. На думку позивача, підстава для звільнення державного службовця від дисциплінарної відповідальності у зв`язку із закінченням строків реалізації дисциплінарної відповідальності полягає в тому, що якщо між реальним чи потенційним моментом виявлення дисциплінарного поступку і моментом набрання чинності рішенням суб`єкта призначення мине шість місяців, то державний службовець не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Вважає, що оскаржений наказ виданий без доказової бази вчиненого дисциплінарного проступку.

Представник відповідача подав до суду заперечення на відповідь на відзив, в якому просить суд відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що Закон не дає визначення «триваючого правопорушення», однак встановлює два строкових обмеження притягнення до дисциплінарної відповідальності. Одне з них полягає в тому, що державний службовець не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності, якщо минуло шість місяців з дня, коли керівник державної служби дізнався або мав дізнатися про вчинення дисциплінарного проступку, не враховуючи тимчасової непрацездатності державного службовця чи перебування його у відпустці. Другий обмежувальний строк полягає у тому, що державний службовець не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності якщо минув рік після вчинення дисциплінарного проступку, або постановлення відповідної окремої ухвали суду. Притягнення позивача тричі протягом року до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарних проступків, прогулів без поважних причин у періоди з 14.03.2018, 15.03.2018,16.03.2018 (перша догана), 18.04.2018, 19.04.2018, 20.04.2018 (друга догана) та 21.04.2018 по 31.10.2018 (звільнення) слугувало меті припинення неправомірної поведінки позивача, оскільки така поведінка останнього є неприпустимою, так як продовжується значний час, та весь цей час винна особа порушує Закон та не виконує покладені на неї обов`язки. Тому оскаржений наказ видано на підставі, в межах повноважень, у спосіб, які встановлені чинним законодавством, обґрунтовано, з урахуванням усіх обставин, які мали значення для прийняття такого рішення.

Позивач в судовому засідання позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовні заяві, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила з підстав, викладених у письмовому відзиві на позовну заяву, просила суд у задоволенні позову відмовити повністю.

Суд встановив таке.

Позивач, ОСОБА_1 , з 23.11.1998 проходить службу в органах Державної фіскальної служби у Львівській області, на посаді головного державного інспектора відділу комунікацій управління організації роботи Головного управління ДФС у Львівській області.

20.02.2018 позивачка звернулась до Головного управління ДФС у Львівській області із заявою про надання їй соціальної відпустки для догляду за дитиною (онукою) до досягнення трирічного віку з ІНФОРМАЦІЯ_1 , до якої долучила копію свідоцтва про народження дитини (онуки); довідку з місця навчання матері дитини; довідку з місця роботи батька дитини; копію свідоцтва про народження матері дитини; копію паспорта матері дитини; копію свідоцтва про одруження.

Однак, заява та долучені документи до неї не були прийняті управлінням персоналу Головного управління ДФС у Львівській області у зв`язку з відсутністю копії паспорта матері дитини (дочки заявниці) та довідки з місця роботи батька дитини.

Наказом Головного управління ДФС у Львівській області від 23.02.2018 №69-В з 26.02.2018 по 05.03.2018 ОСОБА_1 надано щорічну основну оплачувану відпустку та з 06.03.2018 по 13.03.2018 включно щорічну додаткову оплачувану відпустку.

01.03.2018 позивачка повторно звернулася із заявою до Головного управління ДФС у Львівській області про надання відпустки для догляду за дитиною (онукою) до досягнення нею трирічного віку, з 14.03.2018, до якої долучила довідку з місця навчання доньки; копію свідоцтва про народження доньки; копію свідоцтва про народження онуки; копію довідки про громадянство онуки; копію довіреності. Така заява зареєстрована за № 3894/10 від 03.03.2018.

07.03.2018 Головне управління ДФС у Львівській області листом від за № 8523/10/13-01-04-02-39 повідомило ОСОБА_1 про відмову в задоволенні заяви від 01.03.2018 щодо надання відпустки по догляду за дитиною та повернуло заяву разом із долученими документами, оскільки у довідці з місця навчання доньки відсутній проставлений штамп апостиль, крім того відсутня довідка щодо припинення виплати допомоги по догляду за дитиною.

Позивачем, листом від 27.03.2018 (вх. № 5563/10 від 28.03.2018) надано Головному управлінню ДФС у Львівській області довідку з місця навчання матері дитини ОСОБА_2 від 13.03.2018, легалізовану 20.03.2018 року, шляхом проставляння штампа апостиль.

В доповнення до листа від 27.03.2018 позивачем 30.03.2018 вх. №5957/10 від 03.04.2018 надано Головному управлінню ДФС у Львівській області довідку Галицького відділу соціального захисту без дати та номера про отримання (неотримання) допомоги при народженні дитини.

30.03.2018 Головним управлінням ДФС у Львівській області скеровано листа позивачу у відповідь на її лист від 27.03.2018 та повідомлено про те, що до заяви позивачки від 01.03.2018 не було долучено довідки з місця роботи (навчання, служби) матері дитини про те, що вона вийшла на роботу до закінчення терміну цієї відпустки і виплату допомоги по догляду за дитиною їй припинено (із зазначенням дати), у зв`язку з чим у наданні такої відпустки відмовлено та наказ щодо надання позивачці відпустки для догляду за дитиною (онукою) не видавався. При цьому, у листі Головне управління ДФС у Львівській області від 30.03.2018 зауважено, що позивачці відповідно до наказу № 69-В у період з 26.02.2018 по 05.03.2018 включно надано щорічну основну відпуску, та з 06.03.2018 по 13.03.2018 включно щорічну додаткову відпустку, отже, позивач повинна була приступити до роботи з 14.03.2018 після завершення відпустки. З урахуванням викладеного, викладене прохання пояснити причини відсутності на роботі з 14.03.2018 по 30.03.2018.

05.04.2018 відповідачем скеровано позивачу листа за № 12993/10/13-01-04-02-39, відповідно до якого повідомлено позивачку про те, що нею не надано пояснень щодо причин її відсутності на роботі з 14.03.2018, повторно викладено вимогу надати такі пояснення, повернуто документи долучені до листа від 27.03.2018 (вх. ГУ ДФС у Львівській області № 5563/10 від 28.03.2018).

Не погоджуючись з відмовою відповідача у наданні відпустки по догляду за дитиною до трьох років з 14.03.2018, позивач 07.05.2018 звернулась до суду з позовом.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16.10.2018 у справі №813/1939/18 у задоволенні позову відмовлено. Рішення суду набрало законної сили 27.11.2018.

З матеріалів справи вбачається, що за результатами розгляду дисциплінарної справи (протокол засідання комісії від 11.09.2018) виявлено вчинення дисциплінарного проступку, що полягає у відсутності ОСОБА_1 на робочому місці з 14.03.2018 по 16.03.2018 чим порушено п. 12 ч. 2 ст. 65 Закону України «Про державну службу».

На підставі подання дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Головного управління ДФС у Львівській області від 12.09.2018 № 588/13-01-04-02-36 видано наказ «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» від 14.09.2018 №1-дс щодо застосування до головного державного інспектора відділу комунікацій управління організації роботи Головного управління ДФС у Львівській області ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді оголошення догани.

За результатами розгляду дисциплінарної справи (протокол засідання комісії від 12.10.2018) виявлено вчинення дисциплінарного проступку, що полягає у відсутності ОСОБА_1 на робочому місці з 18.04.2018 по 20.04.2018, чим порушено п. 12 ч.2 ст. 65 Закону України «Про державну службу».

На підставі подання дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Головного управління ДФС у Львівській області від 18.10.2018 №67/13-01-01-02-22 видано наказ «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» від 19.10.2018 №2-дс щодо застосування до головного державного інспектора відділу комунікацій управління організації роботи Головного управління ДФС у Львівській області ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді оголошення догани.

31.10.2018 з метою встановлення причин не виконання своїх посадових обов`язків у зв`язку з не прибуттям на місце роботи до ГУ ДФС у Львівській області головного державного інспектора відділу комунікацій управління організації роботи Головного управління ДФС у Львівській області Бурої Г.Є., за вчинення повторно дисциплінарного проступку, передбаченого п.12 ч.2 ст.65 Закону України «Про державну службу» підготовлено подання начальника управління організації роботи Головного управління ДФС у Львівській області Попіль Ю. про відкриття дисциплінарного провадження щодо головного державного інспектора відділу комунікацій управління організації роботи Головного управління ДФС у Львівській області Бурої Г.Є., у відповідності до ч.5 ст.66 Закону України «Про державну службу», щодо застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби.

06.12.2018 членами дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Головного управління ДФС у Львівській області на імя т.в.о. начальника Головного управління ДФС у Львівській області Ганюка Р. складено подання, яким прийнято рішення щодо притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із займаної посади за скоєння дисциплінарного проступку, визначеного у п.12 ч. 2 ст. 65 Закону України «Про державну службу».

В результаті проведеного службового розслідування було встановлено відсутність на службі без поважних причин головного державного інспектора відділу комунікацій управління організації роботи Головного управління ДФС у Львівській області Бурої Г.Є. з 14.03.2018 по 31.10.2018, що є грубим порушенням дисципліни, Присяги працівника податкової міліції, регламенту Головного управління ДФС у Львівській області.

На підставі висновку дисциплінарної комісії, а також подання дисциплінарної комісії розгляду дисциплінарних справ Головного управління ДФС у Львівській області від 07.12.2018 №84/13-01-01-02-22 у відповідності п.12 ч. 2 ст. 65, ч.5 ст.66, п.4 ч.1ст.87 Закону України «Про державну службу», за прогул державного службовця без поважних причин за період з 21.04.2018 по 31.10.2018, вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку прийнято рішення про застосування до головного державного інспектора відділу комунікацій управління організації роботи Головного управління ДФС у Львівській області Бурої Г.Є. дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з вказаної посада та припинення їй державної служби з 17.12.2018, про що видано наказ від 17.12.2018 №3-дс «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності».

Відділом взаємодії з кадрових питань управління по роботі з персоналом 17.12.2018 ОСОБА_1 звільнено з посади у зв`язку з прогулом без поважних причин, відповідно до п. 12 ст. 65, п. 5 ст. 66, п. 4 ст. 87 Закону України «Про державну службу».

На адресу ОСОБА_1 відповідачем було направлено лист від 17.12.2018 №45005/10/13-01-04-02-39, яким повідомлено що вона звільнена з посади 17.12.2018 та з проханням з`явитися до управління по роботі з персоналом для отримання трудової книжки.

Позивач вважає вказаний наказ протиправним, а тому звернулася до суду з даним позовом.

Регулювання трудових правовідносин у процесі проходження служби, порядок застосування дисциплінарних стягнень та процедура звільнення державних службовців у межах спірних правовідносин регулюється Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП України) як загальним законом та Законом України «Про державну службу» № 889-VIII (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон).

Відповідно до ст.62 вказаного Закону, державний службовець зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені ст.8 цього Закону, а також: не допускати вчинків, несумісних із статусом державного службовця; виявляти високий рівень культури, професіоналізм, витримку і тактовність, повагу до громадян, керівництва та інших державних службовців; дбайливо ставитися до державного майна та інших публічних ресурсів.

Державний службовець особисто виконує покладені на нього посадові обов`язки.

Згідно з ч.1 ст.64 Закону України «Про державну службу» за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.65 Закону України «Про державну службу» підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Відповідно до ст.65 Закону України «Про державну службу» підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Дисциплінарним проступком є, зокрема, прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Частиною 3 ст.65 цього Закону передбачено, що державний службовець не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності, якщо минуло шість місяців з дня, коли керівник державної служби дізнався або мав дізнатися про вчинення дисциплінарного проступку, не враховуючи час тимчасової непрацездатності державного службовця чи перебування його у відпустці, або якщо минув один рік після його вчинення або постановлення відповідної окремої ухвали суду.

До державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: зауваження; догана; попередження про неповну службову відповідність; звільнення з посади державної служби (ст. 66 Закону).

Частинами 2-3 ст.67 Закону України «Про державну службу» встановлено обставини, що пом`якшують відповідальність державного службовця, зокрема, усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку (п.1 ч.2); попередня бездоганна поведінка та відсутність дисциплінарних стягнень (п.2 ч.2).

Під час застосування дисциплінарного стягнення можуть враховуватися також інші, не зазначені у частині другій цієї статті, обставини, що пом`якшують відповідальність державного службовця (ч.3).

Сторонами не заперечується, що позивач була відсутні на роботі, починаючи з 14.03.2018 по день звільнення, тобто по17.12.2018.

При цьому позивач визнає, що вона вчинила дисциплінарний поступок, однак не погоджується з тим, що цей поступок було вчинено повторно чи систематично.

Як видно з матеріалів справи, за результатами розгляду дисциплінарної справи (протокол засідання комісії від 11.09.2018) відповідачем виявлено вчинення дисциплінарного проступку, що полягає у відсутності ОСОБА_1 на робочому місці з 14.03.2018 по 16.03.2018, з огляду на що, наказом від 14.09.2018 №1-дс Буру притягнуто до відповідальності у вигляді оголошення догани.

Однак, як встановлено судом, і визнається ОСОБА_1 , вона була відсутня на роботі і після 16.03.2018. Цього факту при притягненні ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності оцінено не було.

Аналогічно, не було оцінено факту безперервної відсутності ОСОБА_1 на роботі і при прийнятті відповідачем рішення про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності відповідно до наказу від 19.10.2018.

Щодо притягнення до відповідальності ОСОБА_1 у вигляді звільнення згідно з наказом від 17.12.2018 №3-дс, то відповідачем не було взято до уваги тієї обставини, що про вчинення дисциплінарного проступку ОСОБА_1 відповідачу стало відомо 16.03.2018, тобто після спливу шести місяців з дня його вчинення.

Однак, суд бере до уваги, що станом на час прийняття оскаржуваного наказу дисциплінарний проступок, вчинений ОСОБА_1 не був завершений. Втім, і цього факту відповідач не оцінив, застосовуючи до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення.

Крім того, як видно з наявних у матеріалах справи Табелів обліку використання робочого часу з 16.03.2018 по день звільнення, щодо ОСОБА_1 стоїть відмітка «І», умовне позначення якої означає «Інші причини неявок», а не «Прогул», яка має буквений код «ПР».

Таким чином, встановлена відповідачем причина відсутності на роботі ОСОБА_3 Є при прийнятті оскаржуваного наказу, як прогул, не відповідає зазначеному у табелі обліку використання робочого часу.

Зазначене свідчить про те, що прийняття оскаржуваного ОСОБА_4 Є наказу було прийнято відповідачем без взяття до уваги вказаних суперечностей, недобросовісно.

При прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем не було взято до уваги причини, з якої ОСОБА_1 була відсутня на роботі, починаючи з 16.03.2018.

Суд наголошує на тому, що відповідачу було достеменно відомо про те, що Бура неодноразово зверталася до свого керівництва із заявою про надання відпустки по догляду за дитиною (онукою) до досягнення трирічного віку. Прийняття рішення про надання ОСОБА_5 .Є цієї відпустки відкладалося через потребу у наданні тих чи інших документів. Зазначені обставини досліджувалися при розгляді справи №813/1939/18.

З урахуванням зазначеного, а також особистих пояснень ОСОБА_1 , суд дійшов висновку, що відсутність ОСОБА_1 на роботі була пов`язана із особливими життєвими обставинами, надміру формалізованим підходом її керівництва до вирішення питання про надання відпустки по догляду за дитиною (онукою). У сукупності зазначені обставини свідчать про те, що причини відсутності ОСОБА_1 на роботі були поважними. Цей факт, усупереч ч.3 ст.67 Закону України «Про державну службу» не був належно оцінений при прийнятті оскаржуваного рішення.

Крім того, застосовуючи до ОСОБА_1 дисциплінарні стягнення, відповідачем не було враховано й інших обставин, що пом`якшують відповідальність державного службовця, зокрема, усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку та попередню бездоганну поведінку та відсутність дисциплінарних стягнень.

Враховуючи те, що рішення, яке приймається за наслідками дисциплінарного провадження, повинно бути мотивованим, детальним і повним, відображати усі суттєві обставини, що мали значення для його прийняття, суд дійшов висновку, що відповідач, приймаючи оскаржуваний ОСОБА_1 наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності, не врахував всіх обставин вчинення дисциплінарного проступку, причин та передумов, які призвели до його вчинення.

Таким чином, оскаржуваний наказ відповідача підлягає скасуванню, оскільки при його прийнятті не були детально та повно враховані всі обставини проступку, вчиненого позивачем.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За огляду на вказане, беручи до уваги всі надані сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову повністю.

Згідно з п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів за вимогами, що випливають із трудових правовідносин.

Тому, підстави для застосування вимог ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України щодо розподілу судових витрат - відсутні.

Керуючись ст.ст. 72, 73, 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд, -

в и р і ш и в :

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДФС у Львівській області від 17.12.2018 №3-дс «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності».

Поновити ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора відділу комунікацій управління організації роботи Головного управління ДФС у Львівській області з 17.12.2018.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора відділу комунікацій управління організації роботи Головного управління ДФС у Львівській області з 17.12.2018 допустити до негайного виконання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду із врахуванням п.п 15.5 п.5 розділу VII Перехідних положень КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 27.06.2019.

Суддя Лунь З.І.