Справа № 280/1313/19
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2019-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 року 11:45Справа № 280/1313/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., за участю секретаря судового засідання Мащенко Д.В.,

представників:

позивача ОСОБА_1 Є.В.,

відповідачів Голікова О.Ю.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче об`єднання Запоріжресурс» (вул. Макаренка, буд. 9, м.Запоріжжя, 69032) до Державної фіскальної служби України (Львівська площа, буд. 8, м. Київ, 04053) та Головного управління ДФС у Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 166, м. Запоріжжя, 69107) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

27.03.2019 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче об`єднання Запоріжресурс» (далі позивач або ТОВ «ВО «Запоріжресурс») до Державної фіскальної служби України (далі відповідач 1 або ДФС України) та Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі відповідач 2 або ГУ ДФС у Запорізькій області), в якій позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача 2 №1076336/34748425 про відмову в реєстрації податкової накладної №3 від 28.01.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних;

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача 2 №1076337/34748425 про відмову в реєстрації податкової накладної №8 від 31.01.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних:

зобов`язати відповідача 1 зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №3 від 28.01.2019;

зобов`язати відповідача 1 зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №8 від 31.01.2019.

Крім того, просить стягнути з відповідачів солідарно судові витрати, справу розглянути за участю представника позивача.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ «ВО «Запоріжресурс» зазначило, що рішення комісії ГУ ДФС України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 13.02.2019 №1076336/34748425 та №1076337/34748425 є безпідставним та незаконним, оскільки позивач документально підтвердив реальність здійснення господарських операцій, які повністю відповідає меті господарської діяльності підприємства.

Ухвалою суду від 01 квітня 2019 року відкрито спрощене провадження в адміністративній справі № 280/1313/19, судове засідання призначено на 25.04.2019.

Відповідачі позов не визнали, у своєму відзиві від 23.04.2019 за вх. №16477 зазначили, що у Комісії були законні підстави для прийняття Рішень про відмову у реєстрації податкових накладних так як позивачем не в повній мірі надано документи, а саме, не була надана додаткова інформація щодо складських документів та інвентаризаційні описи. Отже відповідач 2 діяв з підстав та в межах повноважень та у відповідності до норм Закону з врахуванням поданих позивачем пояснень та документів. Просять суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У судовому засіданні представник позивача надав відповідь на відзив та додатково пояснив, що позивачем разом з поясненнями було подано оборотно-сальдові відомості та картки рахунків 10 «Основні засоби», 218 «Товари», 361 «Розрахунки з покупцями та замовниками», 631 «Розрахунки з постачальниками та підрядниками», з яких можна встановити дати оприбуткування товарів, дати списання товарів, стан розрахунків. Таким чином складська документація була надана. Щодо інвентаризаційних описів, то інвентаризаційний опис складається за результатами інвентаризації, яка проводиться перед складанням річної фінансової звітності підприємства. Чинним законодавством не передбачено проводити інвентаризацію після кожної господарської операції.

Також, у судовому засіданні 25.04.2019 представник позивача наполягав на задоволенні позову з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзиві, представник відповідача заперечував щодо задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позов.

25.04.2019, на підставі ст.250 КАС України, судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Між позивачем, як постачальником, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство Графіт», як покупцем, було укладено Договір № 18/12-1 від 18 грудня 2018 року (а.с. 42-43).

За договором постачальник зобов`язується поставити покупцю продукцію в номенклатурі та кількості згідно з специфікаціями до цього договору.

На виконання умов Договору № 18/12-1 від 18 грудня 2018 року Позивачем було здійснено поставку товару:

- 28.01.2019 за видатковою накладною №РН-000003 - матеріали вуглецеві МУ-3 ТУ У19.1-1:2018 (фр. 0,5 - 5,0 мм) в кількості 21 тонна на суму 297360,00 грн., в тому числі ПДВ 49560,00 грн. (а.с. 20);

- 06.02.2019 за видатковою накладною № РН-000005 - матеріали вуглецеві МУ-3 ТУ У19.1-1:2018 (фр. 0,5 - 5,0 мм) в кількості 21 тонна на суму 297360,00 грн., в тому числі ПДВ 49560,00 грн. (а.с. 36).

Згідно з вимогами п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, в межах проведення господарських операцій. Позивачем були складені податкові накладні на операції з постачання товарів:

- за видатковою накладною № РН-0000003 від 28.01.2019 - податкова накладна № 3 від 28.01.2019 на суму 297360,00 грн., в тому числі ПДВ 49560,00 грн.(а.с. 13)

- за видатковою накладною № РН-0000005 від 06.02.2019 - податкова накладна № 8 від 31.01.2019 на суму 297360,00 грн., в тому числі ПДВ 49560,00 грн. за першою подією здійснення попередньої оплати - 31.01.2019 (а.с. 28).

06 лютого 2019 року податкові накладні № 3 від 28.01.2019 та № 8 від 31.01.2019 були направлені позивачем для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

06 лютого 2019 року позивач отримав квитанції про прийняття документів та зупинення реєстрації податкових накладних № 3 від 28.01.2019 та № 8 від 31.01.2019 на підставі того, що податкові накладні відповідають вимогам пп. 1.6 п. 1 «Критеріїв ризиковості платника податку» та запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної. (а.с. 14, 29).

07 лютого 2019 року позивачем на адресу відповідача 2 було направлено повідомлення про надання пояснень та копій документів щодо податкової накладної № 3 від 28.01.2019 та № 8 від 31.01.2019, реєстрацію яких було зупинено.

У цих повідомленнях Позивач надав пояснення (вих.№ 566 та № 567 від 07.02.2019) щодо фактичних умов, реальності та правомірності здійснення господарських операцій по податковим накладним № 3 від 28.01.2019 та № 8 від 31.01.2019 (а.с. 15-17, 30-32).

Так, для розблокування реєстрації податкової накладної № 3 від 28.01.2019 року було надано Пояснення вих.№ 566 від 07.02.2019 щодо здійснення операції з постачання товарів та копії документів: Заключение специалиста 0-4263; Експертний висновок Е-122; Виписка з ЄДРПОУ; Договір купівлі-продажу від 11.12.2006; Договір оренди №01/01-3 від 01.01.2017; Наказ №98; Наказ №65; Договір № 18/12-1 від 18.12.2018 з ТОВ «НВП «Графіт»; Видаткова накладна № РН-000003 від 28.01.2019 на ТОВ «НВП «Графіт»; Платіжне доручення № 4905 від 17.01.2019 від ТОВ «НВП «Графіт» - 47 360 грн.; Платіжне доручення № 5004 від 28.01.2019 від ТОВ «НВП «Графіт» - 200 000 грн.; Платіжне доручення № 5017 від 30.01.2019 від ТОВ «НВП «Графіт» - 50 000 грн.; Платіжне доручення № 5021 від 31.01.2019 від ТОВ «НВП «Графіт» - 47 360 грн.; Платіжне доручення № 5022 від 31.01.2019 від ТОВ «НВП «Графіт» - 297360 грн.; Договір постачання № 12-01-18 від 12.01.2018 з ТОВ «Перший промисловий»; Платіжне доручення № 1147 від 09.02.2018 на ТОВ «Перший промисловий» - 15508 грн.; Накладна № 104 від 13.04.18 від ТОВ «Перший промисловий»; Накладна № 105 від 13.04.18 від ТОВ «Перший промисловий»; ТТН №3 та №5; Протокол №15; Оборотно-сальдова відомість та картка рахунків 10 «Основні засоби», 361 «Розрахунки з покупцями та замовниками», 631 «Розрахунки з постачальниками та підрядниками».

Для розблокування реєстрації податкової накладної № 8 від 31.01.2019 було надано Пояснення вих.№567 від 07.02.2019 щодо здійснення операції з постачання товарів та копії документів: Заключение специалиста 0-4263; Експертний висновок Е-122; Виписка з ЄДРПОУ; Договір купівлі-продажу від 11.12.2006; Договір оренди № 01/01-3 від 01.01.2017; Наказ № 98; Наказ № 65; Договір № 18/12-1 від 18.12.2018 з ТОВ «НВП «Графіт»; Видаткова накладна № РН-000005 від 06.02.2019 на ТОВ «НВП «Графіт»; ТТН №0000005 від 06.02.2019; Платіжне доручення № 4905 від 17.01.2019 від ТОВ «НВП «Графіт» - 47 360 грн; Платіжне доручення № 5004 від 28.01.2019 від ТОВ «НВП «Графіт» - 200 000 грн.; Платіжне доручення № 5017 від 30.01.2019 від ТОВ «НВП «Графіт» - 50 000 грн.; Платіжне доручення № 5021 від 31.01.2019 від ТОВ «НВП «Графіт» - -47 360 грн.; Платіжне доручення № 5022 від 31.01.2019 від ТОВ «НВП «Графіт» - 297 360 грн.; Договір постачання № 12-01-18 від 12.01.2018 з ТОВ «Перший промисловий»; Платіжне доручення № 1147 від 09.02.2018 на ТОВ «Перший промисловий» - 15508 грн.; Накладна № 104 від 13.04.18 від ТОВ «Перший промисловий»; Накладна № 105 від 13.04.18 від ТОВ «Перший промисловий»; ТТН №3 та №5; Протокол №15; Оборотно-сальдова відомість та картка рахунків 10 «Основні засоби», 361 «Розрахунки з покупцями та замовниками», 631 «Розрахунки з постачальниками та підрядниками».

Проти вказаних обставин та вищезазначеного переліку документів представник відповідача в судовому засіданні не заперечував.

13 лютого 2019 року позивач отримав рішення відповідача 2:

№ 1076336/34748425 про відмову в реєстрації податкової накладної № 3 від 28.01.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних на підставі «ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрація яких зупинена» без зазначення якої саме інформації не надано платником.

№ 1076337/34748425 про відмову в реєстрації податкової накладної № 8 від 31.01.2019 року в Єдиному реєстрі податкових накладних на підставі «ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрація яких зупинена» без зазначення якої саме інформації не надано платником. (а.с. 26).

Вважаючи, що рішення від 13.02.2019 № 1076336/34748425 про відмову в реєстрації податкової накладної № 3 від 28.01.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних та № 1076337/34748425 про відмову в реєстрації податкової накладної № 8 від 31.01.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних є протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом (а.с. 11).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України, щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21 грудня 2016 року №1797- VIII внесені зміни та доповнення до Податкового кодексу України та запроваджено новий механізм електронного адміністрування податку на додану вартість за умов проведення аналізу та здійснення управління ризиками з метою визначення форм і обсягів митного та податкового контролю.

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

У даному випадку датою виникнення податкових зобов`язань є дата відвантаження товару.

У відповідності до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

У разі якщо реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування у Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена в порядку, визначеному в пункті 201.16 цієї статті, реєстрація таких податкових накладних/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у підпункті 201.16.4 пункту 201.16 цієї статті.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до підпункту 14.1.60 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Відповідно до пункту 74.2 статті 74 Податкового кодексу України в Єдиному реєстрі податкових накладних забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно з положеннями пункту 20.2 статті 20 Податкового кодексу України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, приймає рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

За приписами пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

При цьому суд зазначає, що можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків.

Слід зазначити, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №117 «Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» Підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є:

ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено;

ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку;

надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, реєстрація спірних податкових накладних була зупинена у зв`язку з їх відповідністю, як зазначено контролюючим органом, підпункту 1.6 пункту 1 Критеріїв ризиковості платника податку.

У листі Державної фіскальної служби України №959/99-99-07-18 від 21 березня 2018 року «Критерії ризиковості платника податку», зокрема, зазначено: «1.Платник податків відповідає критеріям ризиковості, якщо: … 1.6. комісії головних управлінь ДФС в областях, м.Києві та Офісу великих платників податків ДФС можуть розглядати питання щодо встановлення ризиковості платника податків, а саме: платник податку зареєстрований (перереєстрований) за адресою, що знаходиться на непідконтрольній території України (зона АТО, АР Крим); дата реєстрації платником податку на додану вартість не перевищує трьох місяців з дати такої реєстрації; платник податку - юридична особа, який не має відкритих рахунків у банківських установах, крім рахунків в органах державної казначейської служби України (крім бюджетних установ); платник податку, посадова особа та/або засновник якого був посадовою особою та/або засновником суб`єкта господарювання, якого ліквідовано за процедурою банкрутства протягом останніх трьох років; платником податку не подано контролюючому органу податкову звітність з податку на додану вартість за два останні звітні періоди всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та абзацу першого пункту 49.2 і пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України; платником податку на прибуток не подано контролюючому органу фінансову звітність за останній звітний період всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та пункту 46.2 статті 46 Податкового кодексу України; наявна податкова інформація, що свідчить про наявність ознак здійснення ризикових операцій платником.».

Головні управління ДФС в областях, м. Києві та Офіс великих платників податків ДФС постійно обраховують та проводять моніторинг показників, визначених у пунктах 1.1 - 1.6 цих Критеріїв. Якщо виявлено, що платник податків має ознаки ризиковості згідно з пунктом 1.6 цих Критеріїв, то такий платник податків виноситься на розгляд Комісії в той самий день і вноситься до переліку ризикових платників у день проведення засідання Комісії, на якому прийнято відповідне рішення.

Таким чином, фіскальний орган був зобов`язаний у Квитанції чітко вказати не тільки на конкретний вид критерію, який встановлений підпунктом 1.6 пункту 1 Критеріїв, а і на відповідне рішення, відповідно до якого позивача внесено до переліку ризикових платників.

Крім того, відповідачами також не надано суду ані переліку платників податків, щодо яких виявлено ознаки ризиковості, ані матеріалів, на підставі яких платника податків віднесено до такого переліку.

Належної мотивації підстав та причин віднесення ТОВ «ВО «Запоріжресурс» до ризикових платників податків відповідно до підпункту 1.6 пункту 1 «Критеріїв ризиковості платника податків» оскаржувані рішення не містять.

У пунктах 18-21 «Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних», затвердженому 21 лютого 2018 року постановою Кабінету Міністрів України №117, передбачено: «18. Письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 15 цього Порядку, розглядаються комісіями контролюючих органів. 19. Комісії контролюючих органів складаються з комісій регіонального рівня (комісії головних управлінь ДФС в областях, м.Києві та Офісу великих платників ДФС) та комісії центрального рівня (ДФС). 20. Зазначені комісії приймають рішення про: реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі; відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі. 21. Підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства».

Згідно з пунктом 2 «Порядку роботи комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації», затвердженого 13 червня 2017 року наказом Міністерства фінансів України №566, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 16 червня 2017 року за №752/30620 (далі - Порядок роботи комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації), комісія є постійно діючим колегіальним органом при ДФС, що діє в межах повноважень, визначених пунктом 201.16 статті 201 розділу V Податкового кодексу України та постановою Кабінету Міністрів України від 29 березня 2017 р. №190 «Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією Державної фіскальної служби про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації».

Як зазначено у пункті 18 Порядку роботи комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, Комісія може перевірити подані платником податку копії документів щодо їх достовірності шляхом звірки даних, які містяться в таких копіях документів, з даними, що надходять або можуть бути отриманні з інших джерел інформації (реєстри, що ведуться державними органами, документи, в тому числі електронні, одержані від інших платників податків, засобів масової інформації тощо).

Відповідачами не надано до суду доказів додержання вимог пункту 21 Порядку роботи комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, пункту 18 Порядку роботи комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, результатів проведених звірок/перевірок інформаційних джерел та наданих позивачем документів.

Крім того, контролюючим органом не висувалась вимога щодо надання позивачем конкретних документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У позивача, на думку суду, були наявні документи, достатні для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Заперечуючи щодо протиправних дій про відмову в реєстрації податкової накладної №3 від 28.01.2019 та податкової накладної № 8 від 31.01.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних, відповідачі у відзиві послалися на те, що позивачем не надано копій документів, а саме: складських документів (інвентаризаційних описів).

Суд вважає дане твердження (посилання) необґрунтованим, оскільки для розблокування податкової накладної податкової накладної № 3 від 28.01.2019 та податкової накладної № 8 від 31.01.2019 позивачем було подано оборотно-сальдові відомості та картки рахунків 10 «Основні засоби», 218 «Товари», 361 «Розрахунки з покупцями та замовниками», 631 «Розрахунки з постачальниками та підрядниками», з яких можна встановити дати оприбуткування товарів, дати списання товарів, стан розрахунків.

Факт надання оборотно-сальдових відомостей та карток рахунків підтверджується скріншотом поданих документів, який надав представник відповідачів до відзиву на позовну заяву.

Щодо інвентаризаційних описів, то інвентаризаційний опис складається за результатами інвентаризації.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV для забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства зобов`язані проводити інвентаризацію активів і зобов`язань, під час якої перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан і оцінка.

При цьому об`єкти і періодичність проведення інвентаризації визначаються власником (керівником) підприємства, крім випадків, коли її проведення є обов`язковим згідно із законодавством.

Випадки обов`язкового проведення інвентаризації передбачено в п. 12 Порядку подання фінансової звітності, затвердженого постановою КМУ від 28.02.2000 р. № 419, до яких належить, зокрема, проведення інвентаризації активів та зобов`язань перед складанням річної фінансової звітності підприємства.

У інших випадках обсяги, періодичність та строки проведення інвентаризації визначаються власником або керівником підприємства.

Законодавство не встановлює обов`язок проводити інвентаризацію запасів по кожному випадку оприбуткування чи відвантаження товарів.

У зв`язку з цим, посилання відповідачів на ненадання складських документів (інвентаризаційних описів), як на підставу для заперечення позовних вимог позивача, є необґрунтованим.

Позивачем були подані документи, зазначені в п. 14 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. № 117 (далі Порядок №117)та пояснення, які є необхідними для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної № 3 від 28.01.2019 та податкової накладної № 8 від 31.01.2019, оскільки подані документи є первинними документами в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та засвідчують факт здійснення господарської операції.

У відповідача 2 були відсутні підстави, визначені пунктом 21 Порядку №117, для прийняття рішення про відмову в реєстрації податкової накладної № 3 від 28.01.2019 та податкової накладної № 8 від 31.01.2019.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Відповідачами не наведено жодних обставин та не надано суду доказів, які б свідчили про невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача та його контрагентів, збитковості здійснених операцій, або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли б свідчити про не пов`язаність операцій з господарською діяльністю учасників зазначених операцій, фіктивність вчинених операцій, а також про те, що вчинення зазначених операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), а дії учасників операцій були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди. Відповідачами не надано будь-яких належних та допустимих доказів, не доведено наявності обставин та підстав, які б свідчили про юридичну дефектність первинних документів за спірними операціям.

В свою чергу, представником позивача до матеріалів адміністративної справи надано документи первинної податкової та бухгалтерської звітності по взаємовідносинах з його контрагентами які свідчать про реальність здійснених господарських операції та вказують на наявність у позивача ділової мети, визначення якої наведено у підпункті 14.1.231 пункті 14.1 статті 14 ПК України, як причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Також, Верховний Суд в постанові від 23 жовтня 2018 року у справі № 822/1817/18, щодо подібних правовідносин, зазначив, «що можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків. Вживання податковим органом загального посилання на пункт шостий Критеріїв оцінки, без наведення відповідного підпункту, є неконкретизованим та призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не будь-яких на власний розсуд.

Відтак, невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності».

Крім того, при розгляді даного позову по суті, суд врахує правову позицію Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладену в постанові від 02.04.2019 у справі № 822/1878/18, в якій підстави виникнення спору та застосовані норми матеріального права подібні підставам та нормам в справі, що розглядається.

В постанові, зокрема, зазначено, що: «Судами попередніх інстанцій встановлено безпідставність зупинення реєстрації податкової накладної як передумови прийняття відповідного рішення Комісії, адже у квитанції № 1 вказано критерії ризиковості, визначені виключно листом ДФС від 21 березня 2018 року № 959/99-99-07-18.

Верховний Суд, надаючи оцінку доводам касаційної скарги, враховує, що листи міністерств, інших органів виконавчої влади не є нормативно-правовими актами у розумінні статті 117 Конституції України, а відтак не є джерелом права відповідно до статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України. Натомість, як встановлено судами попередніх інстанцій, платником податків надано до податкового органу первинні документи на підтвердження реальності господарських операцій.

Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття. Крім того, акти, що затверджують критерії ризиковості здійснення операцій мають на меті встановити норми права, які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян, а відтак підлягають обов`язковій реєстрації у порядку, визначеному діючим законодавством.

Враховуючи, суперечливість нормативного регулювання, наведене та проаналізоване вище, як підстави застосування презумпції правомірності рішень платника (підпункт 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України), а також вимоги принципів правової визначеності та передбачуваності, Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо безпідставності зупинення реєстрації податкової накладної Товариства та протиправності рішення податкового органу від 04 травня 2018 року № 679000/39957239 про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних».

Таким чином, в мотивувальній частині постанови Верховного Суду прямо зазначено, що лист ДФС України від 21 березня 2018 року №959/99-99-07-18, єдиний документ яким визначаються критерії ризиковості платника податку, відповідність яким є підставою зупинення реєстрації податкових накладних, не є нормативним актом, а тому не може визначати критерії ризиковості як підстави для зупинення реєстрації податкових накладних.

Саме з цих підстав Верховний Суд визнав протиправним рішення контролюючого органу про зупинення реєстрації податкових накладних позивача у справі № 822/1878/18.

Відповідно до частини першої статті 36 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Відповідно до частини п`ятої статті 13 цього Закону, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Відповідно до частини шостої цієї статті, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

З урахуванням вищевикладених обставин, враховуючи висновки Верховного Суду, викладені в постановах 23.10.2018 у справі № 822/1817/18 та від 02.04.2019 у справі № 822/1878/18, суд дійшов висновку, що відповідачами не доведено правомірності оскаржуваних рішень, у зв`язку з чим, наявні підстави для визнання спірних рішень Комісії ГУ ДФС у Запорізькій області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкової накладної або відмову в такій реєстрації, протиправними та їх скасування.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача 1 зареєструвати податкові накладні, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 28 Порядку № 117, податкова накладна / розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

Враховуючи, що судом встановлено відсутність у відповідачів правових підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та подальшої відмови у такій реєстрації, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача 1 зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №3 від 28.01.2019 та податкову накладну №8 від 31.01.2019.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням викладених обставин позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина 1 статті 143 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, судові витрати зі сплати судового збору слід відшкодувати ТОВ «ВО «Запоріжресурс» солідарно за рахунок бюджетних асигнувань ДФС України та ГУ ДФС у Запорізькій області.

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче об`єднання Запоріжресурс» (вул. Макаренка, буд. 9, м.Запоріжжя, 69032) до Державної фіскальної служби України (Львівська площа, буд. 8, м. Київ, 04053) та Головного управління ДФС у Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 166, м. Запоріжжя, 69107) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення комісії Головного управління ДФС у Запорізькій області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, №1076336/34748425 від 13.02.2019 про відмову в реєстрації податкової накладної №3 від 28.01.2019 та №1076337/34748425 від 13.02.2019 про відмову в реєстрації податкової накладної №8 від 31.01.2019.

Зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні №3 від 28.01.2019 та №8 від 31.01.2019, складені Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробниче об`єднання Запоріжресурс».

Стягнути солідарно за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України (Львівська площа, 8, м. Київ, 04053, ) та Головного управління ДФС у Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 166, м. Запоріжжя, 69107, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче об`єднання Запоріжресурс» (вул. Макаренка, буд. 9, м. Запоріжжя, 69032, ) сплачений судовий збір у сумі 7684,00 грн. (сім тисяч шістсот вісімдесят чотири гривні 00 коп.).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення у повному обсязі виготовлено та підписано 26.06.2019 року.

Суддя Р.В. Кисіль