Справа № 803/546/17
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2019-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 року ЛуцькСправа № 803/546/17

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ксензюка А.Я.,

при секретарі судового засідання Новак Л.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача-1 Федорчук І.Ю.,

розглянувши в судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Волинській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2 , позивач) звернулася з адміністративним позовом до Луцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області (далі - ГУ ДФС у Волинській області, відповідач), Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області (далі - ГУ ДКС України у Волинській області) про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення № від 31 березня 2017 року та стягнення 305 627,00 грн бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (далі - ПДВ).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Луцькою ОДПІ проведена документальна позапланова виїзна перевірка правомірності нарахування суб`єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_2 сум бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку за грудень 2016 року, що виникло за рахунок від`ємного значення ПДВ, що декларувалося в грудні 2016 року, про що складено акт № 611/03-20-17-03-06/НОМЕР_8 від 17 березня 2017 року.

Перевіркою встановлено порушення позивачем пункту 198.5 статті 198, пунктів 200.1, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України (далі - ПК України), в результаті чого позивачем завищено суму бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку у податковій декларації за грудень 2016 року на суму 305 627 грн.

На підставі акта перевірки № 611/03-20-17-03-06/НОМЕР_8 від 17 березня 2017 року Луцькою ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення № від 31 березня 2017 року, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ на 305 627 грн і застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 152 813 грн 50 коп.

Позивач не погоджується із висновками акту перевірки та податковим повідомленням-рішенням № від 31 березня 2017 року з тих підстав, що відповідач неправильно трактує норми податкового законодавства, пов`язані порядком реєстрації транспортних засобів на фізичних осіб-підприємців і фізичних осіб. Правилами державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року №1388, передбачено, що державна реєстрація транспортних засобів здійснюється лише за фізичною або юридичною особою, відтак державна реєстрація придбаних транспортних засобів проводилася за позивачем як за фізичною особою, а не як за суб`єктом господарювання. Вважає, що реєстрація транспортного засобу за фізичною особою не може позбавити таку особу, як суб`єкта господарювання, права на включення суми сплаченого податку на додану вартість до складу податкового кредиту.

Ухвалою суду від 25 травня 2017 року замінено неналежного відповідача - Луцьку об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Волинській області на належного - Головне управління ДФС у Волинській області (а. с. 53).

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 08 червня 2017 року адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Волинській області від 31 березня 2017 року № . У задоволенні решти позовних вимог відмовити. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2017 року постанову Волинського окружного адміністративного суду від 08 червня 2017 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 19 березня 2019 року, постанову Волинського окружного адміністративного суду від 08 червня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2017 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

24 квітня 2019 року вказана адміністративна справа надійшла до Волинського окружного адміністративного суду та автоматизованою системою документообігу суду визначено головуючого суддю для її розгляду Ксензюка А.Я. Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 02 травня 2019 року справу прийнято до провадження, ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 12:15 год. 23 травня 2019 року.

У підготовчому засіданні 23 травня 2019 року зв`язку з необхідністю отримання додаткових доказів оголошено перерву до 10:00 11 червня 2019 року.

У підготовчому засіданні представником позивача заявлено клопотання про зменшення позовних вимог в частині стягнення з Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області 305 627,00 грн бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у зв`язку з виплатою.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 11 червня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 10:00 18 червня 2019 року.

У поданому відзиві на позовну заяві від 14 травня 2019 року №2130/03-20-10-02-07 представник відповідача ГУ ДФС у Волинській області заперечила позовні вимоги та зазначила, що за результатами документальної позапланової виїзної перевірки встановлено, що підприємцем ОСОБА_2 в порушення пункту 198.5 статті 198, пунктів 200.1, 200.4 «б» статті 200 Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями) (далі - ПК України) завищено суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за грудень 2016 року на суму ПДВ 305627,00 грн.

Зокрема, в ході проведення перевірки встановлено придбання позивачем транспортних: сідельний тягач RENAULT PREMIYM 2012 року на суму ПДВ 128 674,89 грн., ВМД №205070000/2016/049122 від 13.12.2016 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_1 від 15.12.2016 року ( НОМЕР_2 ); сідельний тягач RENAULT PREMIYM 2012 року на суму ПДВ 128674,89 грн., ВМД №205070000/2016/049122 від 13.12.2016 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 від 15.12.2016 року (НОМЕР_4 ); напівпричіп тентований «SCHMITZ» 2012 року на суму ПДВ 48 277,7 грн., ВМД №205070000/2016/049124 від 14.12.2016 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_5 від 15.12.2016 року ( НОМЕР_6 ). Звертає увагу, що дані транспортні засоби зареєстровані на фізичну особу ОСОБА_2 Враховуючи те, що суб`єктом права власності на придбані вантажні автомобілі є фізична особа (громадянин), а не фізична особа-підприємець, яка здійснювала оплату за придбання вантажного автомобіля, то таким чином фактично здійснювалась передача вантажного автомобіля від фізичної особи-підприємця у приватну власність фізичної особи. Так, до податкового кредиту фізичної особи-підприємця можливе включення сум податку на додану вартість по транспортним засобам, зареєстрованим лише на суб`єкта господарювання (а не на приватну особу) за умови використання в оподатковуваних операціях. Крім того, фізична особа-підприємець при придбанні вантажного автомобіля має право включити до складу податкового кредиту суму ПДВ з вартості вантажного автомобіля при наявності належним чином складеної та зареєстрованої в ЄРПН податкової накладної та задекларувати бюджетне відшкодування з ПДВ. При цьому фізична особа-підприємець зобов`язана нарахувати податкові зобов`язання з ПДВ, виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 188.1 статті 188 ПК України та скласти податкову накладну на дату набуття права приватної власності на вантажний автомобіль фізичною особою (громадянином) і зареєструвати її в ЄРПН в терміни, встановлені Кодексом для такої реєстрації, що позивачем зроблено не було, тому перевіркою достовірно встановлено заниження податкових зобов`язань зазначених у декларації з ПДВ за грудень 2016 року на суму 305 627 грн. Відтак просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

У відповіді на відзив від 22 травня 2019 року позивач підтримала обгрунтування, викладені в позовній заяві. Крім того, зазначила, що будь-якого «постачання товару» між громадянкою ОСОБА_2 і ФОП ОСОБА_2 не було і бути не могло, а подібного роду «аргументи» базуються виключно на тому, що чинне законодавство не передбачає реєстрацію транспортного засобу за фізичною особою-підприємцем. Також стверджує, що не використовувала і не використовує придбані транспортні засоби (сідельні тягачі та напівпричепи) для інших, не пов`язаних з безпосередньою господарською діяльністю КВЕД 49.41 «Вантажний автомобільний транспорт» потреб, про що листи ЛНТУ та ТзОВ «Преміум Тракс Луцьк ЛТД». Тобто транспортні засоби використовуються нею виключно в оподатковуваних операціях, про що свідчать товарно-транспортні накладні (CMR), акти виконаних робіт (наданих послуг). З огляду на що просить позов задовольнити.

У запереченнях на відповідь на відзив від 30 травня 2019 року №2411/03-20-10-02-06 представник відповідача підтримала обгрунтування своїх заперечень на позовну заяву, викладені у відзиві на позов.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача ГУ ДФС у Волинській області в судовому засіданні позову не визнали з мотивів, викладених у письмових заявах по суті позову.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ГУ ДФС у Волинській області проведена документальна позапланова виїзна перевірка правомірності нарахування суб`єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_2 сум бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку за грудень 2016 року, що виникло за рахунок від`ємного значення ПДВ, що декларувалося в грудні 2016 року, за результатами якої складено акт №611/03-20-17-03-06/НОМЕР_8 від 17 березня 2017 року (а. с. 7-16).

Відповідно до висновків вказаного акта перевірки контролюючим органом виявлено порушення пункту 198.5 статті 198, пункту 199.1 статті 199, пунктів 200.1, 200.4 статті 200 ПК України, в результаті чого ФОП ОСОБА_2 завищено суму бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку у податковій декларації за грудень 2016 року на суму 305 627 грн.

На підставі акта перевірки № 611/03-20-17-03-06/НОМЕР_8 від 17 березня 2017 року ГУ ДФС у Волинській області прийнято податкове повідомлення-рішення № від 31 березня 2017 року, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ на 305 627,00 грн і застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 152 813,50 грн. (а. с. 6).

Висновки контролюючого органу про завищення позивачем суми бюджетного відшкодування з ПДВ за грудень 2016 року на суму 305 627,00 грн базуються на тому, що у податковій декларації з податку на додану вартість за грудень 2016 року позивачем у складі податкового кредиту було неправомірно відображено суму ПДВ, яка сформована за наслідками операції з придбання транспортних засобів (сідельний тягач марки «RENAULT» модель «PREMIYM» 2012 року випуску, сума ПДВ - 128 674,89 грн., сідельний тягач марки «RENAULT» модель «PREMIYM» 2012 року випуску, сума ПДВ - 128 674,89 грн., напівпричіп тентований «SCHMITZ» 2012 року випуску, сума ПДВ - 48 277,70 грн., оскільки придбані транспортні засоби не використовувались позивачем в подальшій господарській діяльності та зареєстровані на фізичну особу ОСОБА_2

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до підпункту «а» пункту 198.5 статті 198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) та місце постачання яких розташоване за межами митної території України; б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу); в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню) регламентовано статтею 200 Податкового кодексу України.

Так, відповідно до статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом (пункт 200.2).

У відповідності до вимог пункту 200.4 статті 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації,

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Як встановлено судом, постачальником «Jakob Dietrich e.K. Internationale Spedition und Osteuropa Logistik» на користь позивача поставлено напівпричіп тентований марки «SCHMITZ» 2012 року випуску, сума ввізного мита - 16 841,06 грн, сума ПДВ - 48 277,70 грн, що стверджується митною декларацією від 14 грудня 2016 року (а. с. 41-42). Постачальником «RENAULT TRUCKS S.A.S.» на користь позивача поставлено два тягача сідельних марки «RENAULT» модель «PREMIYM» 2012 року випуску, сума ввізного мита - по 44 886,59 грн, сума ПДВ - по 128 674,89 грн, що стверджується митними деклараціями від 13 грудня 2016 року (а. с. 44-49).

У декларації з податку на додану вартість за грудень 2016 року до податкового кредиту позивачем включено суми ПДВ, сплачені при ввезенні транспортних засобів на митну територію України загальною вартістю 305 627 грн.

Таким чином, факт придбання транспортних засіб ФОП ОСОБА_2 підтверджено належними доказами, не заперечено і не спростовано особами, які беруть участь у справі.

Суд критично оцінює висновки контролюючого органу щодо можливості використання підприємцем в оподатковуваних операціях придбаних транспортних засобів лише в тому випадку, якщо вони зареєстровані на суб`єкта господарювання, а не на приватну особу з огляду на наступне.

Згідно з відомостями, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основним видом діяльності фізичної особи-підприємця Гупало Л. В. є «вантажний автомобільний транспорт».

Судом встановлено, що 15 лютого 2016 року позивачем проведено державну реєстрацію придбаних транспортних засобів, про що видані відповідні свідоцтва: серії НОМЕР_9, серії НОМЕР_10, серії НОМЕР_11 (а. с. 39, 40, 43).

Згідно з вказаними свідоцтвами власником транспортних засобів є ОСОБА_2

Процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів здійснюється відповідно до вимог Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07.09.1998 року. Згідно із пунктом 6 цього Порядку транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами в сервісних центрах МВС. Транспортні засоби, що належать фізичним особам-підприємцям, реєструються за ними як за фізичними особами.

Отже, як вбачається зі змісту даної норми, транспортні засоби реєструються за їх власниками (фізичними чи юридичними особами), а реєстрація за фізичними особами-підприємцями не передбачена. Тому у свідоцтвах про реєстрацію транспортних засобів не може зазначатися як їх власник фізична особа-підприємець. При цьому, неможливість державної реєстрації транспортних засобів за фізичними особами-підприємцями не позбавляє права таких осіб на податковий кредит за операціями з придбання транспортних засобів, якщо були дотримані умови його формування, визначені ПК України.

Вказане кореспондується з нормами чинного законодавства, яке регламентує право власності фізичних осіб, уточнюючи його, та не обмежує можливості використовувати транспортні засоби у підприємницькій діяльності для реалізації прав власника.

Статтею 51 Цивільного кодексу України встановлено, що до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Податковим законодавством не встановлено особливих умов для формування податкового кредиту для фізичних осіб-суб`єктів господарювання, зареєстрованих платниками податку.

Водночас згідно наданих у судовому засіданні представником позивача пояснень слідує, що позивачем транспортні засоби використовуються у її господарській діяльності, що також підтверджується копіями актів здачі-прийняття робіт (надання послуг), міжнародними товарно-транспортними накладними (CMR), з яких слідує, що позивачем здійснюється міжнародне перевезення товарів (а. с. 55-60), а також листами Луцького національного технічного університету від 13 червня 2019 року №856-03-35 (а. с. 172) та ТзОВ «Преміум Тракс Луцьк ЛТД» від 03 серпня 2018 року №03/08-1 (а. с. 171).

За приписами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про безпідставність висновків ГУ ДФС у Волинській області щодо завищення позивачем суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у податковій декларації за грудень 2016 року на суму ПДВ 305 627,00 грн, відтак оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 31 березня 2017 року № є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 4 584,40 грн, сплачений позивачем згідно платіжного доручення №6634 від 26 квітня 2017 року.

Керуючись статтями 139, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Волинській області від 31 березня 2017 року № .

Стягнути на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_8 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, будинок 4, ) 4 584 грн 40 коп. (чотири тисячі п`ятсот вісімдесят чотири грн 40 коп.). понесених витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.Я. Ксензюк

Повне судове рішення складено 25 червня 2019 року.