Справа № 160/3847/19
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2019-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 червня 2019 року Справа № 160/3847/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Дєєва М.В., при секретарі судового засідання - Сергієнко В.Ю., за участю: представника позивача Бакум Г.О., представника відповідача Бохан О.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДСЕРВІС-ГРУП»
до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області
про визнання протиправним та скасування припису, -
25.04.2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДСЕРВІС-ГРУП» до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування припису Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про усунення виявлених порушень №ДН1658/249/АВ/П від 30.10.2018 року.
В обґрунтування своїх вимог позивач, зазначив, що припис є неправомірним та підлягає скасуванню, оскільки не відповідає чинному законодавству та прийнятий на підставі хибних висновків, до яких дійшов відповідач в ході проведення перевірки.
03.05.2019 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.
22.05.2019 року від Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що була проведена перевірка позивача, в ході якої встановлені порушення вимог діючого законодавства. За наслідками встановлених порушень відповідачем складено акт перевірки та винесено оскаржуваний припис. Відповідач вважає, що оскаржуваний припис є правомірним, та таким, що винесено відповідно до вимог діючого законодавства, у зв`язку з чим, підстави для його скасування відсутні.
28.05.2019 року від позивача надійшла відповідь на відзив відповідно до якої вказано, що позивач заперечує всі доводи відповідача неведені у відзиві на позовну заяву, оскільки судовим рішенням щодо оскарження постанови про накладення штрафу було встановлено відсутність порушень позивачем законодавства про працю.
29.05.2019 року у підготовчому судовому засіданні було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.
13.06.2019 року у судовому засіданні представник позивача просив задовольнити позовні вимоги, при цьому посилаючись на доводи наведені у позовній заяві та відповіді на відзив.
Представник відповідача у судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог, при цьому посилаючись на доводи наведені у відзиві на позовну заяву.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено, що в період з 05.10.2018 року по 08.10.2018 року на підставі направлення на проведення інспекційного відвідування та службового посвідчення головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, застрахованих осіб, зайнятість, працевлаштування інвалідів та з питань дитячої праці у Дніпропетровському регіоні Уріщенко А.В. було проведено інспекційне відвідування Товариства з обмеженою відповідальністю «Будсервіс-груп».
За результатами інспекційного відвідування складено акт №ДН1658/249/АВ від 08.10.2018 року, відповідно до якого встановлено порушення позивачем вимог трудового законодавства.
На підставі висновків акта №ДН1658/249/АВ від 08.10.2018 року складено припис №ДН1658/249/АВ/П від 30.10.2018 року, відповідно до якого зобов`язано позивача усунути порушення, а саме:
- ч.6 ст.95 КЗпП України, ст.33 Закону України «Про оплату праці», п.4 Постанови КМУ «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» привести у відповідність нарахування та виплату індексації грошових доходів працівникам товариства;
- ст. 83 КЗпП України привести у відповідність нарахування та виплату грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки;
- ст.116 КЗпП України привести у відповідність проведення остаточного розрахунку з ОСОБА_1 .;
- ч.2 ст.30 Закону України «Про оплату праці» привести у відповідність ведення достовірного бухгалтерського обліку витрат на оплату праці;
- ст.96 КЗпП України привести у відповідність посадові оклади працівникам товариства.
Позивач не погоджується із вказаним приписом та вважає його протиправним та таким, що не відповідає вимогам законодавства, що і стало підставою для звернення з даною позовною заявою до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 1 статті 259 Кодексу законів про працю України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Таким органом, згідно з Положенням про Державну інспекцію з питань праці України, затвердженим Указом Президента України від 06.04.2011 року №386/2011, є Державна інспекція з питань праці України, яка здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.
Відповідно до пункту 7 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року №96 (далі - Положення №96), Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області є територіальним органом Державної служби України з питань праці та діє на підставі Положення про таке управління.
Згідно з підпунктом 6 пункту 4 Положення №96, Державна служба України з питань праці здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.
Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) регулюються Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі Закон).
Відповідно до статті 2 Закону, дія цього Закону поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Відповідно до частини 1 статті 6 Закону, підставами для здійснення позапланових заходів є, зокрема звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється виключно за погодженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.
У такому разі перед початком здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) посадові особи органів державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі, крім документів, передбачених цим Законом, додатково копію погодження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу на проведення такої перевірки. Суб`єкти господарювання мають право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходів державного нагляду (контролю), якщо вони не пред`явили документи, передбачені цим абзацом.
Під час проведення позапланового заходу з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов`язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення заходу державного нагляду (контролю).
Частинами 1, 2 статті 7 Закону передбачено, що для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.
На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою.
Відповідно до статті 259 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до підпункту 4 пункту 5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 року № 295, інспекційні відвідування проводяться: за рішенням суду, повідомленням правоохоронних органів про порушення законодавства про працю.
Згідно пункту 19 вказаного порядку, за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.
Таким чином, відповідач, як контролюючий орган у сфері додержання законодавства про працю, у разі виявлення порушень законодавства про працю та загальнообов`язкове державне соціальне страхування, повинен виносити приписи про усунення виявлених порушень, як це передбачено Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 року № 295.
З матеріалів справи вбачається, що під час проведення перевірки позивача були виявлені порушення законодавства про працю наведені у висновках акта перевірки, та на підставі встановлених порушень було винесено оскаржуваний припис, відповідно до якого приписано усунути порушення, а саме: - ч.6 ст.95 КЗпП України, ст.33 Закону України «Про оплату праці», п.4 Постанови КМУ «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» привести у відповідність нарахування та виплату індексації грошових доходів працівникам товариства; - ст. 83 КЗпП України привести у відповідність нарахування та виплату грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки; - ст.116 КЗпП України привести у відповідність проведення остаточного розрахунку з ОСОБА_1 ; - ч.2 ст.30 Закону України «Про оплату праці» привести у відповідність ведення достовірного бухгалтерського обліку витрат на оплату праці; - ст.96 КЗпП України привести у відповідність посадові оклади працівникам товариства.
Вирішуючи питання щодо наявності порушення трудового законодавства з боку позивача, суд зазначає наступне.
З матеріалів справи вбачається, що на підставі висновків акту №ДН1658/249/АВ від 08.10.2018 року було прийнято постанови про накладення штрафу №ДН1658/249/АВ/ІП-ФС/672 від 30.10.2018 року (штраф за незабезпечення достовірного бухгалтерського обліку витрат на оплату праці), №ДН1658/249/АВ/ІП-ФС/673 від 30.10.2018 року (штраф за не відповідність проведення остаточного розрахунку з ОСОБА_1 .), №ДН1658/249/АВ/ІП-ФС/674 від 30.10.2018 року (штраф за не відповідність нарахування та виплату грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки), №ДН1658/249/АВ/ІП-ФС/675 від 30.10.2018 року (штраф за не відповідність нарахування та виплату індексації грошових доходів працівникам товариства).
Судом встановлено, що вищевказані постанови про накладення штрафу прийняті на підставі порушень визначених в акті перевірки №ДН1658/249/АВ від 08.10.2018 року були оскаржені у судовому порядку.
Так, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.02.2019 року по справі №160/8759/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будсервіс-Груп» до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування постанов, позов задоволено частково, визнано протиправною та скасувано постанову Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області № ДН1658/249/АВ/ТД-ФС/673 від 30.10.2018 року про накладення на Товариства з обмеженою відповідальністю «Будсервіс-Груп» штрафу в розмірі 111 690,00 грн., в решті позовних вимог відмовлено.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 02.05.2019 року по справі №160/8759/18 було скасовано рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.02.2019 року по справі №160/8759/18 в частині відмови у задоволенні позовних вимог та визнано протиправними та скасовано постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу на Товариство з обмеженою відповідальністю «Будсервіс-Груп»: № ДН1658/249/АВ/ІП-ФС/672 від 30.10.2018 року у розмірі 3723,00 грн., № ДН1658/249/АВ/ІП-ФС/674 від 30.10.2018 року у розмірі 11 169,00 грн., № ДН1658/249/АВ/ІП-ФС/675 від 30.10.2018 року у розмірі 744 600,00 грн., в іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Так, у вищевказаному судовому рішенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.02.2019 року, щодо постанови № ДН1658/249/АВ/ТД-ФС/673 від 30.10.2018 року, встановлено: « що відповідачем не надано належних доказів виконання ОСОБА_2 26.06.2018 року обов`язків директора ТОВ «БУДСЕРВІС-ГРУП», оскільки станом на 26.06.2018 року виконання вказаних обов`язків було покладено на ОСОБА_3 .
Наявність підпису ОСОБА_2 на актах виконаних робіт (а.с.43,44), первісно датованих 26.06.2018 року, не є належним доказом підтвердження виконання обов`язків директора ТОВ «БУДСЕРВІС-ГРУП», оскільки не виключає можливість технічної помилки в даті документа. Крім того, зазначені акти виконаних робіт містять виправлення дати їх складання (на 25.06.2018 року), яка засвідчена підписами сторін - ОСОБА_4 Ю. (замовник), Шаповала Р.І. (виконавець), Васюка О.В.(виконавець).
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено факт виконання ОСОБА_2 26.06.2018 року обов`язків директора ТОВ «БУДСЕРВІС-ГРУП» без укладення трудового договору».
Також, стосовно суті виявлених в ході перевірки порушень та наявності підстав для накладення на позивача штрафу Третій апеляційний адміністративний суд у постанові від 02.05.2019 року у справі 160/8759/18 встановив наступне:
«Щодо постанови про накладення штрафу №ДН1658/249/АВ/ІП-ФС/672 від 30.10.2018 року.
Матеріалами справи спростовано, що позивачем допущено наступні порушення: не врахування міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень, недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці, тобто, не забезпечення керівництвом достовірного обліку виконуваної працівником роботи та бухгалтерського обліку витрат на оплату праці у встановленому порядку.
За викладених обставин, з огляду на дотримання підприємством гарантій щодо мінімальної заробітної плати, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною та скасування Постанови ГУ Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ДН1658/249/АВ/ІП-ФС/672 від 30.10.2018 року.»
«Щодо постанови про накладення штрафу №ДН1658/249/АВ/ІП-ФС/674 від 30.10.2018 року.
Як вбачається з тексту наказу № 19-К від 15.12.2015 року, ОСОБА_1 відбув у щорічну основну відпустку тривалістю 24 календарних дні, із посиланням на норму частини 7 статті 10 Закону України «Про відпустки», однак під час проведення перевірки, інспектором праці та судом першої інстанції не враховано норму, якою передбачено можливість отримання щорічної відпустки повної тривалості до настання шестимісячного терміну безперервної роботи у перший рік роботи на даному підприємстві за бажанням працівника.
Зазначення у наказі № 62-К від 14.12.2017 року періоду роботи за який використано відпустку: з 12.11.2015 року по 11.11.2016 року також не спростовує факту використання ОСОБА_1 . 24 календаних днів відпустки.
Отже, суд першої інстанції безпідставно не врахував вказаний наказ про відпустку Кононенка А. Ю ОСОБА_5 , яким підтверджено використання працівником 24 календарних днів відпустки, за які відповідачем встановлено виплату грошової компенсації підприємством при звільненні ОСОБА_1 не за всі невикористані ним дні щорічної відпустки.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вбачає наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною та скасування Постанови ГУ Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу №ДН1658/249/АВ/ІП-ФС/674 від 30.10.2018 року.»
«Щодо постанови про накладення штрафу №ДН1658/249/АВ/ІП-ФС/675 від 30.10.2018 року.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачем проводилась індексація заробітної плати за вказаний період та суми нарахованої індексації були виплачені всім працівникам ТОВ «Будсервіс-Груп», що підтверджено бухгалтерськими документами про нарахування та виплату індексації щодо кожного працівника: розрахунково-платіжними відомостями № П-6, розрахунковими листами та на підтвердження оплати відомості розподілу виплат на відповідну дату згідно з переліком працівників.
Висновки суду першої інстанції, що з наданих позивачем документів не можливо достовірно встановити ані сум нарахувань індексації заробітної плати, ані періоду, за який вони були нараховані, ані фактичного часу їх виплати працівникам підприємства, колегія суддів оцінює критично, оскільки у випадку неможливості виділити із загального нарахування заробітної плати суми нарахованої та виплаченої індексації, інспектор праці повинен був запитати під час перевірки відповідну довідку щодо нарахування та виплати індексації по кожному працівнику.
За викладених обставин, колегія суддів вважає, що інспектор праці, з огляду на неможливість встановлення сум нарахувань індексації заробітної плати, періоду та фактичного часу їх виплати працівникам підприємства, передчасно, без повного дослідження первинної документації, дійшов висновку про порушення позивачем норм чинного трудового законодавства.»
Суд звертає увагу, що частиною 4 статті 78 КАС України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Таким чином, враховуючи вищевказане рішення по справі 160/3847/19 , яке набрало законної сили та станом на 13.06.2019 року не скасовано та відповідно до якого спростовані порушення позивачем законодавства про працю, згідно акта перевірки ДН1658/249/АВ від 08.10.2018 року, суд дійшов висновку, що оскаржуваний припис винесений Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.
Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч.1 ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Враховуючи, що адміністративний позов задоволено повністю, сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду в розмірі 1921,00 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Визнати протиправним та скасувати припис Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про усунення виявлених порушень №ДН1658/249/АВ/П від 30.10.2018 року.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 24.06.2019 року.

Суддя М.В. Дєєв