Справа № 140/343/19
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2019-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/5020/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Бруновської Н.В., Матковської З.М.,

з участю секретаря судового засідання Марцинковської О.М.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Наумчик Р.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року у справі № 140/343/19 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Волинської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Лозовським О.А. в м. Луцьку Волинської області 03.04.2019 року, згідно з протоколом судового засідання о 15:13 год., повне судове рішення складене 08.04.2019 року), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2 , позивач) звернувся з позовом до Волинської митниці ДФС (далі митниця, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 22.12.2018 року № UA205020/2018/000059/2 та картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA205020/2018/00174.

Волинський окружний адміністративний суд рішенням від 03 квітня 2019 року адміністративний позов задовольнив. Також суд стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці ДФС на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1536,80 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн.

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив відповідач, який, покликаючись на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи. Просить рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що у зв`язку з тим, що документи, подані для підтвердження митної вартості товарів не містили усіх відомостей, які підтверджують числові значення складових митної вартості, для підтвердження заявленої митної вартості декларанту було запропоновано надати додаткові документи. Однак на вказану вимогу декларант надав такі документи не в повному обсязі. З врахуванням даної обставини та у зв`язку з неможливістю застосування інших методів визначення митної вартості товару, митну вартість обґрунтовано було визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 Митного кодексу України (далі МК України, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) на підставі цінової інформації ЄАІС ДФС. При цьому, з декларантом була проведена письмова консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару. Отже, на переконання відповідача, оскаржувані рішення про коригування митної вартості товару та картка відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, є такими, що прийняті у повній відповідності до вимог чинного законодавства. Також декларанта було повідомлено про можливість випуску задекларованого товару у вільний обіг у разі його незгоди з прийнятим рішенням за умови надання гарантій, передбачених частиною 7 статті 55 МК України. Проте товар було випущено у вільний обіг за новою митною декларацією (МД), поданою декларантом, без надання таких гарантій та без зазначення у ній відомостей, які свідчать про незгоду з митною вартістю товару, визначеною митним органом, тобто позивач фактично погодившись з такою митною вартістю. За таких обставин відповідач вважає, що спір між сторонами вичерпано внаслідок погодження декларанта із митною вартістю, визначеною митним органом.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши та обговоривши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що на підставі довіреності від 08.12.2018 року, виданої ОСОБА_2 , громадянин Молдови Пєтрашишин Рувін придбав у Компанії «R/KUKLIO PREKYBOS JMONE» автомобіль марки MERCEDES-BENZ V-250, VIN код НОМЕР_1 , рік випуску 2016, реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартістю 20000 Євро, на який 10.12.2018 року митним органом Литовської Республіки була оформлена експортна декларація MRN 18LTKC0100EK182E55 і транспортний засіб був вивезений за межі ОСОБА_3 .

Для ввезення даного автомобіля в Україну митний брокер ТзОВ «Волекспоброк» подав Волинській митниці ДФС попередню декларація форми EE№UА205020/2018/022293 про очікування транспортного засобу позивачем.

На підтвердження обґрунтованості заявленої у МД UA205020/2018/022339 митної вартості товарів та обраного методу її визначення, разом з декларацією декларант надав митному органу документи, які посвідчують підстави придбання товару, його і кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування, а саме: рахунок-фактуру від 10.12.2018 року № KUK18161, висновок експерта від 12.12.2018 року № 4307, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 17.10.2018 року № НОМЕР_3 , договір доручення від 08.12.2018 року № ННР606254, експертну декларацію від 10.12.2018 року.

За результатами аналізу поданої декларантом позивача до митного оформлення МД та долучених документів Автоматизованою системою аналізу та управління ризиками (АСАУР) в автоматичному режимі було згенеровано ряд ризиків, зокрема, щодо перевірки поданих товаросупровідних та товаротранспортних документів; контролю правильності визначення митної вартості товарів; витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів; проведення митного огляду транспортного засобу; забезпечення ідентифікації товарів та/або транспортних засобів шляхом здійснення цифрової фотозйомки. За результатами опрацювання згенерованих профілів ризику відповідачем встановлено, що митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів. Обов`язкове направлення запиту до спеціалізованого підрозділу, а також звернення до підрозділу ДФС для визначення митної вартості за VIN-кодами: НОМЕР_1 , валюта ЕUR, вартість 36250. Також при перевірці документів митницею встановлено, що подані документи містять розбіжності, а саме: під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товару встановлено, що декларантом її заявлено за 1 методом за ціною договору на рівні 632272,94 грн., що дорівнює 20050 Євро. При цьому, фактурна вартість ввезеного транспортного засобу згідно рахунку-фактури від 10.12.2018 року та ЄД від 10.12.2018 року дорівнює 20000 Євро. Також при розрахунку заявленої митної вартості товару декларантом додано до фактурної вартості 50 Євро, які не підтверджені жодним документом. Також наявні розбіжності про власника транспортного засобу в технічному паспорті на автомобіль та в рахунку-фактурі від 10.12.2018 року та експортній декларації.

Декларанту було запропоновано в десятиденний термін надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме: договори, (угоди, контракти) з третіми особами, пов`язані з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам, пов`язаних з виконанням умов договору; рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних з виконанням умов договору; виписки з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця; висновки про вартість та якісні характеристики оцінювального товару; каталоги, специфікації, технічну документацію виробника товару; інші додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

22.12.2018 року ТзОВ «Волекспоброк» повідомило митницю про неможливість подання витребуваних документів та просило прийняти рішення без врахування термінів, визначених статтею 53 МК України.

У зв`язку з ненаданням позивачем зазначених вище документів, 22.12.2018 року Волинська митниці ДФС прийняла рішення № UA205020/2018/000059/2 про коригування митної вартості товарів, яким визначено митну вартість автомобіля MERCEDES-BENZ V-250, VIN код НОМЕР_1 , рік випуску 2016, реєстраційний номер НОМЕР_4 / НОМЕР_5 у розмірі 36250 Євро замість 20000 Євро, що була заявлена декларантом. Також у даному рішенні було зазначено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом. В обґрунтування рішення відповідач вказав, що у зв`язку з тим, що документи, подані для підтвердження митної вартості товарів не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також у зв`язку із спрацюванням ризиків АСАУР, з посиланням на статті 53, 54 МК України, наказ ДФС України від 28.11.2018 року № 780 для підтвердження заявленої митної вартості декларанту було запропоновано надати договори, (угоди, контракти) з третіми особами, пов`язані з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам, пов`язаних з виконанням умов договору; рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних з виконанням умов договору; виписки з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця; висновки про вартість та якісні характеристики оцінювального товару; каталоги, специфікації, технічну документацію виробника товару; інші додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої митної вартості товару. Однак декларант відмовився від надання додаткових документів, про що повідомив листом від 22.12.2018 року. Також у рішенні вказано, що керуючись частиною шостою статті 54 МК України та у зв`язку із неподанням декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 МК України, митниця може відмовити у визнанні заявленої декларантом митної вартості. За умови надання згідно зі статтею 53 МК України документів, витребуваних митницею, які містять достовірну, об`єктивну інформацію, яка підлягає обчисленню і підтверджує правильність обрання методу визначення митної вартості, митну вартість може бути визнано. У зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (стаття 59 МК України) та методу 2б (стаття 60 МК України) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (стаття 62 МК України) та методу 2г (стаття 63 МК України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України на підставі цінової інформації, наявної в електронному довіднику Schwacke NET та відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092, у редакції наказу Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.07.2009 року № 1335/5/1159. Рівень митної вартості був встановлений у розмірі 36250 Євро. Крім того, у рішенні декларанту роз`яснено право звернутися до митного органу з проханням випустити товари, що декларуються у вільний обіг за умови надання гарантій відповідно до розділу Х Митного кодексу України.

Крім того, на підставі зазначеного рішення про коригування митної вартості відповідач видав картку відмови у прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 22.12.2018 року № UA205020/2018/00174, в якій, зокрема, було роз`яснено можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення після приведення рівня митної вартості в графах 12, 45 ВМД у відповідності до рішення про визнання митної вартості від 22.12.2018 року № UA205020/2018/000059/2.

Як встановлено судом, товар (автомобіль) було випущено у вільний обіг згідно з МД від 03.01.2019 року № UA205020/2019/000046 без надання гарантій, передбачених частиною 7 статті 55 МК України, а також позивач доплатив митні платежі в розмірі 168632,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з наступного. Відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, а також використав виключно інформацію, наявну в електронному довіднику Schwacke NET. При цьому обов`язком митного органу у разі незгоди із заявленою декларантом митною вартістю є проведення консультацій з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та послідовний вибір методів з обґрунтуванням причин неможливості застосування кожного з попередніх методів. Однак доказів проведення такої консультації у належний спосіб відповідач суду не надав. Крім того, на думку суду, витребування митним органом додаткових документів має відбуватися у випадку наявності обґрунтованого сумніву у достовірності поданих декларантом відомостей. Водночас, у поданих декларантом документах були відсутні ознаки підробки та містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари, та що підтверджують можливість визначення митної вартості за першим методом (ціною договору). Таким чином, оскільки відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, суд дійшов висновку, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів і картка відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є необґрунтованими та підлягають скасуванню.

Колегія суддів апеляційного суду вважає такі висновки суду першої інстанції помилковими і необґрунтованими, зважаючи на наступне.

Статтею 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини першої статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з частинами першою-четвертою та шостою статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: 1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються: у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно з частиною першою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Отже, відповідно до змісту наведених норм, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів: 1) визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи 2) приймає письмове рішення про її коригування, а також 3) випускає у вільний обіг товари, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням про коригування митної вартості товарів за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів, а у разі незгоди за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій.

Відповідно до частини сьомої статті 55 МК України у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Частиною другою статті 310 МК України передбачено, що фінансові гарантії надаються: 1) у вигляді документа (викладеного в письмовій або електронній формі зобов`язання гаранта сплатити визначені суми митних платежів на вимогу органу доходів і зборів); 2) у вигляді внесення декларантом, уповноваженою ним особою, перевізником або гарантом грошової застави на відповідний рахунок органу доходів і зборів.

Згідно із частиною сьомою статті 307 МК України вивільнення (повернення) фінансової гарантії здійснюється не пізніше двох годин після отримання відповідним органом доходів і зборів підтвердження фактичного виконання зобов`язань, забезпечених гарантією, а згідно з пунктом 4 частини одинадцятої статті 311 МК України підтвердженням фактичного виконання зобов`язань, забезпечених гарантією, є виконання зобов`язання із сплати митних платежів у разі коригування митної вартості відповідно до розділу III цього Кодексу.

Таким чином, наведеними нормами передбачено, що у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням про збільшення митної вартості товару, крім сплати митних платежів із заявленої в декларації митної вартості, декларант або уповноважена ним особа гарантують сплату визначеної митним органом різниці митних платежів, розрахованих з митної вартості.

Частинами восьмою-дев`ятою статті 55 МК України передбачено, що протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.

Відповідно до частин першої-другої статті 263 МК України митна декларація подається органу доходів і зборів, який здійснює митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, протягом 10 робочих днів з дати доставлення цих товарів, транспортних засобів до зазначеного органу.

У разі відмови у прийнятті митної декларації або в митному оформленні товарів, у тому числі у зв`язку з прийняттям органом доходів і зборів рішення про коригування митної вартості товарів нова митна декларація подається органу доходів і зборів, який здійснює митне оформлення товарів, не пізніше 10 робочих днів з дати такої відмови, якщо товари протягом зазначеного часу не розміщено на складі тимчасового зберігання чи на складі органу доходів і зборів.

Тобто у випадку прийняття органом доходів і зборів рішення про коригування митної вартості товарів декларант або уповноважена ним особа не пізніше 10 робочих днів з дати прийняття такого рішення подає нову митну декларацію .

Правила заповнення граф митних декларацій на бланках єдиного адміністративного документа форми МД-2 (далі - ЄАД), додаткових аркушів до нього форми МД-3, специфікації форми МД-8, порядок унесення відомостей до доповнення форми МД-6, випадки застосування специфікації, а також порядок оформлення, розподілу та використання аркушів МД форм МД-2, МД-3, МД-6, МД-8.П врегульовано Порядком заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 року № 651, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.08.2012 року за № 1372/21684 (далі - Порядок №651).

Так, відповідно до глави 2 розділу ІІ «Заповнення граф митних декларацій» Порядку № 651 графа 43 «Метод визначення вартості» заповнюється в разі заявлення товарів у митний режим імпорту або в інший, відмінний від митного режиму імпорту, митний режим, зі справлянням митних платежів. У лівому підрозділі графи зазначається порядковий номер методу визначення митної вартості, що використовувався. У разі наявності чинного рішення про коригування митної вартості товарів у правому підрозділі графи зазначається порядковий номер методу визначення митної вартості, що використовувався митним органом.

Отже, у графі 43 нової митної декларації декларант (уповноважена особа) зазначає два порядкових номери методів визначення митної вартості, що використовувалися, а саме: у лівому підрозділі порядковий номер методу визначення митної вартості, який застосовано декларантом або уповноваженою ним особою, а у правому підрозділі порядковий номер методу визначення митної вартості, який застосований митним органом у прийнятому рішенні про коригування митної вартості товарів.

Уграфі 45 «Коригування» зазначається у валюті України заявлена митна вартість товару.

Графа 47 «Нарахування платежів» заповнюється у разі сплати (необхідності застосування заходів забезпечення сплати відповідно до розділу X Митного кодексу України) митних платежів та/або сплати за МД єдиного збору, що справляється в пунктах пропуску через державний кордон України, та/або сплати плати.

При оформленні МД у разі прийняття рішення про коригування митної вартості товарів у випадку, передбаченому статтею 55 Митного кодексу України, відображення сум митних платежів здійснюється у графі 47 окремими рядками, а саме: митні платежі, нараховані згідно з митною вартістю, визначеною декларантом, що підлягають сплаті до державного бюджету; митні платежі, нараховані згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; різниця між сумами платежів, нарахованих згідно з митною вартістю, визначеною декларантом, та митною вартістю, визначеною митним органом, сплата якої забезпечується шляхом надання гарантій відповідно до розділу X Митного кодексу України.

Графа В «Подробиці розрахунків» заповнюється у разі сплати (застосування заходів забезпечення сплати відповідно до розділу X Митного кодексу України) митних платежів та/або сплати єдиного збору та/або сплати плати. У графі зазначаються зокрема: код виду платежу відповідно до класифікатора видів надходжень бюджету, що контролюються митними органами; загальна сума платежу за цим кодом, що включає в себе суми відповідного платежу за ЄАД і кожним додатковим аркушем МД, що підлягає перерахуванню до державного бюджету, або на яку надано забезпечення сплати митних платежів; у разі забезпечення сплати митних платежів шляхом надання гарантом фінансової гарантії у вигляді документа зазначається код за ЄДРПОУ гаранта та номер (номери) відповідних гарантійних документів (можуть зазначатись у графі посадовою особою митного органу при електронному декларуванні в електронній МД, а у МД на паперовому носії від руки з подальшим унесенням цих відомостей до електронної копії МД).

Отже, враховуючи наведені правила заповнення МД, апеляційний суд зазначає, що якщо особа, яка придбала та імпортує товар на митну територію України, не погоджується з митною вартістю, визначеною митним органом в рішенні про коригування митної вартості товару, така особа має можливість скористатись правом випущення товару у вільний обіг на умовах, визначених частиною сьомою статті 55 МК України (сплати самостійно нарахованих митних платежів та різниці між ними і митними платежами, нарахованими митним органом) та подати нову МД з відповідними застереженнями.

В свою чергу, митний орган при здійсненні перевірки нової митної декларації може встановити наявність чи відсутність рішення про коригування митної вартості товару та погодження декларанта (уповноваженої особи) із митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів, або непогодження із такою митною вартістю, вказаною у рішенні про коригування митної вартості, а також застосування декларантом чи уповноваженою ним особою порядку узгодження митної вартості, визначеної частиною сьомою статті 55 Митного кодексу України, шляхом: проставлення відповідних відміток у лівому та правому підрозділах графи 43 «Код МВВ» митної декларації; надання декларантом гарантії шляхом забезпечення сплати різниці між самостійно визначеною сумою митних платежів та сумою митних платежів, що нарахована митним органом та проставлення відповідних відміток у графах 47 «Нарахування платежів» та В «Подробиці розрахунків» митної декларації.

Як описано вище, після винесення Волинською митницею ДФС оскаржуваних рішення про коригування митної вартості товарів від 22.12.2018 року № UA205020/2018/000059/2 та картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA205020/2018/00174, декларант ТзОВ «Волекспоброк» подало в інтересах ОСОБА_2 нову МД від 03.01.2019 року № UA205020/2019/000046, згідно з якою товар (автомобіль) було випущено у вільний обіг згідно.

При цьому, як встановлено судом і не заперечує позивач, товар було випущено без надання гарантій, передбачених частиною 7 статті 55 МК України, а також позивач доплатив митні платежі в розмірі 168632,00 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією квитанції від 03.01.2019 року № N04ZI35095.

Крім того, дослідивши зміст МД від 03.01.2019 року № UA205020/2019/000046, апеляційний суд зазначає наступне.

У вказаній митній декларації в графі 12 «Відомість про вартість» зазначено 1199637,50 грн; у лівому підрозділі графи 43 «Код МВВ» декларантом вказано метод визначення митної вартості товарів 6 (резервний метод); у графі 45 «Коригування» вказано вартість товару 1199637,50 грн; у графі 47 «Нарахування платежів» митної декларації зазначено види надходжень бюджету, що контролюються митними органами, за кодами 121, 185 та 128 та спосіб здійснення таких розрахунків за кодом 02.

Відповідно до Класифікатора видів надходжень бюджету, що контролюються митними органами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 року № 1011, код виду надходжень 121 позначає мито на транспортні засоби та шини до них, що ввозяться на територію України фізичними особами, код 185 акцизний податок з товарів, ввезених на митну територію України фізичними особами, код 128 податок на додану вартість з товарів, ввезених на територію України фізичними особами, а спосіб здійснення розрахунків за кодом 02 означає готівкову форму сплати.

Також нова МД від 03.01.2019 року № UA205020/2019/000046 не містить: у правому підрозділі графи 43 «Код МВВ» порядкового номеру методу визначення митної вартості, який застосований митним органом у прийнятому рішенні про коригування митної вартості товарів; в окремих рядках графи 47 відображення сум: а) митних платежів, нарахованих згідно з митною вартістю, визначеною декларантом, що підлягають сплаті до державного бюджету; б) митних платежів, нарахованих згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; в) різниці між сумами платежів, нарахованих згідно з митною вартістю, визначеною декларантом, та митною вартістю, визначеною митним органом, сплата якої забезпечується шляхом надання гарантій відповідно до розділу X Митного кодексу України; у графі В «Подробиці розрахунків» відомостей про забезпечення сплати митних платежів шляхом надання гарантом фінансової гарантії у вигляді документа та зазначення коду за ЄДРПОУ гаранта та номеру (номерів) відповідних гарантійних документів; спосіб сплати різниці між сумами платежів, нарахованими за митною вартістю, визначеною декларантом, і митною вартістю, визначеною митним органом (в разі внесення грошової застави на відповідний рахунок митного органу), зазначеного кодом розрахунку « 55» згідно Класифікатора способів розрахунків.

Таким чином, враховуючи те, що декларантом самостійно був обраний шостий метод визначення митної вартості (резервний), який вказаний у лівому підрозділі графи 43 МД від 03.01.2019 року, а правий підрозділ цієї графи не заповнений, митна вартість визначена декларантом самостійно в розмірі 1199637,50 грн, яка вказана у графах 45, 46 даної МД, в графі 47 визначено суму митних платежів, нарахованих згідно із зазначеною митною вартістю, визначеною декларантом, та не вказано суми митних платежів, нарахованих згідно з митною вартістю, визначеною митним органом і різниці між цими сумами, а також відсутні записи про забезпечення сплати митних платежів шляхом застосування декларантом гарантій відповідно до розділу X МК України, апеляційний суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 (через уповноваженого ним декларанта) фактично погодився із методом визначення митної вартості та митною вартістю товару, визначених Волинською Митницею ДФС в оскарженому рішенні про коригування митної вартості товару від 22.12.2018 року № UA205020/2018/000059/2, самостійно вказавши їх у новій МД від 03.01.2019 року № UA205020/2019/000046, внаслідок чого спір між сторонами у справі вичерпано.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 30.10.2018 року у справі № 816/2396/17.

Однак суд першої інстанції зазначених вище обставин не дослідив, зокрема, не дослідив і не оцінив змісту МД від 03.01.2019 року № UA205020/2019/000046, хоч дані обставини мають визначальне значення для вирішення справи.

Доводи позивача, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, про те, що можливі технічні помилки, допущені митним брокером при заповненні МД від 03.01.2019 року, не свідчать про згоду його, як власника транспортного засобу, з митною вартістю, визначеною відповідачем, а також, що за неналежне заповнення МД відповідальність, зокрема, підрозділу 43, повинен нести саме митний брокер, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки у спірному випадку відповідач не вказує на порушення порядку заповнення зазначеної МД чи допущення помилок при її заповненні, а із змісту МД слідує, як описано вище, що всі відомості внесені декларантом самостійно і не заповнено підрозділи МД, які б свідчили про те, дані відомості вносяться саме в зв`язку з коригуванням відповідачем митної вартої товару та про незгоду з таким коригуванням.

Підсумовуючи наведене вище, апеляційний суд дійшов висновку, що спір між сторонами у справі щодо узгодження митної вартості придбаного позивачем та ввезеного на митну територію України автомобіля марки MERCEDES-BENZ V-250, VIN код НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 припинив існування з моменту подання позивачем через уповноваженого ним декларанта нової МД із зазначенням вартісних показників, визначених митним органом, без будь-яких застережень, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Крім того, колегія суддів зазначає, що оскільки апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове про відмову у задоволенні позову, то відповідно до норм статті 139 КАС України не підлягають відшкодуванню понесені ОСОБА_2 судові витрати, а тому рішення в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці ДФС на користь позивача судового збору в розмірі 1536,80 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн. також підлягає скасуванню.

Відповідно до частин 1-4 ст. 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З огляду на вищезазначене, вказаним вимогам оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до пункту 2 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно частин 1 та 2 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Суд першої інстанції у справі, що розглядається, неповно з`ясував обставини справи, не дав належної оцінки встановленим обставинам, неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до ухвалення помилкового рішення, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 229, 241, 242, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС задовольнити.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року у справі № 140/343/19 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді Н. В. Бруновська
З. М. Матковська
Повне судове рішення складено 27.06.2019