Справа № 640/2901/19
Суддя: Кузьменко А.І.
Дата ухвалення: 2019-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 червня 2019 року № 640/2901/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Кузьменко А.І., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовом Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення

до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві

про визнання незаконною та скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

Концерн радіомовлення, радіозв`язку та телебачення (далі по тексту - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києві з позовом до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, в якому просить визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві О.О. Полісмака від 07 лютого 2019 року про накладення штрафу за невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії та рішення про поновлення на роботі.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що на виконанні в Шевченківському районному відділі державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві перебуває виконавче провадження №53818290 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Бориспільським міськрайонним судом Київської області 19 квітня 2017 року №359/12669/14-ц, про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу внутрішнього аудиту Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення. Позивач вказує, що ним виконано рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 квітня 2016 року у справі №359/12669/14-ц та наказом від 04 квітня 2016 року поновлено ОСОБА_1 на роботі в Концерні радіомовлення, радіозв`язку та телебачення, про що повідомлено державного виконавця. Незважаючи на викладене відповідачем винесено оскаржувану постанову від 07 лютого 2019 року про накладення штрафу за невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії та рішення про поновлення на роботі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 березня 2019 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а також надано відповідачу п`ятиденний строк на подання відзиву на позов.

Відповідач копію ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 березня 2019 року отримав, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, проте правом на подання відзиву не скористався.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 квітня 2016 року частково задоволено позов ОСОБА_1 до Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення. Визнано незаконним та скасовано наказ від 12 листопада 2014 року та поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу внутрішнього аудиту Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення, стягнено середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Наказом Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення від 04 квітня 2016 року №108 Босого Юрія Миколайовича поновлено на роботі в Концерні радіомовлення, радіозв`язку та телебачення.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 14 червня 2016 року змінено рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 квітня 2016 та абзац 4 резолютивної частини викладено в такій редакції: стягнути з Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 13 листопада 2014 року по 01 квітня 2016 року у розмірі 295 187,52 грн. В іншій частині рішення залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 листопада 2016 року рішення Апеляційного суду Київської області від 14 червня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 30 березня 2017 року змінено рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 квітня 2016 року в частині стягнення з Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а саме стягнуто на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 90 719,75 грн.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 квітня 2017 року зупинено виконання рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 квітня 2016 року, рішення Апеляційного суду Київської області від 30 березня 2017 року до закінчення касаційного провадження у справі.

17 січня 2019 року старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві скеровано до Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення вимогу №53818290/09 про поновлення ОСОБА_1 на попередній роботі на посаді начальника відділу внутрішнього аудиту Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення, про що надати документальне підтвердження.

Листом від 21 січня 2019 року №208/9-02 позивач повідомив старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві про поновлення ОСОБА_1 на попередній роботі на посаді начальника відділу внутрішнього аудиту Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення наказом від 04 квітня 2016 року №108 та звільнення його наказом від 26 травня 2015 року №24/ок, а також про зупинення ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 квітня 2017 року виконання судових рішень.

Постановою старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 07 лютого 2019 року на позивача накладено штраф у розмірі 510 грн за невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії та рішення про поновлення на роботі.

Незгода позивача з постановою про накладення штрафу зумовила його звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року 1404-VIII рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону.

Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Одночасно частинами 1-3 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року 1404-VIII визначено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Зі змісту статей 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року 1404-VIII вбачається, що визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу є саме не виконання рішення суду без поважних причин. Державний виконавець зобов`язаний перед застосуванням штрафних санкцій встановити, зокрема, наявність або відсутність поважності причин невиконання рішення і обов`язку виконати певні дії лише боржником.

Виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, здійснюється в порядку, визначеному статтею 63 Закону. У разі невиконання боржником рішення у встановлений виконавцем строк на боржника накладається штраф відповідно до статті 75 Закону та застосовуються інші заходи, передбачені Законом (пункти 1, 2 розділу IX наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень» від 02 квітня 2012 року № 512/5, далі - Інструкція №512/5).

Згідно з пунктом 3 розділу ХІV Інструкції №512/5, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника та встановлює новий строк виконання. У постанові про накладення на боржника штрафу виконавець зазначає норму Закону, якою передбачена відповідальність боржника, зміст вчинених боржником дій, суму штрафу. Постанова про накладення штрафу не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилається боржнику. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Отже підставою для накладення штрафу на боржника є встановлення факту невиконання рішення суду без поважних причин.

Проте, судом встановлено, що наказом Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення від 04 квітня 2016 року №108 поновлено ОСОБА_1 на роботі в Концерні радіомовлення, радіозв`язку та телебачення. Отже, станом на час прийняття оскаржуваної постанови про накладення штрафу фактично рішення про поновлення на роботі було виконано, а тому постанова від 07 лютого 2019 року про накладення штрафу прийнята за відсутності законодавчо визначених підстав.

Крім того, судом встановлено що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 квітня 2017 року зупинено виконання рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 квітня 2016 року, рішення Апеляційного суду Київської області від 30 березня 2017 року до закінчення касаційного провадження у справі.

Постановою Верховного Суду від 13 лютого 2019 року по справі № 359/12669/14 рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 квітня 2016 року у незміненій за результатами апеляційного перегляду частині та рішення Апеляційного суду Київської області від 30 березня 2017 року залишено без змін та поновлено виконання рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 квітня 2016 року у незміненій за результатами апеляційного перегляду частині та рішення Апеляційного суду Київської області від 30 березня 2017 року.

З системного аналізу викладеного вбачається, що станом на час прийняття оскаржуваної постанови від 07 лютого 2019 року вказаним вище судовим рішенням було зупинено виконання рішення суду, з примусового виконання якого відкрито виконавче провадження №53818290, що також вказує на протиправність постанови від 07 лютого 2019 року про накладення штрафу.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, позивачем доведено протиправність оскаржуваної постанови про накладення штрафу, в той час, як відповідачем, покладений на нього обов`язок доказування не виконано, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд приходить до висновку про наявність правих підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статі 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Поліємака О.О. про накладення штрафу від 07 лютого 2019 року, винесену в рамках виконавчого провадження №53818290.

3. Стягнути на користь Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення (04112, місто Київ, вулиця Дорогожівська, будинок 10, ) за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві (01032, місто Київ, вулиця Саксаганського, будинок 110) судовий збір в сумі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривня 00 копійок.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.І. Кузьменко