Справа № 2-а/2506/518/11
Суддя: Єресько Л.О.
Дата ухвалення: 2019-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

24 червня 2019 року

Київ

справа №2-а/2506/518/11

адміністративне провадження №Зі/9901/136/19

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Єресько Л.О., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду Кашпур О.В. у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправними та неправомірними дій,

УСТАНОВИВ:

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 02 серпня 2016 року у справі №2-а/2506/518/11 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Міністерства оборони України на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2016 року у цій справі.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон № 2147-VІІІ).

Статтею 327 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції вищевказаного Закону, обумовлено, що судом касаційної інстанції в адміністративних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

На виконання вказаної норми 29 січня 2018 року вказана касаційна скарга передана до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.05.2019 ця адміністративна справа була передана на розгляд колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) - Радишевська О.Р., судді: Кашпур О.В., Уханенко С.А.

12 червня 2019 року до Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід судді Касаційного адміністративного суду Кашпур О.В.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20 червня 2019 року заява ОСОБА_1 про відвід судді Кашпур О.В. визнана не обґрунтованою. Зупинено провадження у справі № 2-а/2506/518/11 до вирішення питання заявленого відводу в порядку частини 4 статті 40 КАС України.

Згідно частини 4 статті 40 КАС України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

21 червня 2019 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду заяви про відвід судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Кашпур О.В. визначено суддю Єресько Л.О.

24 червня 2019 електронною поштою ОСОБА_1 подав пояснення до заяви про відвід судді Кашпур О.В., підкреслив обгрунтування поданої заяви про відвід тим, що за правовою позицією Європейського суду з прав людини, який неодноразово визначався, що примусове виконання судового рішення є частиною судового розгляду справи, тому вважає, що справи № 825/2215/16 і № 2-а/2506/518/11 слід вважати складовими одного публічно-правового спору згідно частини 1 статті 4 КАС України, розглянутого у різних провадженнях, що відповідно, на думку заявника, є підставою для відводу судді Кашпур О.В. з підстав участі у розгляді спірних правовідносин пов`язаних із протиправною поведінкою Міністерства оборони України в частині не надання належних відповідей на особисті звернення ОСОБА_1 від 07.04.2010, від 15.05.2010 та від 01.10.2010.

За таких обставин, на переконання заявника, участь судді Кашпур О.В. у розгляді спору є повторною і порушує вимоги статті 37 КАС України щодо недопустимості повторної участі судді у розгляді справи.

Розглядаючи заяву про відвід Суд виходить з такого.

Підстави для відводу (самовідводу) судді встановлені статтями 36 та 37 КАС України.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу у разі якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи.

Згідно пункту 4 частини 1 статті 36 цього Кодексу суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України" зазначено, що "у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду". Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що "особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного". Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але "вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими".

Правила недопустимості повторної участі судді у розгляді адміністративної справи визначені статтею 37 КАС України.

Положення даної статті встановлені для того, щоб виключити повторну участь суддів у розгляді справи. Це пов`язано з можливістю формування у судді, який раніше вирішував справу, вже визначеної чіткої позиції щодо суті справи, що, в свою чергу, може обумовити його упереджене ставлення і вплинути на результат справи при повторній участі у її розгляді. Дані правила служать гарантією особам, які беруть участь при повторному розгляді справи, у їх неупередженості до нового складу суду.

Так, за правилами статті 37 КАС України:

1. Суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді першої інстанції, не може брати участі у вирішенні цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а також у новому її розгляді у першій інстанції після скасування попередніх рішення, постанови або ухвали про закриття провадження в адміністративній справі.

2. Суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у вирішенні цієї самої справи в судах першої і касаційної інстанцій, а також у новому її розгляді після скасування постанови або ухвали суду апеляційної інстанції.

3. Суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі у вирішенні цієї самої справи в судах першої і апеляційної інстанцій, а також у новому її розгляді після скасування постанови або ухвали суду касаційної інстанції.

4. Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення, крім випадку, коли проведення врегулювання спору за участю судді було ініційовано суддею, але до закінчення встановленого судом в ухвалі про відкриття провадження у справі строку сторона заперечила проти його проведення.

5. Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасоване судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду, винесеного за результатами нового розгляду цієї справи.

6. Суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами у цій адміністративній справі. Положення цієї частини не застосовуються у випадку розгляду заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами з підстав, визначених пунктом 3 частини п`ятої статті 361 цього Кодексу, Великою Палатою Верховного Суду.

Суд зауважує, що під цією самою справою слід розуміти справу між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Оцінюючи наведені заявником обставини на відповідність правилам статті 37 КАС України, судом встановлено, що постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.04.2016 у справі № 2-а/2506/518/11 (колегією у складі головуючого судді - Скалозуба Ю.О., суддів Бородавкіної С.В., Лобана Д.В.), залишеної без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2016 року (колегією у складі головуючого судді - Гром Л.М., суддів Безименної Н.В., Бєлової Л.В.) позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України задоволено повністю. Предметом розгляду у цій справі була неправомірність дії Міністерства оборони України в частині надання відповідей на особисті зверення ОСОБА_1 від 07.04.2010, 15.05.2010 та 01.10.2010 особами, до повноважень яких не належало вирішення заявлених позивачем питань на виконання вимог Закону України «Про звернення громадян».

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду (головуючий суддя - Кашпур О.В.) від 23.12.2016 у справі №825/2215/16 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії, у задоволені позову відмовлено. При цьому предметом розгляду у даній справі були дії державної виконавчої служби з приводу примусового виконання виконавчого листа Чернігівського окружного адміністративного суду у справі №2-а/2506/518/11.

Тож у справах № 2-а/2506/518/11та №825/2215/16 різний склад учасників, різні предмети та підстави позовів, а тому ці справи не є "цією самою справою" у розумінні правил статті 37 КАС України.

Доводів про те, що суддя Кашпур О.В. проявляла особисту упередженість або необ`єктивність під час розгляду справи №825/2215/16 заявником у заяві про відвід судді не наведено.

Мотиви позивача у заяві про відвід судді фактично зводяться до незгоди з рішенням судді по справі №825/2215/16, що не може бути підставою для відводу судді у цій адміністративній справі відповідно до положень статтей 36 та 37 Кодексу адміністративного судочинства України.

Інших підстав, які б свідчили про особисту упередженість судді Кашпур О.В. або необ`єктивність під час розгляду справи № 2-а/2506/518/11 заявником у заяві не наведено, а суддею не встановлено.

За таких обставин у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Кашпур О.В. від участі у розгляді даної справи слід відмовити.

Керуючись статтями 36, 39, 40, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду Кашпур О.В. у справі № 2-а/2506/518/11 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправними та неправомірними дій відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

...........................

Л.О. Єресько,

Суддя Верховного Суду