Справа № 812/242/17
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2019-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

27 червня 2019 року

м. Київ

справа № 812/242/17

адміністративне провадження № К/9901/860/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Яковенка М. М.,

суддів - Дашутіна І. В., Мартинюк Н. М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу № 812/242/17

за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Луганськтепловоз» до Державної казначейської служби України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

за касаційною скаргою Державної казначейської служби України на постанову Луганського окружного адміністративного суду (у складі колегії суддів: Т. В. Смішлива, К. Є. Петросян, А. Г. Секірська) від 15 серпня 2017 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду (у складі колегії суддів: О. О. Шишов, І. В. Сіваченко, О. О. Чебанов) від 13 листопада 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

І. РУХ СПРАВИ

1. 07 лютого 2017 року Публічне акціонерне товариство «Луганськтепловоз» (далі - позивач, ПАТ «Луганськтепловоз») звернулося до суду з адміністративним позовом до Державної казначейської служби України (далі - відповідач, скаржник, ДКСУ), в якому просило:

- визнати протиправною бездіяльність ДКСУ щодо неповного виконання виконавчого листа, виданого Луганським окружним адміністративним судом 25 вересня 2012 року у адміністративній справі № 2а/1270/4336/2012 в частині стягнення 132101, 48 грн.;

- зобов`язати ДКСУ здійснити дії щодо виконання виконавчого листа, виданого Луганським окружним адміністративним судом 25 вересня 2012 року у справі № 2а/1270/4336/2012.

2. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що постановою Луганського окружного адміністративного суду від 04 липня 2012 року у справі № 2а/1270/4336/2012 позовні вимоги ПАТ «Луганськтепловоз» до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Луганську Державної податкової служби, Головного управління Державної казначейської служби України в Луганській області задоволено повністю та стягнуто на користь ПАТ «Луганськтепловоз» податок на додану вартість, що підлягає відшкодуванню за декларацією ПДВ за липень 2011 року у сумі 10559325, 48 грн.

Вказана постанова суду набрала законної сили та на її виконання 25 вересня 2012 року видано виконавчий лист, який 03 жовтня 2012 року на підставі «Порядку виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ», який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845 було направлено позивачем для виконання до Головного управління Державної казначейської служби України в Луганській області. Листом від 05 лютого 2013 року відповідач підтвердив отримання необхідних документів для виконання судового рішення у справі № 2а/1270/4336/2012.

На виконання постанови Луганського окружного адміністративного суду від 04 липня 2012 року у справі № 2а/1270/4336/2012 відповідачем на рахунок позивача 28 вересня 2012 року перераховано кошти у сумі 8271439, 00 грн, а 29 квітня 2013 року перераховано 2155785,00 грн.

На час звернення ПАТ «Луганськтепловоз» до суду з позовом судове рішення невиконане на суму 132101,48 грн.

З метою досудового врегулювання спору ПАТ «Луганськтепловоз» 16 грудня 2016 року звернулось до ДКСУ зі скаргою № 863-449, відповідь на яку у встановлені чинним законодавством строки не отримало.

3. Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2017 року, адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо неповного виконання виконавчого листа, виданого Луганським окружним адміністративним судом 25 вересня 2012 року у справі № 2а/1270/4336/2012, в частині стягнення бюджетного відшкодування податку на додану вартість за декларацією за липень 2011 року у сумі 132101, 48 грн.

Зобов`язано Державну казначейську службу України здійснити дії щодо повного виконання виконавчого листа, виданого Луганським окружним адміністративним судом 25 вересня 2012 року у справі № 2а/1270/4336/2012.

4. Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, 05 грудня 2017 року ДКСУ звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Луганського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2017 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2017 року, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

5. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 07 грудня 2017 року відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, внаслідок чого касаційну скаргу залишено без руху та надано строк до 12 січня 2018 року для усунення недоліків касаційної скарги, вказаних в ухвалі.

6. 15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд та набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року.

7. Відповідно до пп. 4 п. 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, який набрав чинності 15 грудня 2017 року, касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

8. 03 січня 2018 року касаційну скаргу Державної казначейської служби України на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2017 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2017 року у справі № 812/242/17 передано для розгляду до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду (склад колегії суддів: Юрченко В. П. - головуючий суддя, Васильєва І. А., Пасічник С. С.).

9. Ухвалою Верховного Суду від 10 січня 2018 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою та відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення виконання судових рішень.

10. 20 лютого 2018 року до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від ПАТ «Луганськтепловоз» надійшов відзив на касаційну скаргу ДКСУ, в яких позивач, посилаючись на те, що вимоги касаційної скарги є необґрунтовані та не можуть бути задоволені, просить в задоволенні касаційної скарги відмовити, а рішення суду першої та апеляційної інстанцій залишити без змін.

11. Ухвалою Верховного Суду від 22 травня 2018 року задоволено заяви про самовідвід суддів Верховного суду Юрченко В. П., Васильєвої І. А., Пасічник, С. С. у справі № 812/242/17.

12. На підставі розпорядження Начальника правового управління департаменту аналітичної та правової роботи від 25 травня 2018 року № 558/0/78-18 призначено повторний автоматизований розподіл цієї справи.

13. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 25 травня 2019 року, визначено склад суддів: Білоус О. В. - головуючий суддя, Бевзенко В. М., Стрелець Т.Г.

14. Розпорядженням Заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 06 червня 2019 року № 639/0/78-19 призначено повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати судді-доповідача Білоуса О.В., що унеможливлює його участь у розгляді касаційної скарги.

15. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справ між суддями Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 06 червня 2019 року у зазначеній адміністративній справі № 812/242/17 визначено колегію судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян у складі: Яковенко М. М. (головуючий суддя), Дашутін І. В., Шишов О. О.

16. Ухвалою Верховного Суду від 10 червня 2019 року прийняте до провадження адміністративну справу № 812/242/17 за касаційною скаргою Державної казначейської служби України на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2017 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2017.

17. Ухвалою Верховного Суду від 10 червня 2019 року заяву судді Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду Шишова О. О. про самовідвід задоволено. Відведено суддю Шишова О. О. від розгляду касаційної скарги Державної казначейської служби України на підставі ст. 40, 41 КАС України.

18. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справ між суддями Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду здійснено заміну судді Шишова О. О. у справі № 812/242/17 та визначено новий склад суддів: Яковенко М. М., Дашутін І. В., Мартинюк Н. М.

19. Ухвалою Верховного Суду від 21 червня 2019 року закінчено підготовку даної справи до касаційного розгляду та призначено її касаційний розгляд в порядку письмового провадження.

IІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

20. Судами попередніх інстанцій встановлено, що Публічне акціонерне товариство «Луганськтепловоз» є юридичною особою та внесене до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, з 23 червня 2015 року місцезнаходження юридичної особи зареєстровано за адресою: 93406, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, 52-Б.

21. Позивач є платником податку на додану вартість на загальних умовах, на час розгляду справи з 16 вересня 2016 року перебуває на податковому обліку як платник податків у Харківському управлінні Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби

22. Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 04 липня 2012 року у справі № 2а/1270/4336/2012, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 31 серпня 2012 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 09 жовтня 2014 року, позовні вимоги ПАТ «Луганськтепловоз» задоволено, стягнуто з Державного бюджету України на користь ПАТ «Луганськтепловоз», р/р № НОМЕР_1 у ЛФ ПАТ «Укрексімбанк», МФО 304289, код 05763797 суму податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню за декларацією з податку на додану вартість за липень 2011 року у розмірі 10559325,48 грн

23. На підставі вищевказаної постанови Луганським окружним адміністративним судом 25 вересня 2012 року видано виконавчий лист про стягнення з Державного бюджету України на користь ПАТ «Луганськтепловоз», р/р № НОМЕР_1 у ЛФ ПАТ «Укрексімбанк», МФО 304289, код 05763797 суму податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню за декларацією з податку на додану вартість за липень 2011 року у розмірі 10559325,48 грн, який 03 жовтня 2012 року направлено позивачем на виконання до Головного управління державної казначейської служби України у Луганській області.

24. Листом від 05 лютого 2013 року ДКСУ повідомила ПАТ «Луганськтепловоз» про те, що на виконанні у ДКСУ знаходиться виконавчий лист, виданий Луганським окружним адміністративним судом 25 вересня 2012 року про стягнення з Державного бюджету України на користь ПАТ «Луганськтепловоз» податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню за декларацією з ПДВ за липень 2011 року у сумі 10559325,48 грн, а також про те, що ухвалою Вищого адміністративного суду від 31 жовтня 2012 року зупинене виконання постанови Луганського окружного адміністративного суду від 04 липня 2012 року у справі № 2а/1270/4336/2012 до закінчення виконавчого провадження.

25. Відповідно до виписки філії АТ «Укрексімбанк» з банківського рахунку ПАТ «Луганськтепловоз» ГУ ДКСУ у Луганській області 28 вересня 2012 року перераховано на рахунок позивача 8271439,00 грн., як відшкодування податку на додану вартість за декларацією за липень 2011 року, а 29 квітня 2013 року перераховано 2155785,00 грн. з призначенням платежу: «відшкодування ПДВ за декларацією за липень 2011 року».

26. Відтак, на виконання рішення суду у справі № 2а/1270/4336/2012 відповідачем всього перераховано 10427224,00 грн., залишок невідшкодованої суми ПДВ за рахунок коштів державного бюджету за декларацією за липень 2011 року, стягнутої за рішенням суду у справі № 2а/1270/4336/2012, становить 132101, 48 грн., що підтверджується довідкою № 9 від 23 квітня 2014 року про розмір залишку невідшкодованих сум податку на додану вартість, що рахується в бюджетній заборгованості, яка встановлена рішенням суду.

27. 31 березня 2015 року позивач звертався з листом до Державної казначейської служби України щодо повідомлення про стан виконання рішення суду у справі № 2а/1270/4336/2012, при цьому ПАТ «Лугансьтепловоз» повідомило нові банківські реквізити стягувача, а саме розрахунковий рахунок, відкритий в ПАТ «ВТБ Банк.

28. ПАТ «Луганськтепловоз» повторно звернулось до ДКСУ 09 листопада 2015 року із запитом про стан виконання виконавчого листа № 2а/1270/4336/2012 від 25 вересня 2012 року, зазначивши у вказаному запиті інформацію про зміну юридичної адреси з м. Луганськ, вул. Фрунзе, 107, на адресу: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, 52-Б, а також повторно повідомило свої банківські реквізити, а саме розрахунковий рахунок, відкритий в ПАТ «ВТБ Банк»

29. Зазначені листи відповідач отримав, що підтверджено повідомленнями про вручення поштового відправлення, а також не заперечується відповідачем, однак, відповіді не надав.

30. ПАТ «Луганськтепловоз» 16 грудня 2016 року звернулось до голови ДКСУ зі скаргою № 863-449, у якій зазначило, що на виконанні у ДКСУ перебуває виконавчий лист від 25 вересня 2012 року, виданий Луганським окружним адміністративним судом у справі № 2а/1270/4336/2012, який до тепер не виконано, на запити щодо стану виконання судового рішення ДКСУ відповіді не надає. Заявник просив розглянути скаргу ПАТ «Луганськтепловоз» та письмово повідомити про стан та чергу виконання виконавчого листа у справі № 2а/1270/4336/2012, а також стягнути з Державного бюджету України залишок невідшкодованої суми ПДВ за декларацією за липень 2011 року у сумі 132101,48 грн

31. Зазначена скарга отримана ДКСУ 22 грудня 2016 року, однак, станом на час розгляду даної справи в судах відповідь на скаргу не надано.

32. Судами також встановлено, що ДКСУ листом № 5-08/233-22382 від 03 вересня 2015 року зверталось до Служби безпеки України з проханням повідомити про наявність законних підстав, що можуть вплинути на процес перерахування коштів за судовими рішеннями щодо відшкодування з державного бюджету сум ПДВ на користь платників, що знаходяться на території Донецької та Луганської областей.

33. У відповідь на вказаний лист Служба безпеки України листом № 8/1/2-17807 від 15 грудня 2015 року повідомила ДКСУ про те, що ПАТ «Луганськтепловоз» перереєструвалось до підконтрольної українській владі території Луганської області за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, 52-Б, виробничі потужності знаходяться на тимчасово окупованій території у м. Луганську. Вказану інформацію просили врахувати при прийнятті рішень щодо проведення бюджетного відшкодування ПДВ.

34. У подальшому у січні, червні та липні 2016 року ДКСУ повторно зверталась до Служби безпеки України з листами з проханням уточнити інформацію щодо наявності законних підстав для подальшого відкладення перерахування бюджетних коштів на користь ПАТ «Луганськтепловоз».

35. На вказані листи надано відповіді листами від 25 лютого 2016 року, 01 серпня 2016 року та 26 серпня 2016 року, у яких Служба безпеки України просила ДКСУ розглянути питання щодо відкладення списання коштів на користь ПАТ «Луганськтепловоз».

IІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

36. Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що у відповідача відсутні підстави для невиконання рішення суду у справі № 2а/1270/4336/2012 щодо відшкодування на користь позивача ПДВ за декларацією за липень 2011 року, а тому не здійснення заходів щодо виконання виконавчого листа у справі № 2а/1270/4336/2012 суд розцінює як протиправну бездіяльність ДКСУ.

37. При цьому, суди попередніх інстанцій звернули увагу на те, що ПАТ «Луганськтепловоз» дотримано вимоги Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845 (далі - Порядок № 845) на час звернення у 2012 році до ДКСУ щодо виконання постанови Луганського окружного адміністративного суду від 04 липня 2012 року у справі № 2а/1270/4336/2012, про що свідчить лист ДКСУ від 05 лютого 2013 року.

38. Також, суди дійшли висновку, що позивачем надано суду докази того, що ним дотримано всіх умов, з якими Тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 595 (далі - Тимчасовий порядок № 595) пов`язує можливість здійснення платежів з рахунків, відкритих в органах Казначейства, з метою виконання рішення суду та відшкодування податку на додану вартість.

39. Крім того, суди попередніх інстанцій зазначили, що відповідачем не надано доказів існування обставин, з якими чинне законодавство пов`язує обов`язковість зупинення чи відкладення безспірного списання коштів на виконання рішення суду та відшкодування податку на додану вартість.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

40. Скаржник у своїй касаційній скарзі не погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, вважає їх необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню, оскільки судами неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень у справі.

41. Доводи касаційної скарги є аналогічними обґрунтуванням його апеляційної скарги, зокрема посилається на положення абз. 1 п. 24 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України, яким встановлено, що витрати державного бюджету у населених пунктах Донецької та Луганської областей, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють своїх повноважень, перелік яких затверджується Кабінетом Міністрів України, здійснюються після повернення цих територій під контроль державної влади.

42. Скаржник додатково бажає зазначити, що за наявності відкритого кримінального провадження відносно позивача, виробничі потужності якого перебувають на території, непідконтрольній українській владі, перерахування коштів згідно виконавчого листа може призвести до фінансування терористичної та сепаратистської діяльності, про що зазначено в листах Служби безпеки України.

43. Разом з тим, судом апеляційної інстанції не розглянуто ці обставини в сукупності з діючими нормами законодавства, а судом першої інстанції відмовлено у задоволенні клопотань про залучення Служби безпеки України в якості третьої особи.

44. Також, ДКСУ зауважено, що викладені у касаційній скарзі нормативно-правові акти не обмежують і не звужують закріплені Конституцією України гарантії, прав чи свободи позивача стосовно отримання коштів за судовим рішенням, а лише встановлюють особливий порядок (механізм) реалізації державної політики в частині виконання таких рішень суду стосовно стягувачів, які перебувають у населених пунктах Донецької та Луганської областей, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження..

45. У відзиві на вказану касаційну скаргу позивач зазначив, що обмеження чи позбавлення прав особи через його місце проживання, у даному випадку через місцезнаходження його майна та основних виробничих потужностей, з боку державних органів являє собою форму непрямої дискримінації, що суворо заборонено діючими міжнародними, державними нормативно-правовими актами та безпосередньо ст. 6 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні».

46. Також, позивач наголошує на тому, що твердження скаржника про порушення кримінального провадження відносно позивача є таким, що не відповідає дійсності, оскільки на адресу ПАТ «Луганськтепловоз» жодних повідомлень, рішень, постанов та ін. щодо реальності взагалі існування відкритого кримінального провадження не надходило.

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

47. Верховний Суд, переглянувши оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права у спірних правовідносинах, у відповідності до ч. 1 ст. 341 КАС України, виходить з наступного.

48. У відповідності до ч. 1 ст. 25 Бюджетного кодексу України (далі - БК України) центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

49. Згідно Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215, Державна казначейська служба України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.

50. Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення визначає Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013 року № 45) (далі - Порядок № 845). Зазначений Порядок № 845 розроблений на виконання пункту 9 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України.

51. Казначейство, відповідно до наданих повноважень, здійснює виконання рішень судів, дотримуючись п. 1 ч. 9 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України та п. 3 Порядку № 845, якими передбачено, що рішення суду про стягнення (арешт) коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) виконується виключно Казначейством України. Зазначені рішення передаються до Казначейства України для виконання. Безспірне списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) здійснюється Казначейством України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за черговістю надходження таких рішень, щодо видатків бюджету - в межах відповідних бюджетних призначень та наданих бюджетних асигнувань.

52. Зазначене відповідає принципу справедливості та забезпечує рівні права стягувачів на одержання коштів Державного бюджету за рішенням суду.

53. Згідно з абз. 2 п. 2 Порядку № 845 безспірним списанням є операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання рішень про стягнення коштів Казначейством та його територіальними органами без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів.

54. Відповідно до п. 3 Порядку № 845 рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

55. Підпунктом 2 пункту 4 Порядку № 845 визначено, що органи Казначейства вживають заходів до виконання виконавчих документів протягом установленого строку.

56. Враховуючи вищезазначені норми, судами попередніх інстанції зроблені правильні висновки, що саме на Державній казначейській службі України та його територіальних органів покладений обов`язок виконувати рішення суду про стягнення коштів з державного чи місцевого бюджету шляхом їх безспірного списання на підставі рішення суду.

57. Підпунктом 6 пунктом 16 Порядку № 845 визначено, що органи Казначейства за судовими рішеннями про стягнення надходжень бюджету здійснюють безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів з метою забезпечення бюджетного відшкодування податку на додану вартість та/або пені, нарахованої на заборгованість державного бюджету з відшкодування такого податку.

58. Відповідно до п. 23 Порядку № 845 стягувач, на користь якого прийняті судові рішення про бюджетне відшкодування податку на додану вартість та/або пені, нарахованої на заборгованість державного бюджету з відшкодування такого податку, подає документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку, до органу Казначейства за місцем реєстрації стягувача в органі державної податкової служби.

Орган Казначейства надсилає після надходження зазначених документів до органу державної податкової служби запит щодо визначення розміру залишку невідшкодованих з державного бюджету сум податку на додану вартість та/або пені, нарахованої на заборгованість бюджету з відшкодування такого податку.

У разі коли на дату надходження виконавчого документа або у процесі його виконання розмір такого залишку зменшився, орган державної податкової служби узгоджує протягом п`яти робочих днів зазначений розмір із стягувачем, про що повідомляє органу Казначейства за встановленою формою.

Після закінчення строку узгодження розміру зазначеного залишку орган Казначейства передає виконавчий документ та інші документи, необхідні для його виконання, до Казначейства.

Казначейство здійснює в порядку черговості надходження виконавчих документів безспірне списання коштів державного бюджету в розмірі, встановленому судом або узгодженому органом державної податкової служби із стягувачем, та перераховує такі кошти на рахунок стягувача, зазначений у виконавчому документі або його заяві про виконання рішення про стягнення коштів.

59. Пунктом 6 Порядку № 845 передбачено, що у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб: заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних про перерахування коштів у готівковій формі через банки або підприємства поштового зв`язку, якщо зазначений рахунок відсутній; оригінал виконавчого документа; судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності); оригінал або копію розрахункового документа (платіжного доручення, квитанції тощо), який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету.

До заяви можуть додаватися інші документи, які містять відомості, що сприятимуть виконанню рішення про стягнення коштів (довідки та листи органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, або органів місцевого самоврядування, рішення органів досудового розслідування та прокуратури тощо).

60. При цьому, судами попередніх інстанцій правильного зауважено, що ані Порядком № 845, ані будь-яким іншим нормативним документом не встановлено форму заяви про виконання судового рішення, отже, така заява подається у довільній формі.

61. Як встановлено судами попередніх інстанцій позивачем дотримано вимоги Порядку № 845 на час звернення у 2012 році до Державної казначейської служби України щодо виконання постанови Луганського окружного адміністративного суду від 07 липня 2012 року у справі № 2а/1270/4336/2012, про що свідчить інформація, зазначена в листі Державної казначейської служби України від 05 лютого 2013 року.

62. Здійснення повернення виконавчого документу стягувачу відповідно до наведених п. 9 Порядку № 845 підстав, Держказначейством здійснене не було, тобто, залишається на виконанні у відповідача.

63. Особливістю даної справи є те, що на час виникнення спірних відносин позивач (потужності підприємства) перебував на території проведення антитерористичної операції.

64. Відповідно до ст. 1 Закону України від 02 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі - Закон № 1669-VII) період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

65. Указ Президента України про завершення проведення антитерористичної операції на час розгляду цієї справи відсутній.

66. Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 (ч. 2 ст. 1 Закону № 1669-VII).

67. Згідно з п. 24 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України витрати державного бюджету у населених пунктах Донецької та Луганської областей, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють своїх повноважень, перелік яких затверджується Кабінетом Міністрів України, здійснюються після повернення територій під контроль державної влади.

68. Аналіз наведених вимог законодавства, приводить Суд до висновку, що не можуть бути здійснені витрати на користь стягувача з державного бюджету з метою забезпечення бюджетного відшкодування податку на додану вартість, який перебуває у населених пунктах Донецької та Луганської областей, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють своїх повноважень. Такі витрати можуть бути здійсненні після повернення таких територій під контроль державної влади. В той же час, якщо така обов`язкова умова, як то перебування стягувача на такій території відсутня, то така особа не позбавлена можливості та має право на отримання відшкодування з ПДВ за рахунок державного бюджету.

69. Як було встановлено судами попередніх інстанцій, що ПАТ «Луганськтепловоз» змінило своє місцезнаходження (юридичну адресу) 23 червня 2015 року на м. Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, 52-Б, що підтверджено як установчими документами позивача, так і витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, тобто перебуває на підконтрольній території України, а тому на підприємство не може розповсюджуватися відповідні обмеження.

70. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, у якому зазначено серед інших і місто Луганськ - місцезнаходження ПАТ «Луганськтепловоз» до 23 червня 2015 року.

71. При цьому, місто Сєвєродонецьк не віднесено до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

72. У листах від 31 березня 2015 року та 09 листопада 2015 року ПАТ «Луганськтепловоз» повідомило ДКСУ про нові банківські реквізити для зарахування коштів, стягнутих на його користь судовим рішенням у справі № 2а/1270/4336/2012, одночасно повідомивши і про зміну своєї юридичної адреси.

73. Про те, що позивач перереєструвався на підконтрольній Україні території за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, б . 52-Б повідомлено відповідача також і Службою безпеки України у листі № 8/1/2-17807 від 15 грудня 2015 року.

74. Судами попередніх інстанцій також встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з часу прийняття Вищим адміністративним судом України ухвали від 09 жовтня 2014 року про залишення без змін постанови Луганського окружного адміністративного суду від 04 липня 2012 року у справі № 2а/1270/4336/2012 та ухвали Донецького апеляційного адміністративного суду від 31 серпня 2012 року, жодні судові рішення про зупинення виконання рішення суду чи виконавчого документа у справі № 2а/1270/4336/2012 не приймались.

75. Як вбачається з матеріалів справи звернення до суду із заявою про заміну особи (боржника, стягувача) правонаступником з жовтня 2014 року також відсутні.

76. Пунктом 13 Порядку № 845 передбачено, що зупинення безспірного списання коштів здійснюється у разі: 1) зупинення судом виконання: виконавчого документа; рішення про стягнення коштів; 2) прийняття судом до розгляду касаційної скарги прокурора на судове рішення; 3) звернення до суду із заявою про заміну особи (боржника, стягувача) правонаступником; 4) наявності інших передбачених законом обставин.

77. Верховний Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що листи Служби безпеки України від 15 грудня 2015 року, 25 лютого 2016 року, 01 серпня 2016 року, 26 серпня 2016 року, на які відповідач посилається, як на підставу для зупинення безспірного списання коштів на користь ПАТ «Луганськтепловоз», за своїм змістом є інформаційним повідомленням про те, що після переміщення позивача на контрольовану державною владою територію Луганської області виробничі потужності останнього залишились за своїм попереднім місцем знаходження. Вказану інформацію Служба безпеки України просила судів враховувати при вирішенні питання про можливість відкладення списання коштів на користь позивача, однак, листи не містять жодних заборон щодо виконання рішення суду.

78. У зазначених листах відсутня будь-яка інформація щодо відкритих кримінальних проваджень стосовно позивача. Таку інформацію не надано судам і під час розгляду справи.

79. Тобто, зазначені листи носять лише рекомендаційний характер.

80. Верховний Суд звертає увагу на те, що п. 13 Порядку № 845 містить вичерпний перелік підстав для зупинення безспірного списання коштів, який розширеному тлумаченню не підлягає, а листи Служби безпеки України не визначені чинним законодавством як підстава для зупинення безспірного списання коштів.

81. З огляду на вказане, суд касаційної інстанції підтримує висновок судів першої та апеляційної інстанцій про те, що у відповідача відсутні підстави для невиконання рішення суду у справі № 2а/1270/4336/2012 щодо відшкодування на користь позивача ПДВ за декларацією за липень 2011 року, а тому не здійснення заходів щодо виконання виконавчого листа у справі № 2а/1270/4336/2012 є протиправною бездіяльністю Державної казначейської служби України.

82. Постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 595 затверджено Тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей (далі - Тимчасовий порядок № 595).

83. Постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 2017 року № 279 доповнено Тимчасовий порядок № 595 пунктом 12, згідно якого платежі з рахунків, відкритих в органах Казначейства, установам, які провадять діяльність на тимчасово неконтрольованій території, крім випадків, установлених законодавством, здійснюються, зокрема з метою виконання рішення суду та відшкодування податку на додану вартість, у разі коли:

- установа зареєстрована на контрольованій території;

- орган управління установи перебуває на контрольованій території;

- рахунки установи відкриті в банківських установах, розташованих на контрольованій території;

- установа сплачує податки та збори до державного бюджету та/або місцевих бюджетів.

84. Факт перереєстрації позивача на контрольованій території встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджено належними доказами.

85. Крім того, позивач є великим платником податків та перебуває на податковому обліку у Харківському управлінні Офісу великих платників податків ДФС.

86. Згідно з інформацією, зазначеною в довідці Офісу великих платників податків ДФС від 07 серпня 2017 року № 41705/10/28-10-50-21, ПАТ «Луганськтепловоз» станом на 07 серпня 2017 року не має заборгованості з податків, зборів, платежів, що контролюються органами ДФС, довідка дійсна до 17 серпня 2017 року.

87. Отже, позивачем надано докази того, що ним дотримано всіх умов, з якими Тимчасовий порядок № 595 пов`язує можливість здійснення платежів з рахунків, відкритих в органах Казначейства, з метою виконання рішення суду та відшкодування податку на додану вартість.

88. Натомість відповідачем не надано доказів існування обставин, з якими чинне законодавство пов`язує обов`язковість зупинення чи відкладення безспірного списання коштів на виконання рішення суду та відшкодування податку на додану вартість.

89. При цьому, посилання скаржника як на підставу для відмови у задоволенні позову на факт наявності кримінального провадження за фактом фінансування посадовими особами підприємства ПАТ «Луганськтепловоз» тероризму, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-5 КК України за обставин того, що у кримінальному провадженні особам про підозру не повідомлялося, обвинувальні акти до суду не направлялися, є незмістовним.

90. Сам факт порушення відносно посадових осіб позивача кримінального провадження за фактом фінансування посадовими особами підприємства ПАТ «Луганськтепловоз» тероризму не може бути розцінений як підстава для відмови в задоволенні позовних вимог, жодних обмежень або заборон в межах кримінального провадження судами попередніх інстанції встановлено не було. Відносно посадових осіб позивача як станом на момент виникнення права на отримання бюджетного відшкодування ПДВ за декларацією за липень 2011 року, так і станом на момент розгляду адміністративної справи відсутній обвинувальний вирок суду стосовно дій, які зазначені при порушенні кримінального провадження, відсутні законодавчо передбачені підстави стверджувати, що посадові особи позивача ці винні дії вчиняли.

91. Відтак, аналізуючи встановлені судами обставини справи, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, не спростованими доводами касаційної скарги, про обґрунтованість позовних вимог та, як наслідок, про необхідність задоволення адміністративного позову в повному обсязі.

92. Суд касаційної інстанції визнає, що суд першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суди повно встановили обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надали їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.

93. Відповідно до статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державної казначейської служби України залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2017 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М. М. Яковенко

Судді І. В. Дашутін

Н. М. Мартинюк