Справа № 400/1163/19
Суддя: Устинов І. А.
Дата ухвалення: 2019-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2019 р. № 400/1163/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Устинова І.А., розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 Сергійовича, АДРЕСА_1

до відповідача:Головного управління ДФС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001

про:визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення від 06.03.2019 року № 6,
ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Миколаївській області (далі - відповідач) з вимогою визнати незаконним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Миколаївській області від 06.03.2019 року № 6.

Позивач в обгрунтування позовних вимог зазначив, що хибний висновок про наявність порушення встановленого законодавством порядку обліку товарних запасів був зроблений на місці торгівлі передчасно, без тактичної перевірки обліку товарних запасів, перевірки будь-яких передбачених законодавством документів бухгалтерського обліку. Перевіряючими зроблений висновок про відсутність підтверджуючих документів щодо похоження товару, хоча у позивача всі необхідні документи є в наявності. Виходячи зі змісту Акту перевірки, жоден з документів перевіряючими не перевірявся, хоча всі документи були надані до перевірки. Інвентаризація товарно-матеріальних цінностей відповідно до вимог "Інструкції по інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів і документів та розрахунків", затвердженої наказом Мінфіну України № 69 від 11.08.1994р., у позивача фактично не проводилась. Таким чином, висновки Акту перевірки від 18.02.2019р. можна вважати недоцільними, безпідставними, необгрунтованими та такими, що не відповідають нормам чинного законодавства України.

Відповідач заперечує проти позовних вимог та зазначає у відзиві на позовну заяву, що в ході перевірки посадовими особами відповідача виявлено порушення позивачем вимог п.12 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 року № 265/95-ВР (далі - Закон № 265), а саме ведення з порушенням обліку товарних запасів у встановленому законом порядку за місцем їх реалізації та зберігання.

Перевіряючими встановлено надлишок товарів на суму 1568,00гн., нестачу товарів в розмірі 847,00грн., що відображено у відомості про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів, яка затверджена підписом позивача та суперечить твердженням самого позивача про інформацію в ній. Крім того, на вимогу перевіряючих позивачем не було надано всіх необхідних документів для проведення перевірки, що є порушенням вимог п.44.6 ст.44 Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Таким чином, оскаржуване позивачем рішення прийнято у повній відповідності до вимог чинного законодавства України, а тому підстави для його скасування відсутні.

У відповіді на відзив, представник позивача ззаначив, що доводи Головного управління ДФС у Миколаївській області викладені у відзиві на позовну заяву не спростовують аргументи позовної заяви щодо відсутності законних підстав притягнення позивача до відповідальності у вигляді сплати штрафу. Посилання відповідача на норми ст.44 ПК України і її застосування Верховним Судом у поставнові від 24.01.2018 року № К/9901/476/18 є недоречним, оскільки ст.44 ПК України визначено вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності. В даному випадку розглядаються правовідносини з приводу дотримання/недотримання норм закону про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування і послуг. Про підтвердження даних податкової звітності позивача тут не йдеться. Правова позиція пзивача цілком відповідаєправовим позиціям Верховного Суду, викладеної в постанові від 05.03.2019 року в адміністративному провадженні № К/990/33277/18.

Представник позивача просив суд розглядати справу за його відсутності в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України, суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідив докази, суд дійшов висновку про наступне.

18.02.2019 р. Головним управлінням ДФС у Миколаївській області проведена фактична перевірка фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 з питань дотримання порядку проведення розрахунків, ведення касових операцій, наявності ліцензій, виробництва та обігу підакцизних товарів, за результатами якої складено акт № 0043/14/29/14/ (далі - Акт перевірки).

За результатами фактичної перевірки 06.03.2019 р. відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення № 6 про застосування штрафних санкцій у розмірі 4830,00 грн.

В оскаржуваному рішенні перевіряючими зазначено, що на підставі Акту перевірки від 18.02.2019 р. було встановлено порушення п. 12 ст.3 Закону № 265.

Підпункт 2.2.13 описової частини Акту перевірки визнаечно: «перевіркою встановлено ведення з порушенням обліку товарних запасів за місцем їх реалізації та зберігання на загальну суму 2415,00 грн., а саме: за результатами перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів (товарно-матеріальних цінностей) встановлено надлишок товарів у розмірі 1568,00 грн., нестачу товарів у розмірі 847,00 грн. ...»

Описовою частиною Акту перевірки визначено, що перевіряючі, які проводили перевірку, під час її проведення перевірили тільки 3 (три) документа:

- Реєстраційне посвідчення на реєстратор розрахункових операцій (п.п. 2.1.1. акту перевірки);

- Довідку про опломбування реєстратора розрахункових операцій (п.п. 2.1.2. акту перевірки);

- Ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями № 1800770 (п.п. 2.2.1. акту перевірки);

До акту перевірки додатками зазначено 5 документів, створених перевіряючими під час проведення перевірки: опис готівкових коштів; фіскальний чек № 9089; відомість; звіт дані по товарах; Х-звіт денний.

Частиною першою статті 9 Закону України від 16.07.99 р. № 996-ХІУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Товарні запаси повинні обліковуватись у відповідності до Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 9 «ЗАПАСИ» затверджено Наказом Мінфіну України від 20.10.1999 р. № 246 (зареєстровано в Мінюсті України 02.11.1999р. за № 751/4044).

Пунктом 6-м Положення 9 встановлено, що для цілей бухгалтерського обліку "запаси" включають серед інших видів і товари у вигляді матеріальних цінностей, що придбані (отримані) та утримуються підприємством з метою подальшого продажу.

Перелік первинних документів бухгалтерського обліку товарних запасів затверджено Наказом Міністерства статистики України від 23.06.1996 року № 193. Пунктом першим цього Наказу затверджено 23 типові форми обліку сировини і матеріалів для цілей бухгалтерського обліку.

Пунктом 177.10. ст. 177 Податкового кодексу України фізичних осіб-підприємців зобов`язано вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.

Наказом № 481 від 16.09.2013 р. Міністерство доходів і зборів затвердило форму і порядок ведення Книги обліку доходів і витрат.

У графі 5 Книги обліку доходів і витрат ФОП ОСОБА_2 (а.с.36-38) зазначено всі накладні на отриманий підприємцем товар. Всі видаткові накладні та відомості про отриманий від постачальника вантаж (алкогольні напої) є в наявності у позивача та копії таких первинних документів містяться в матеріалах справи (а.с. 20-35).

Як вбачається із змісту Акту перевірки, жоден із цих документів не перевірявся, а реєстраційне посвідчення на РРО, довідка про опломбування РРО та ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, які були надані позивачем під час перевірки перевіряючим, взагалі не можуть містити будь-яку інформацію щодо обліку товарних запасів.

Будь-які документи бухгалтерського обліку контролюючим органом після проведення 18.02.2019 р. фактичної перевірки не затребувались і не перевірялись, про що свідчать зміст підпунктів 4.3. і 4.4. Прикінцевих положень акту перевірки № 0043/14/29//14/.

Відповідно до Розділу 5 «Методичних рекомендації щодо оформлення матеріалів перевірок за дотриманням суб`єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і 'іцензій» (затверджені Наказом ДПА України від 12 серпня 2008 року N 534). (далі - Положення № 534) залишки окремо обраних для перевірки запасів (товарно-матеріальних -інностей) зазначаються у графах 4 і 5 за даними бухгалтерського обліку (товарного :зіту, акта передачі зміни тощої.

При цьому у графі 4 вказується кількість у натуральному виразі, у графі 5 вказується сума у грошовому виразі на підставі даних бухгалтерського обліку, товарних звітів, акта передачі зміни тощо.

Документальне відображення записів у бухгалтерському обліку регламентовано Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку,затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 р. № 88, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.06.95 р. за № 168/704 (далі - Положення № 88).

Пунктом 2.4. Положення № 88 встановлено, що первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити:

- найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ;

- назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції;

- одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі);

- посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;

- особистий підпис або інші дані, що дають змог/ ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Дані про надходження запасів (товарно-матеріальних цінностей) у відповідних графах зазначаються на підставі первинних прибуткових документів, зведених відомостей про надходження від постачальника, внутрішнє переміщення тощо. У разі значного обсягу документів записи можуть групуватися у додаткових таблицях.

Вибуття запасів (товарно-матеріальних цінностей) визначається на підставі первинних документів на вибуття цінностей (видаткових накладних, контрольних стрічок, Фіскальних звітних чеків реєстраторів розрахункових операцій, актів списання тощо).

Отже, такий нормативно-правовий акт як Методичні рекомендації щодо оформлення метеріалів перевірок за дотриманням субєктами господарювання порядку торгових патентів і ліцензій, затверджених наказом ДПА України від 12.08.2008 року № 534 чітко визначає, що облікові залишки товарів беруться за даними бухгалтерського обліку (товарного звіту, акта передачі зміни тощо) на початок перевірки, а також документи, що підтверджують надходження запасів (товарно-матеріальних цінностей) за визначений період.

Надходження товарів до закладу підприємця ОСОБА_2 . відображено у накладних на товар, які зафіксовані у його Книзі обліку доходів і витрат.

Необхідно зауважити, що Відомість про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних запасів (товарно-матеріальних цінностей), додана до акту перевірки за своєю формою і змістом не відповідає вимогам Додатку 3 до Методичних рекомендацій № 534, яким затверджено форму та змістовне наповнення граф, які повинні заповнюватись у цій Відомості.

Складена перевіряючими «Відомість про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів (товарно-матеріальних цінностей)» (далі - Відомість перевірки) не містить обов`язкових граф, які підлягають заповненню - графи 6, 7, 8, 9, 12, 13, 14, 15 відсутні.

Графи 10, 11, 16 і 17 ревізорами не заповнювалися і не містять будь-якої інформації.

Відповідно п. 2.3. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку первинні документи, створені в електронному вигляді, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

На вимогу контролюючих або судових органів та своїх контрагентів підприємство, установа зобов`язані за свій рахунок зробити копії таких документів на паперовому носії.

Залишки запасів (товарів) за даними обліку на 18.02.2019 р. (графа 10 Відомості перевірки) були визначені ревізорами на підставі нефіскального чеку "дані по товарам", який не відповідає вимогам до електронного документу, встановленим статтею 5 Закону України від 22.05.2003 р. № 851-ІV "Про електронні документи і електронний документообіг". Цей нефіскальний чек не може вважатися первинним документом у розумінні статті 9 Закону України № 996-VХІ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", оскільки він не містить обов`язкових для первинного документу реквізитів, встановлених частиною другою цієї статті.

Аналіз змісту Відомості перевірки, яка складена ревізорами, свідчить про необґрунтованість і внутрішню суперечливість зазначеної у ній інформації.

Із її змісту видно, що за одиницю виміру кількості алкогольних напоїв ревізори взяли «порцію» у 50 грамів. Проте одиницею виміру кількості алкогольної продукції, розлитої для роздрібної торгівлі, відповідно до положень абз. 14 частини 1 статті 11 Закону України № 481/95 ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" та пункту 15 Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями (затвердженими Постановою КМУ від 30.07.1996 року № 854) є літр а не «порція».

За таких обставин Відомості перевірки, яку склали ревізори, ніяким чином не зідображає і не може відображати облік товарних запасів підприємця, оскільки не містить обов`язкової інформації документів бухгалтерського обліку.

Інвентаризація товарно-матеріальних цінностей відповідно до вимог Інструкції по інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів і документів та розрахунків» (затверджена Наказом Мінфіну № 69 від 11.08.1994 р.) у підприємця ОСОБА_2 фактично не проводилась.

Виходячи з матеріалів справи позивач веде належним чином облік товарних запасів і здійснює продаж тільки належним чином облікованих товарів. Цей факт підтверджується наявними видатковими накладними на отриманий в реалізацію товар (алкогольні напої) разом з відомостями про вантаж, відправлений постачальником за цими накладними.

Весь отриманий від постачальника по накладних товар і суми коштів, сплачених за цей товар, ФОП ОСОБА_2 . відображає у своїй Книзі обліку доходів і витрат (а.с. 36-39).

Відповідно до пп. 20.1.5 ПКУ, органи ДПС мають право вимагати від платників податків, що перевіряються, проведення інвентаризації основних фондів, товарно- матеріальних цінностей, коштів, у т. ч. зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки.

Водночас пп. 16.1.5 ПКУ зазначено, що платники податків зобов`язані подавати на належним чином оформлену письмову вимогу контролюючих органів (у випадках, визначених законодавством) документи з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування (податкових зобов`язань), первинні документи, регістри бухгалтерського обліку, фінансову звітність, інші документи, пов`язані з обчисленням та сплатою податків та зборів. У письмовій вимозі обов`язково зазначаються конкретний перелік документів, які повинен надати платник податків, та підстави для їх надання.

Виходячи з матеріалів справи та пояснень сторін у судовому засіданні, до позивача не надходило у будь-якій формі (усній чи письмовій) вимоги від контролюючого органу надати документи з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування, надати первинні документи або регістри бухгалтерського обліку, фінансову звітність, та інших документів, обов`язок надання яких для перевірки встановлений підпунктом 16.1.5. пункту 16.1. статті 16 Податкового кодексу України.

Такої вимоги ревізорами, що проводили перевірку, до підприємця пред`явлено не було, отже не можна взагалі говорити про сам Факт проведення перевірки (інвентаризації) залишків товарів безпосередньо на місці здійснення господарської діяльності підприємця.

Не перевіривши накладні на товар і книгу обліку доходів і витрат на місці торгівлі під час перевірки, ревізори не вважали доцільним і необхідним це робити в майбутньому, про що свідчать підпункти 4.3. та 4.4. акту перевірки.

Протидія контролюючого органу підприємцю ОСОБА_2 у його намаганні виконати вимоги пунктів 44.6. і 44.7. статті 44 Податкового кодексу України і надати до контролюючого органу первинні документи бухгалтерського обліку проявилася у ненаданні йому у встановлений законом термін всіх додатків до акту перевірки. Відповідь на заяву про намір оскаржити висновки перевірки і отримання копій документів була направлена заявнику тільки 22.03.2019 р., а надійшла вона підприємцю від контролюючого органу лише 29 березня 2019 р., що підтверджується витягом із пошукової системи Укрпошти по штрих-коду поштового відправлення № 540.

Відсутність у підприємця копії Відомості перевірки, складеної ревізорами, не дозволили платнику податків сформувати і надати контролюючому органу необхідний перелік первинних документів бухгалтерського обліку на товар, зазначений у Відомості перевірки.

За таких обставин зазначений в акті висновок про виявлення у підприємця ОСОБА_2 порушень у веденні обліку товарних запасів, про наявність надлишків або нестачі товарів є необгрунтованим та безпідставним, що на думку суду виключає можливість застосування штрафних санкцій за порушення вимог пункту 12 статті 3 Закону України від 06.07.1995 р. № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування і послуг».

Оскаржуване податкове повідомлення рішення № 6 прийняте відповідачем поза межами встановленого пунктом 86.8. ст. 86 Податкового кодексу України строку. Воно повинно було прийматись протягом 10 робочих днів з дня реєстрації акта перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків.

Акт про результати фактичних перевірок реєструється не пізніше наступного ообочого дня після закінчення перевірки (п. 86.5. ст. 86 ПКУ).

Отже, податкове повідомлення рішення щодо ФОП ОСОБА_2 за результатами проведеної 18.02.2019 р. фактичної перевірки законно могло бути прийняте до 4 березня 2019 року. Оскаржуване рішення прийнято 6 березня - через 2 дня після спливу встановленого законом. граничного терміну.

Відповідач вважає, що він діяв в межах норм визначених чинним законодавством, а позовні вимоги ФОП ОСОБА_2 є такими, що задоволенню не підлягають.

За приписами статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 11, частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, свою позицію суду не довів та не обґрунтував її належним чином.

За таких обставин позов належить задовольнити, оскільки він обґрунтований та підтверджений матеріалами справи.

Судовий збір розподіляється відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ) задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Миколаївській області від 06.03.2019 року № 6.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 768,40грн., сплачений квитанцією від 02.04.2019р.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя І. А. Устинов