Справа № 120/899/19-а
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2019-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

24 червня 2019 р. Справа № 120/899/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Вільчинського О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Драло В.О.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: ОСОБА_2 ,

представника відповідача: Мякінькової Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Головного управління ДФС у Вінницькій області

про: визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Вінницькій області (далі - ГУ ДФС у Вінницькій області, контролюючий орган, відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю прийнятих відповідачем податкових повідомлень-рішень від 01.03.2019 № та № , відповідно до яких збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 359951,59 грн. та військового збору на суму 126753,46 грн. На переконання позивача, вказані рішення прийняті з порушенням та неправильним застосуванням норм чинного законодавства. Позивач вважає хибним висновок контролюючого органу про отримання ним (позивачем) додаткового блага внаслідок прощенням (анулювання) банком за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності суми боргу (кредиту) в розмірі 1426851,36 грн.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 05.04.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Крім того, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

24.04.2019 на адресу суду від ГУ ДФС у Вінницькій області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Свою позицію мотивує тим, що ГУ ДФС у Вінницькій області провело документальну позапланову невиїзну перевірку позивача щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб і військового збору з доходів, отриманих як додаткове благо при взаємовідносинах з ПАТ "Фідобанк". За результатами перевірки виявлено, що в порушення вимог пп. "д" п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п. 177.11 ст. 177 Податкового кодексу України (далі - ПК України) позивач не подав податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік та не відобразив дохід, отриманий як додаткове благо за ознакою "126", в сумі 1426851,35 грн. У зв`язку з цим 01.03.2019 були прийнятті податкові повідомлення-рішення № та № , відповідно до яких збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 359951,59 грн. та військового збору на суму 126753,46 грн. На переконання відповідача, ГУ ДФС у Вінницькій області при прийнятті оскаржуваних рішень діяло на підставі та в спосіб, передбачений законодавством.

16.05.2019 позивач подав відповідь на відзив, в якій вважає, що обставини, на які посилається відповідач у своєму відзиві, є надуманими та не відповідають чинному законодавству, оскільки ґрунтуються на недопустимих доказах. Зазначає, що повідомлення про анулювання (прощення) боргу він не отримував і про його існування, а також про прийняте рішення про прощення йому начебто наявної заборгованості за кредитом, йому відомо не було. Враховуючи, що ним не отримувалось повідомлення про прощення боргу, а відповідачем не подано допустимих доказів цього, вважає, що твердження відповідача про наявність у нього обов`язку включення до загально річного оподаткованого доходу додаткового блага у вигляді прощеного боргу не відповідає дійсності.

Ухвалою від 16.05.2019 суд витребував у ПАТ "Фідобанк" оригінал та належним чином засвідчену копію повідомлення про анулювання (прощення) боргу від 25.08.2015 за вих №26, що адресовано ОСОБА_3

31.05.2019 на адресу суду електронною поштою від ПАТ "Фідобанк" надійшов лист №1-4-2/310-ЛК від 31.05.2019, відповідно до якого на виконання вимог ухвали суду від 16.05.2019 ПАТ "Фідобанк" повідомило суд, що оригінал повідомлення про анулювання (прощення) боргу ОСОБА_1 за вих. № 26 від 26.08.2015 було виготовлено в одному примірнику, який і був виданий останньому 25.08.2015. До листа додана незасвідчена копія вказаного повідомлення про анулювання (прощення) боргу.

Ухвалою від 04.06.2019 продовжено строк проведення підготовчого провадження у справі до 03.07.2019.

Ухвалою від 10.06.2019 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

10.06.2019 засобами поштового відділення зв`язку від ПАТ "Фідобанк" надійшов лист №1-4-2/310-ЛК від 31.05.2019 з доданою до нього незасвідченою копією повідомлення про анулювання (прощення) боргу від 25.08.2015 за вих №26.

В судовому засіданні з розгляду справи по суті 24.06.2019 позивач та його представник повністю підтримали заявлені позовні вимоги та надали пояснення згідно з наведеними у позовній заяві обґрунтуваннями. При вирішенні справи просили суд взяти до уваги те, що повідомлення про анулювання (прощення) боргу позивач не отримав, належних та допустимих доказів у спростування зазначеного факту відповідачем не надано.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила та пояснила, що позивач занизив грошові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та військового збору, оскільки не подав податкової декларації за 2015 рік та не показав суму доходу в розмірі 1426851,35 грн., отриманого від ПАТ "Фідобанк" як додаткове благо у вигляді прощення основної суми боргу (кредиту). Зазначила, що на запит контролюючого органу про надання інформації та її документального підтвердження ПАТ "Фідобанк" підтвердив відомості, відображені у звітності форми № 1-ДФ. Звернула увагу, що повідомлення про анулювання (прощення) боргу позивачем не оскаржено.

Заслухавши пояснення сторін та оцінивши наявні у справі докази, суд встановив, що 22.09.2008 між ВАТ "СЕБ Банк", правонаступником якого є ПАТ "Фідобанк", та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 1861, відповідно до умов якого позивачем було отримано кредит в сумі 103600 доларів США строком до 22.09.2028. У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору ПАТ "Фідобанк" звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитом, яка станом на 12.12.2011 становила 960859,74 грн.

Заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 12.02.2014 у справі №0203/1619/2012 позов було задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Фідобанк" заборгованість за кредитним договором №1861 від 22.09.2008 в сумі 960859,74 грн. 25.08.2015 позивач на виконання рішення суду перерахував ПАТ "Фідобанк" кошти в загальній сумі 960859,74 грн.

Також судом встановлено, що на підставі пп. 78.1.2 п. 78.1 ст. 78 ст. 79 ПК України та наказу № 7724 від 18.12.2018 посадовими особами ГУ ДФС у Вінницькій області у період з 28.01.2019 по 01.02.2019 проведено позапланову документальну невиїзну перевірку позивача щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих у 2015 році як додаткове благо при взаємовідносинах з ПАТ "Фідобанк". За результатами перевірки складений акт №398/1305/ від 08.02.2019, яким зафіксовано порушення позивачем:

- п.п. "д" п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п. 167.1 ст. 167 ПК України, внаслідок чого донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2015 рік на загальну суму 284761,27 грн.;

- п.п. 1.2, 1.3 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, внаслідок чого донараховано військовий збір за 2015 рік на загальну суму 21402,77 грн.

Висновки акта перевірки ґрунтуються на тому, що у 2015 році позивач отримав дохід у вигляді додаткового блага в сумі 11426851,35 грн., що підтверджується інформацією, наданою ПАТ "Фідобанк" в податковому розрахунку за формою № 1ДФ про суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб за ознакою "126" - дохід, отриманий платником податку як додаткове благо. Разом з тим, вказаний дохід позивач не задекларував та не сплатив до бюджету відповідні суми ПДФО та військового збору.

На підставі висновків акта перевірки відповідач прийняв податкові повідомлення-рішення звід 01.03.2019 № про збільшення позивачу грошового зобов`язання з ПДФО на загальну суму 355951,59 грн., в тому числі штрафні (фінансові) санкції в сумі 71190,32 грн., та № про збільшення позивачу грошового зобов`язання з військового збору на загальну суму 26753,46 грн., в тому числі 5350,69 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями, позивач звернувся до адміністративного суду з позовом про їх скасування.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд керується та виходить з такого.

Пунктом 44.1 статті 44 ПК України (тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) регламентовано, зокрема, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до п.п. 49.18.4 п. 49.18, ст. 49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює - календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним.

Згідно з пунктом 162.1 статті 162 ПК України платниками податку з доходів фізичних осіб є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Згідно з п.п. 163.1.1, 163.1.2 п. 163.1 ст. 163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Вимогами пункту 164.1 статті 164 ПК України передбачено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. У разі використання права на податкову знижку базою оподаткування є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається шляхом зменшення загального оподатковуваного доходу з урахуванням пункту 164.6 цієї статті на суми податкової знижки такого звітного року.

Підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

За правилами підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений підпунктом 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України є вичерпним.

Так, відповідно до підпункту "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Тобто, законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, прощені (анульовані) кредитором.

Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі статтею 605 ЦК України зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Зміст наведених норм дає підстави для висновку, що додаткове благо визначається як дохід у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама по собі ця сума не збільшує дохід платника податку. Водночас в разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку-боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.

Отже, сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує дохід платника податку і включається в його оподатковуваний дохід.

Підсумовуючи, суд зазначає, що за змістом пп. "д" пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України обов`язок зі сплати податку на доходи фізичних осіб від отриманого додаткового блага виникає за таких обов`язкових умов: 1) повідомлення кредитором щодо прощення кредитної заборгованості та отримання позичальником додаткового блага у формі суми анульованого боргу; 2) включення кредитором суми анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано. При цьому кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено.

На переконання відповідача, у 2015 році позивач отримав дохід у вигляді додаткового блага в сумі 11426851,35 грн., що підтверджується інформацією, наданою ПАТ "Фідобанк" в податковому розрахунку за формою № 1ДФ про суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб за ознакою "126" - дохід, отриманий платником податку як додаткове благо. Разом з тим, вказаний дохід позивач не задекларував та не сплатив до бюджету відповідні суми ПДФО та військового збору. На підтвердження вказаної позиції відповідач до відзиву на позовну заяву надав незасвідчені належним чином копію листа ПАТ "Фідобанк" від 25.09.2018 за № 1-3-1-3/2500-ПК, копію повідомлення ПАТ "Фідобанк" від 25.08.2015 № 26, адресоване ОСОБА_4 .А.

Надаючи оцінку вказаним доказам, суд виходив з такого.

Положеннями статті 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 73 КАС України).

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

З метою повного, всебічного з`ясування обставин у справі, суд ухвалою від 16.05.2019 витребовував у ПАТ "Фідобанк" оригінал та належним чином засвідчену копію повідомлення про анулювання (прощення) боргу від 25.08.2015 за вих. № 26, що адресовано ОСОБА_1 . Однак, на виконання вимог зазначеної ухвали ПАТ "Фідобанк" повідомило, що оригінал повідомлення про анулювання (прощення) боргу ОСОБА_1 за вих. № 26 від 26.08.2015 було виготовлено в одному примірнику, який і був виданий останньому 25.08.2015 та надало суду незасвідчену копія вказаного повідомлення про анулювання (прощення) боргу. На переконання суду, незасвідчена належним чином копія повідомлення про анулювання (прощення) боргу за вих. № 26 від 26.08.2015 в розумінні КАС України не може вважатися при розгляді справи належним та допустимим доказом повідомлення кредитором щодо прощення кредитної заборгованості та отримання позичальником - позивачем додаткового блага у формі суми анульованого боргу.

Суд також вважає, що наявний у справі лист ПАТ "Фідобанк" від 25.09.2018 за № 1-3-1-3/2500-ПК не може вважатися належним та допустимим доказом при розгляді цієї справи в розумінні статті КАС України, оскільки наведена у ній інформація про те, що анульована (прощена) частина заборгованості за кредитним договором у розмірі 1426851,35 грн. складається з основного боргу (тіла кредиту), не підтверджується будь-якими документами, які б розкривали зміст взаємовідносин сторін за кредитним договором, історію платежів, нарахування процентів за користування кредитом, комісій та/або штрафних санкцій (пені) та достовірно свідчили б про правовий статус прощеного боргу.

Крім того, суд враховує, що за умовами кредитного договору № 1861 від 22.09.2008 позивач отримав 103600 дол. США. Заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 12.02.2014 у справі №0203/1619/2012 позов було задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Фідобанк" заборгованість за кредитним договором №1861 від 22.09.2008 в сумі 960859,74 грн. Як видно зі змісту вказаного рішення, сума 960859,74 грн. включала в себе заборгованість в гривні 10134,19 грн. та в доларах США - 118990,92 або еквівалент в національній валюті по курсу НБУ (1 Долар США = 7,9899 грн.) 950725,55 грн., з яких: прострочені нараховані проценти: 16592,13 дол. США або 132569,46 грн.; нараховані проценти за період з 22.11.2011 по 11.12.2011 включно: 525,47 дол. США або 4198,45 грн.; пеня за несвоєчасну сплату кредиту та несвоєчасну сплату процентів, розрахована за період з 25.01.2010 по 11.12.2011 включно: 10134,19 грн.; борг за несплаченою (простроченою) частиною кредиту по договору станом на 12.12.2011: 1978,12 дол. США або 15804,98 грн.; залишок строкової заборгованості станом на 12.12.2011: 99895,2 дол. США або 798152,66 грн. Кошти в загальній сумі 960859,74 грн. 25.08.2015 позивач на виконання рішення суду перерахував ПАТ "Фідобанк".

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що відповідачем - суб`єктом владних повноважень, на якого положеннями частини 2 статті 77 КАС України покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, якщо він заперечує проти адміністративного позову, не доведено дійсного обсягу податкових зобов`язань, обов`язок щодо декларування та сплати яких, на думку контролюючого органу, виник у позивача після прощення (анулювання) суми боргу за кредитним договором № 1861 від 22.09.2008 і, як наслідок, правомірності визначення позивачу грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та дій і докази, надані позивачем, суд приходить до переконання, що оспорювані податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем без дотримання вимог чинного законодавства України та порушують майнові права та інтереси позивача, захищені статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відтак, позовні вимоги про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 01.03.2019 № та № належить задовольнити повністю.

У зв`язку із задоволенням позову, відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати позивача зі сплати судового збору у розмірі 3827,05 грн. підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Вінницькій області від 01.03.2019 № та № .

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Вінницькій області судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3827,05 грн. (три тисячі вісімсот двадцять сім гривень п`ять копійок).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 )

Головне управління ДФС у Вінницькій області (21100, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7, )

Рішення у повному обсязі виготовлено 27.06.2019

Суддя Вільчинський Олександр Ванадійович