Справа № 400/1364/19
Суддя: Лебедєва Г. В.
Дата ухвалення: 2019-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2019 р. № 400/1364/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лебедєвої Г.В. розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування наказу від 24.01.2019 року № 61/05,-

ВСТАНОВИВ:

До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) до Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (надалі - відповідач, Управління) про визнання протиправним та скасування наказу Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 24.01.2019 року № 61/05 "Про відмову у розгляді скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 від 26.11.2018 № б/н".

Ухвалою від 11.05.2019 року Миколаївський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі № 400/1364/19 та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 04 червня 2019 року на 10 годину 30 хвилин.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що Головне територіальне управління юстиції у Миколаївській області з порушенням вимог чинного законодавства відмовило у задоволені скарги ОСОБА_1 без розгляду її по суті з підстави оформлення скарги без дотримання вимог частини 5 статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а саме: не засвідчено додану до скарги копію довіреності від 15.08.2018 року № 615, виданої приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Рибачук О.В., що підтверджує повноваження представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 від 26.11.2018 № б/н. Вказав, що законодавець не визначає обов`язку надання документів. Вважає, що позивачем до скарги додані документи, завірені належним чином.

До канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заперечуючи проти позову зазначив, що частиною 5 статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що до скарги додаються засвідчені в установленому порядку копії документів, що підтверджують факт порушення прав скаржника у результаті прийняття рішення державним реєстратором (за наявності). Вказав, що в пункті 5.27 Національного стандарту України "Вимоги до оформлення документів" ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 №55, визначено порядок засвідчення копії документа. Однак, позивачем до скарги не надано засвідченої в установленому порядку копії довіреності що підтверджує повноваження представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 від 26.11.2018 № б/н. Тому позивачу відмовлено у задоволені скарги без розгляду її по суті.

04.06.2019 року до концелярії суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач просить задовольнити позов. Зазначив, що безпідставним є посилання відповідача на те, що скаргу було подано представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , оскільки скаргу на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав підписано особисто позивачем.

Представники сторін в судовому засіданні 04.06.2019 року надали клопотання про розгляд справи за їх відсутності в порядку письмового провадження.

Відповідно до статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі -КАС України), суд здійснив розгляд справи у письмовому провадженні.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

26.11.2018 року ОСОБА_1 направлено на адресу відповідача скаргу на рішення державного реєстратора Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради Миколаївської області Іноземцевої Юлії Анатоліївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

До скарги додано такі документи: інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; оскаржуване рішення державного реєстратора № 43206621 від 26 вересня 2018 року; нотаріально посвідчена копія договору іпотеки від 16 січня 2008 року; нотаріально посвідчена копія договору про внесення змін у договір іпотеки; нотаріально посвідчена копія договору про відступлення прав за договором іпотеки; нотаріально посвідчена копія витягу з ДРРП про реєстрацію іпотеки за ОСОБА_1 ; нотаріально посвідчена копія витягу з ДРРП від 26 червня 2018 року про реєстрацію заборони; копія довіреності на представництво інтересів заявника.

На підставі висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 23.01.2019 року, за результатами розгляду скарги позивача від 26.11.2018 року, відповідачем прийнято наказ №61/05 від 24.01.2019 року "Про відмову у задоволенні скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 від 26.11.2018 без розгляду її по суті". В наказі зазначено, що відмовлено у зв`язку з тим, що скарга оформлена без дотримання вимог частини 5 статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а саме: не засвідчено додану до скарги копію довіреності від 15.08.2018 року № 615, видану приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Рибачук О.В., що підтверджує повноваження представника.

Позивач, вважаючи, що спірний наказ прийнято відповідачем з порушенням вимог законодавства, чим порушено його права, звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд встановив наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Повноваження Міністерства юстиції України у спірних правовідносинах визначаються Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Порядком розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1128 (надалі - Порядок №1128).

Відповідно до частин 1, 2 статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду. Міністерство юстиції України розглядає скарги: 1) на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі рішення суду, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір); 2) на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України.

При цьому, пунктом 2 Порядку №1128 визначено, що для забезпечення розгляду скарг суб`єктом розгляду скарги утворюються постійно діючі комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - комісія), положення та склад яких затверджуються Мін`юстом або відповідним територіальним органом.

Згідно з пунктом 5 Порядку №1128 перед розглядом скарги по суті комісія вивчає скаргу для встановлення:

1) чи віднесено розгляд скарги відповідно до Законів до повноважень суб`єкта розгляду скарги (належний суб`єкт розгляду скарги);

2) чи дотримано вимоги Законів щодо строків подання скарги, вимог щодо її оформлення та/або щодо документів, що долучаються до скарги;

3) чи наявні (відсутні) інші скарги у суб`єкта розгляду скарги.

У разі коли встановлено порушення вимог Законів щодо строків подання скарги, вимог щодо її оформлення та/або щодо документів, що долучаються до скарги, суб`єкт розгляду скарги на підставі висновку комісії приймає мотивоване рішення про відмову у задоволенні скарги без розгляду її по суті у формі наказу (пункт 7 Порядку №1128).

Відповідно до пункту 12 Порядку №1128 за результатами розгляду скарги суб`єкт розгляду скарги, на підставі висновків комісії, приймає мотивоване рішення про задоволення скарги або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених Законами, у формі наказу.

Пункт 1 частини 6 статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначає, що за результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про відмову у задоволенні скарги.

При цьому, згідно з пунктом 1 частини 8 статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, якщо скарга оформлена без дотримання вимог, визначених частиною п`ятою цієї статті.

Частина 5 статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначає, що Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав або територіального органу Міністерства юстиції України подається особою, яка вважає, що її права порушено, у письмовій формі та має містити: 1) повне найменування (ім`я) скаржника, його місце проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (ім`я) представника скаржника, якщо скарга подається представником; 2) реквізити рішення державного реєстратора, яке оскаржується; 3) зміст оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності та норми законодавства, які порушено, на думку скаржника; 4) викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги; 5) відомості про наявність чи відсутність судового спору з порушеного у скарзі питання, що може мати наслідком скасування оскаржуваного рішення державного реєстратора та/або внесення відомостей до Державного реєстру прав; 6) підпис скаржника або його представника із зазначенням дати складання скарги.

До скарги додаються засвідчені в установленому порядку копії документів, що підтверджують факт порушення прав скаржника у результаті прийняття рішення державним реєстратором (за наявності), а також якщо скарга подається представником скаржника - довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження такого представника, або копія такого документа, засвідчена в установленому порядку.

Скарга на рішення про державну реєстрацію прав розглядається в порядку, визначеному цим Законом, виключно за умови, що вона подана особою, яка може підтвердити факт порушення її прав у результаті прийняття такого рішення.

Якщо скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав подається представником скаржника, до скарги додається довіреність чи інший документ, що підтверджує його повноваження, або копія такого документа, засвідчена в установленому порядку.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що питання про відповідність поданої скарги вимогам щодо її оформлення та/або щодо документів, що долучаються до скарги, вирішуються комісією з розгляду скарг на етапі підготовки скарги до розгляду. Відповідно, рішення про відмову у задоволенні скарги з підстав невідповідності поданої скарги щодо її оформлення та/або щодо документів, що долучаються до скарги, вимогам закону комісія приймає саме на підготовчій стадії до розгляду скарги по суті. У свою чергу, відповідні висновки комісії слугують підставою для прийняття рішення суб`єктом розгляду скарги у формі наказу про відмову у задоволенні скарги, у разі, якщо скарга оформлена без дотримання вимог, визначених частиною 5 статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Як вбачається з оскаржуваного рішення, відповідачем відмовлено у розгляді скарги представнику ОСОБА_1 - ОСОБА_3 Миколайовичу від 26.11.2018 року без розгляду її по суті, у звязку з тим, що скаржником не дотримано вимоги щодо оформлення скарги, а саме не засвідчено додану до скарги копію довіреності від 15.08.2018 року № 615, видану приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Рибачук О.В., що підтверджує повноваження представника.

Суд не погоджується з доводами відповідача щодо правовірності оскаржуваного наказу з огляду на наступне.

Так, дійсно, ОСОБА_1 до скарги надано копію довіреності від 15.08.2018 року № 615, видану приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Рибачук О.В., що підтверджує повноваження представника, не засвідчено належним чином.

Однак, як вбачається зі скарги ОСОБА_1 від 26.11.2018 року, скарга подана особисто ОСОБА_1 , про що свідчить особистий підпис ОСОБА_1 на скарзі.

Відповідно до вимог пункту 9 Порядку №1128 під час розгляду скарги по суті обов`язково запрошується скаржник та/або його представник (за умови якщо ним зазначено про це у скарзі), суб`єкт оскарження та інші заінтересовані особи, зазначені у скарзі або встановлені відповідно до відомостей реєстрів.

В тексті скарги зазначено, що ОСОБА_1 просить залучити особисто її до участі у розгляді скарги по суті.

Суд не приймає до уваги твердження відповідача щодо того, що оскільки скарга позивача в адресатах містить ім`я представника, його електронну адресу тощо, скарга вважається поданою представником незалежно від того, що скарга підписана безпосередньо позивачем (заявником), з огляду на те, що жодних доказів на підтвердження цих аргументів відповідачем не надано, вони грунтуються лище на припущеннях.

Крім того, до скарги позивачем додано копії документів, що підтверджують факт порушення прав скаржника у результаті прийняття рішення державним реєстратором (за наявності), засвідчені в установленому порядку.

Суд також зазначає, що відмовляючи у задоволені скарги ОСОБА_1 без розгляду її по суті з підстав неподання належним чином завіреної копії довіреності представника, відповідач фактично вдався до такого явища, як "правовий пуризм".

Загальноприйнято розуміти пуризм як надмірне прагнення до чистоти, переваги форми над змістом.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до пункту 4 Порядку №1128 розгляд скарг здійснюється у строки, встановлені Законом України "Про звернення громадян" з урахуванням особливостей, передбачених Законами, які обраховуються з моменту реєстрації її суб`єктом розгляду скарги.

Згідно з частиною 1 статті 20 Закону України "Про звернення громадян" звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення.

Частиною 3 статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що у разі якщо розгляд та вирішення скарги потребують перевірки діяльності державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав, а також залучення скаржника чи інших осіб, Міністерство юстиції України та його територіальні органи можуть подовжити строки розгляду та вирішення скарги, повідомивши про це скаржника. При цьому загальний строк розгляду та вирішення скарги не може перевищувати 45 календарних днів.

Зі змісту наведеної правової норми слідує, що скарга позивача від 26.11.2018 фактично розглянута 24.01.2019, тобто, з пропуском місячного строку. При цьому, доказів повідомлення позивача про необхідність продовження терміну розгляду скарги відповідачем не надано, що підтверджує порушення прав ОСОБА_1

У спірних правовідносинах, у яких суб`єкт приватного права, який звертається із зверненням до суб`єкта владних повноважень, суд виходить з безумовного обов`язку суб`єкта владних повноважень (за винятком, зокрема, судів, для яких встановлений окремий порядок розгляду звернень у формі позовних заяв, скарг тощо) розглянути відповідне звернення та прийняти вмотивоване рішення на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Такий висновок ґрунтується на наступних положеннях Конституції України: усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк (стаття 40); органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина 2 статті 19).

З матеріалів справи встановлено та підтверджено під час розгляду справи, що зауважень до самої скарги, поданої до відповідача, останній не висловив, зауважень до документів, що підтверджують факт порушення прав скаржника у результаті прийняття рішення державним реєстратором, поданих до відповідача, останній також не висловив, а тому на переконання суду наявні підстави вважати, що скарга подана позивачем за формою відповідала вимогам закону (викладена письмово, містить обставини, на які скаржник посилається як на підставу своїх вимог), що, в свою чергу, виключає можливість відмови у прийнятті та розгляді скарги по суті, оскільки така скарга по формі відповідає вимогам закону.

На підставі вище викладеного, суд вважає, що наказ Міністерства юстиції України №61/05 від 24.01.2019 року прийнятий з порушенням зазначених норм, а саме без дотримання встановленої процедури, не на засадах розсудливості та пропорційності.

З огляду на викладене, наказ №61/05 від 24.01.2019 є протиправним та наявні підстави для його скасування.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1. ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 76, 77, 78, 80, 120, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_2 ) АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (вул. 8 Березня, 107, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 34889877) про визнання протиправним та скасування наказу від 24.01.2019 року № 61/05 - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 24.01.2019 року № 61/05 "Про відмову у розгляді скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 від 26.11.2018 № б/н".

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (вул. 8 Березня, 107, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 34889877) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_2 , М-в), м. Миколаїв АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 768, 40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 27.06.2019 року.

Суддя Г.В. Лебедєва