Справа № 280/1721/19
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2019-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

20 червня 2019 року Справа № 280/1721/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

до Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (69076, м. Запоріжжя, вул. Запорізького Козацтва, 25-А, )

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач або ОСОБА_1 ) до Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Правобережного об`єднаного управляння Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсії за віком на пільгових умовах та скасувати рішення № 6 від 29 березня 2019 року Правобережного об`єднаного управляння Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;

- зобов`язати Правобережне об`єднане управляння Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (, місцезнаходження: 69076, м. Запоріжжя, вул. Запорізького Козацтва, 25-А) зарахувати до пільгового стажу періоди роботи з 14 травня 1984 року по 07 грудня 1984 року, з 30 серпня 1985 року по 21 квітня 1986 року; з 11 серпня 1988 року по 25 жовтня 1988 року; з 04 листопада 1988 року по 31 січня 1989 року; з 17 серпня 1995 року по 14 квітня 1997 року; з 01 серпня 1997 року по 12 вересня 2000 року; з 02 квітня 2001 року по 14 липня 2002 року; з 19 червня 2006 року по 03 грудня 2012 року та призначити та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 з дати подачі заяви про призначення пенсії.

Ухвалою суду від 22 квітня 2019 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику осіб), а справу призначено до розгляду на травня 2019 року.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 зареєстрований у м. Донецьку, проте у зв`язку з подіями, які відбуваються у м. Донецьку, позивач змушений був покинути місто проживання та у теперішній час він перебуває на обліку, як внутрішньо переміщена особа, та зареєстрований у м. Запоріжжі. У зв`язку з тим, що позивач має пільговий стаж та досяг пенсійного віку, 15 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Правобережного об`єднаного управління ПФУ м. Запоріжжя з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1. Вказує, що з повідомлення від 02 квітня 2019 року № 4313/05, яке надано Правобережним об`єднаним УПФУ м. Запоріжжя вбачається, що управлянням прийняте рішення № 6 від 29 березня 2019 року про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки позивачем не надано трудову книжку. Позивач звертає увагу, що у зв`язку з подіями, які відбуваються у м. Донецьку, ним було втрачено трудову книжку. Проте на підтвердження стажу ОСОБА_1 за період до 01 липня 2000 року позивачем до відповідача надані довідки про періоди роботи та пільговий стаж, видані підприємствами, на яких ОСОБА_1 працював. Однак з повідомлення Правобережного об`єднаного управління ПФУ м. Запоріжжя від 02 квітня 2019 року вбачається, що зазначені довідки не взяті до уваги ПФУ, оскільки підприємства знаходяться на територіях, які тимчасово не контролюються українською владою та згідно з постановою КМУ від 07 листопада 2014 року № 595 зарахувати такий стаж для призначення пенсії немає законних підстав. За даними системи персоніфікованого обліку пільговий стаж ОСОБА_1 складає 18 років 2 місяці 21 день, яких недостатньо для пільгового стажу, який надає йому право на пенсію на пільгових умовах. Позивач вказує, що відповідачем зараховано пільговий стаж, починаючи з 1 липня 2000 року за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а також час навчання в навчальному закладі та служба у лавах РА. Проте період роботи з 14 травня 1984 року по 01 липня 2000 року не враховано в стаж. Тобто в трудовий стаж ОСОБА_1 не зараховано період роботи з 14 травня 1984 року по 01 липня 2000 року (12 років 9 місяців 03 дні). Позивач наголошує, що на підтвердження стажу ОСОБА_1 надані відповідні довідки, тобто жодних підстав для не зарахування спірних періодів до пільгового стажу ОСОБА_1 у відповідача не було, у зв`язку з чим вважає неправомірною відмову Правобережного об`єднаного УПФУ м. Запоріжжя у призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах. Вважає, що відсутність можливості проведення перевірки ПФУ не може позбавляти позивача конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсій за віком на пільгових умовах.

ОСОБА_1 просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя проти адміністративного позову заперечив з підстав, викладених у письмовому відзиві (вх.№19846 від 16 травня 2019 року), відповідно до якого зазначено, що 15 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя із заявою встановленого зразка про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Для призначення пенсії, позивачем до заяви про призначення пенсії не надана трудова книжка, а надана лише її копія. Підтвердження трудового стажу копіями трудової книжки без надання її оригіналу чинним законодавством не передбачено. Крім того, надані позивачем довідки про періоди роботи та пільговий стаж, видані підприємствами, які знаходяться на територіях, які тимчасово не контролюються українською владою. Згідно з Постановою КМУ від 07 листопада 2014 року №595 зарахувати такий стаж для призначення пенсії позивачу в управління немає законних підстав. Таким чином відповідач вважає, що по-перше, позивач не досяг віку, встановленого статтею 26 Закону №1058, по-друге, в позивача недостатньо страхового стажу для призначення пенсії за віком, а, по-третє, для призначення пенсії за віком на пільгових умовах в позивача є непідтвердженим пільговий стаж. З огляду на зазначене, Правобережним об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Запоріжжя 29 березня 2019 року правомірно було прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за відсутності необхідного страхового та пільгового стажу.

Представник Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

У відповідності до пункту 3 частини 6 статті 12 КАС України дана справа є справою незначної складності, та згідно статей 257, 263 розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Статтею 258 КАС України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до пункту 10 частини 1 статті 4 КАС України, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Отже, відповідно до вищевказаних приписів КАС України, справу розглянуто судом в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у межах строку, встановленого статтею 258 КАС України.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 25 лютого 2019 року №2330- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, та взятий на облік за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_1 15 березня 2019 року звернувся до Правобережного об`єднаного управління ПФУ м. Запоріжжя з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.

Відповідно до повідомлення Правобережного об`єднаного УПФУ м. Запоріжжя від 02 квітня 2019 року № 4313/05, відповідачем прийняте рішення № 6 від 29 березня 2019 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки, позивачем не надано трудову книжку, проте надані довідки про періоди роботи та пільговий стаж, видані підприємствами, які знаходяться на територіях, які тимчасово не контролюються українською владою. Вказано, що згідно з Постановою КМУ від 07 листопада 2014 року №595 зарахувати такий стаж для призначення пенсії позивачу в управління немає законних підстав. За даними системи персоніфікованого обліку пільговий стаж ОСОБА_1 складає 18 років 2 місяці 21 день, яких недостатньо для призначення пенсії за віком.

ОСОБА_1 , не погодившись із такими діями Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя, звернувся з цим позовом до суду.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши надані позивачем та відповідачем докази, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Отже, конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ІІ відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій. Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих. Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до пункту "а" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Судом встановлено, що позивач на момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах вже досяг 50 річного віку.

Спірним питанням є не прийняття Правобережним об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Запоріжжя на підтвердження наявного трудового стажу у ОСОБА_1 :

- Довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 08/31-419 від 14 березня 2017 року, виданої ПАТ «Донецький металургійний завод»;

- Довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 08/31-416 від 14 березня 2017 року, виданої ПАТ «Донецький металургійний завод»;

- архівної довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 532, про стаж роботи ОСОБА_1 у ТОВ РК «Економічний та правовий консалтинг»;

- довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів № 06 від 05 лютого 2019 року, виданої ДП «Донецької вугільної енергетичної компанії»;

- довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів № 10 від 22 січня 2019 року, виданої Донецьким державним науково-дослідним та проектним інститутом кольорових металів;

- довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів №36 від 14 грудня 2017 року, виданої ВАТ «Завод алюмінієвих профілів»;

- архівної довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів № 59, про стаж роботи ОСОБА_1 у TOB «ДОНСПЛАВ»;

- довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів №37 від 14 грудня 2017 року, виданої ПАТ «Завод алюмінієвих профілів»;

- копії трудової книжки ОСОБА_1 Серія НОМЕР_2 від 14 травня 1984 року.

Згідно статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок №637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, або трудова книжка відсутня, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Згідно з пунктом 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Суд зазначає, що досліджуючи копію трудової книжки позивача та уточнюючі довідки, як документи підтвердження пільгового стажу, суд встановив, що періоди роботи, зазначені в трудовій книжці ОСОБА_1 співпадають із періодами роботи, зазначеними у спірних довідках.

Суд дослідивши наявні у матеріалах справи спірні довідки, встановив, що вони містять печатку підприємств та підписані уповноваженими особами.

Відповідно пункту 17 зазначеного Порядку при відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості їх отримання, в зв`язку військовими діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві.

Порядок, затверджений постановою КМУ № 637 від 12 серпня 1993 року був прийнятий саме з метою створення юридичних механізмів підтвердження трудового стажу працівників з метою належної реалізації ними права на пенсійне забезпечення, в зв`язку з чим Порядком передбачено кілька альтернативних способів підтвердження трудового стажу, які можуть бути застосовані в різних ситуаціях (на підставі інших, ніж трудова книжка, документів або на підставі показань свідків) і даний Порядок, як вбачається з його назви і сенсу, поширюється на випадки, коли відсутня трудова книжка або відповідні записи в ній.

Посилання відповідача у своєму рішенні та у відзиві на адміністративний позов, що підставою для не врахування до трудового стажу періоду роботи відповідно до довідок: № 08/31-419 від 14 березня 2017 року, виданої ПАТ «Донецький металургійний завод»; № 08/31-416 від 14 березня 2017 року, виданої ПАТ «Донецький металургійний завод»; архівної довідки № 532, про стаж роботи ОСОБА_1 у ТОВ РК «Економічний та правовий консалтинг»; № 06 від 05 лютого 2019 року, виданої ДП «Донецької вугільної енергетичної компанії»; № 10 від 22 січня 2019 року, виданої Донецьким державним науково-дослідним та проектним інститутом кольорових металів; №36 від 14 грудня 2017 року, виданої ВАТ «Завод алюмінієвих профілів»; архівної довідки № 59, про стаж роботи ОСОБА_1 у TOB «ДОНСПЛАВ»; №37 від 14 грудня 2017 року, виданої ПАТ «Завод алюмінієвих профілів», - тобто стажу роботи за період з 14 травня 1984 року по 01 липня 2000 року (12 років 9 місяців 03 дні), які на думку відповідача видані підприємствами, які знаходиться на окупованій території, судом визнає безпідставним з огляду на таке.

Дійсно, відповідно до пункту 3 постанови КМУ від 07 листопада 2014 року №595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, а також інших платежів з рахунків, відкритих в органах Казначейства» міністерствам, іншим центральним органам виконавчої влади, місцевим державним адміністраціям вказано на забезпечення до 1 грудня 2014 року переміщення бюджетних установ, підприємств та організацій, що належать до сфери їх управління, з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (далі - тимчасово неконтрольована територія), в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі. Переміщення здійснюється лише тих бюджетних установ, підприємств та організацій, що у разі зміни місцезнаходження зможуть забезпечити провадження своєї діяльності.

Пунктом 2 даної постанови КМУ встановлено, що перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, визначаються Кабінетом Міністрів України за поданням Служби безпеки.

Розпорядженням КМУ від 07 листопада 2014 року затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення.

Суд також зазначає, що чинним законодавством України не встановлено прямої заборони на використання документів, виданих підприємствами, які тепер перебувають на тимчасово неконтрольованій території України. Крім того, положенням частини 3 статті 44 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено право відповідача на проведення перевірки. Разом з цим, за вимогами законодавства, неможливість проведення перевірки не ставить в залежність особа, щодо якої розглядається питання про призначення пенсії, оскільки це не є підставою для відмови у зарахуванні стажу і призначення пенсії.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем безпідставно при встановленні стажу роботи, який надає право ОСОБА_1 на отримання пенсії за віком, не враховано довідки № 08/31-419 від 14 березня 2017 року, виданої ПАТ «Донецький металургійний завод»; № 08/31-416 від 14 березня 2017 року, виданої ПАТ «Донецький металургійний завод»; архівної довідки № 532, про стаж роботи ОСОБА_1 у ТОВ РК «Економічний та правовий консалтинг»; № 06 від 05 лютого 2019 року, виданої ДП «Донецької вугільної енергетичної компанії»; № 10 від 22 січня 2019 року, виданої Донецьким державним науково-дослідним та проектним інститутом кольорових металів; №36 від 14 грудня 2017 року, виданої ВАТ «Завод алюмінієвих профілів»; архівної довідки № 59, про стаж роботи ОСОБА_1 у TOB «ДОНСПЛАВ»; №37 від 14 грудня 2017 року, виданої ПАТ «Завод алюмінієвих профілів», - якими позивач підтверджує трудовий стаж періоду роботи з 14 травня1984 року по 01 липня 2000 року (12 років 9 місяців 03 дні) за відсутності оригіналу трудової книжки.

Посилання відповідача на те, що підприємства, які видали позивачу довідки про підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсії позивачу, розміщені на тимчасово окупованій території України, суд не приймає, оскільки відсутність у відповідача можливості здійснити перевірку відомостей на підприємстві, яке знаходиться на непідконтрольній українській владі території не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного права на пенсійне забезпечення.

Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного суду по справі № 175/4336/16-а від 28 серпня 2018 року та по справі № 172/718/17 від 27 лютого 2018 року

Згідно із частиною 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач має достатньо стажу, зокрема і пільгового стажу, для призначення пенсії, відповідно до пункту "а" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пункту 1 частини 2 статті 114 розділу ХІV-1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-ІV.

Разом з цим, при ухваленні рішення суд керується приписами частини 2статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», у відповідності до яких, суд при вирішення справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13 січня 2011 року (остаточне) у справі "ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява № 28924/04) констатував: "Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином, стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань, становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), пп. 28 - 36, Series A N 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява № 58112/00, п.45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п.25, ECHR 2002-II)".

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенція) гарантує кожному право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо порушення передбаченого Конвенцією права було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

З системного аналізу положень Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що законодавством передбачено право суду у випадку встановлення порушення прав позивача зобов`язувати суб`єкта владних повноважень приймати рішення або вчиняти певні дії.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що належним, повним та ефективним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання відповідача зарахувати спірні періоди роботи до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд звертає увагу на те, що будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень має бути законним та обґрунтованим, прийнятим чи вчиненим в межах наданих повноважень, містити конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, з урахуванням вище викладеного, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності дійшов висновку, що відповідачем не доведено законність та обґрунтованість оскаржуваної відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах, тому з огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина 1 статті 132 КАС України).

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина 1 статті 143 КАС України).

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки суб`єктом владних повноважень у справі було Правобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя, то з бюджетних асигнувань цього органу повинні бути присуджені позивачу судові витрати, документально підтверджені у сумі 768 грн. 40 коп.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5, 9, 77, 132, 139, 143, 242, 243-246, 263, КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (69076, м. Запоріжжя, вул. Запорізького Козацтва, 25-А, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними дії Правобережного об`єднаного управляння Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (69076, м. Запоріжжя, вул. Запорізького Козацтва, 25-А, ) щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) пенсії за віком на пільгових умовах та скасувати рішення № 6 від 29 березня 2019 року Правобережного об`єднаного управляння Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Правобережне об`єднане управляння Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (69076, м. Запоріжжя, вул. Запорізького Козацтва, 25-А, ) зарахувати до пільгового стажу періоди роботи з 14 травня 1984 року по 07 грудня 1984 року, з 30 серпня 1985 року по 21 квітня 1986 року; з 11 серпня 1988 року по 25 жовтня 1988 року; з 04 листопада 1988 року по 31 січня 1989 року; з 17 серпня 1995 року по 14 квітня 1997 року; з 01 серпня 1997 року по 12 вересня 2000 року; з 02 квітня 2001 року по 14 липня 2002 року; з 19 червня 2006 року по 03 грудня 2012 року та призначити та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 з дати подачі заяви про призначення пенсії.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Правобережного об`єднаного управляння Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (69076, м. Запоріжжя, вул. Запорізького Козацтва, 25-А, ) судові витрати в сумі 768 грн. 40 коп.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень КАС України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 20 червня 2019 року.

Суддя Д.В. Татаринов