Справа № 620/464/19
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2019-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/464/19 Суддя (судді) першої інстанції: Заяць О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Чаку Є.В.

При секретарі: Марчук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 березня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України про:

- визнання протиправними дії Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в частині відмови в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання за період з 01 січня 2018 року по 31 липня 2018 року, за період з 04 грудня 2018 року по 31 грудня 2018 року та з 01 січня 2019 року по 01 лютого 2019 року відповідно до довідок апеляційного суду Чернігівської області;

- зобов`язання Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання за період з 01 січня 2018 року по 31 липня 2018 року, виходячи з прожиткового мінімуму на 2018 рік 1762 гривні; з 04 грудня 2018 року по 31 грудня 2018 року згідно довідки від 11 грудня 2018 року № 7-12/91, а з 01 січня 2019 року по 01 лютого 2019 року згідно довідки апеляційного суду Чернігівської області від 14 січня 2019 року № 7-12/5, виходячи з прожиткового мінімуму на 2019 рік 1921 грн.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що відмова відповідача у перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці є протиправною та порушує її конституційні права.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 березня 2019 року даний адміністративний позов задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволення позовних вимог.

При цьому, наполягає на тому, що на підставі зазначених довідок позивачу було здійснено перерахунок її щомісячного довічного грошового утримання з 01 січня 2019 року та з 01 лютого 2019 року, оскільки відповідно до Порядку, затвердженого постановою Правління ПФУ від 25 січня 2008 року № 3-1 перерахунок здійснюється з першого числа місяця наступного за місяцем, в якому змінився розмір суддівської винагороди.

Оскільки сторони до суду не з`явилися, справу розглянуто у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 статті 229 КАС України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 є суддею у відставці та перебуває на обліку у Чернігівському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України з 09 липня 2004 року та з цього часу отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці через Пенсійний фонд України в особі відповідача у розмірі 80% відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

В серпні 2018 року позивач звернулась до відповідача з вимогою про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці з 01 січня 2018 року, як це передбачено Законом України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» від 15 травня 2018 року № 2415-VІІІ (надалі за текстом - Закон № 2415-VІІІ) та Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік».

Вдруге позивач звернулась щодо перерахунку довічного грошового утримання 12 грудня 2018 року у зв`язку з рішенням Конституційного Суду України від 04 грудня 2018 року № 11-р/2018, відповідно до якого був збільшений посадовий оклад працюючим суддям, про що відповідачу надала довідку апеляційного суду Чернігівської області від 11 грудня 2018 року № 7-12/91, в якій зазначено, що збільшення посадового окладу відбулось з 04 грудня 2018 року.

Втрете позивач звернулась до відповідача про здійснення перерахунку щомісячного довічного утримання 15 січня 2019 року і надала довідку від 14 січня 2019 року № 7-12/5, в якій зазначено, що перерахунок має бути здійснений з 01 січня 2019 року у зв`язку з підвищенням прожиткового мінімуму до 1921 грн.

На своє звернення позивач отримала відповідь від відповідача, в якій він відмовив їй у здійсненні перерахунку, посилаючись на те, що перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці, згідно довідки про суддівську винагороду, виданої Апеляційним судом Чернігівської області, від 01 серпня 2018 року № 7-12/32 підлягає з 01 серпня 2018 року, а не з 01 січня 2018 року, оскільки Закон № 2415-VІІІ набрав чинності з 22 липня 2018 року, а ч.1 статті 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Також зазначено, що перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці згідно довідок про суддівську винагороду, виданих Апеляційним судом Чернігівської області від 11 грудня 2018 року №7-12/91 та від 14 січня 2019 року №7-12/5 здійснено з 01 січня 2019 року та з 01 лютого 2019 року відповідно.

Не погоджуючись з такою позицією відповідача та вважаючи свої права порушеними, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Статтею 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VI (надалі за текстом - Закон № 2453-VI) визначено, що судді, який вийшов у відставку, виплачується пенсія або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90% заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Відповідно до статті 133 Закону № 2453-VI суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України «Про Конституційний Суд України» та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Аналогічні правові норми закріплені у Законі України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII (надалі за текстом - Закон №1402-VIII), який набрав чинності 30 вересня 2016 року і діяв на час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про перерахунок призначеного йому довічного грошового утримання.

Згідно ч.4 статті 142 Закону №1402-VIII у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Відповідно до ч.5 статті 142 Закону №1402-VIII пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно п.2 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI, крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Пунктом 23 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII передбачено, що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI.

Відповідно до п.25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Тобто, у питаннях визначення розмірів суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання норми Закону №2453-VI зберігають чинність, а позивач має право на перерахунок раніше призначеного йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, у тому числі у зв`язку зі збільшенням посадового окладу.

Згідно п.3 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до де яких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року №1774-VIII мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.

До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 гривень.

В подальшому, Законом України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» від 15 травня 2018 року №2415-VIII, який набрав чинності 22 липня 2018 року було внесено зміни до абз.2 п.3 розділу ІІ Закону України №1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України». Зокрема слово та цифри « 1600 гривень» замінено словами та цифрами «прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року».

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2017 року становив 1600 грн.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2018 року встановлено в розмірі 1762 грн.

З огляду на зазначене, з 01 січня 2018 року посадовий оклад суддів встановлюється, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 1762 гривні, а тому саме з цієї дати зміна суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, є підставою для проведення перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці.

З урахуванням наведених правових норм та фактичних обставин справи слід погодитись з висновком суду першої інстанції, що відповідачем протиправно відмовлено позивачу в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання за період з 01 січня 2018 року по 31 липня 2018 року.

Крім того, рішенням Конституційного Суду України № 11-р/2018 від 04 грудня 2018 року визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення ч.3 статті 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року № 192-VIII. Це положення підлягає застосуванню у його первинній редакції, а саме: «Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 січня 2011 року - 6 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2012 року - 8 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2013 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2014 року -12 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2015 року - 15 мінімальних заробітних плат».

У пункті 4 розділу ІІ Порядку № 3-1 визначено, що перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з 01 числа місяця, наступного за місяцем, в якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою.

Отже, зміна розміру складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою, обумовлює зміну розміру довічного грошового утримання судді шляхом здійснення органом ПФУ відповідного перерахунку з дати такої зміни.

Аналогічний правовий підхід застосовано Верховним Судом у постанові від 13 березня 2019 року по справі № 507/403/17.

При цьому, визначена Порядком № 3-1 процедура здійснення вказаного перерахунку визначає часові межі, коли в органу ПФУ виникає обов`язок здійснити відповідний перерахунок, але не позбавляє та не може позбавити суддю у відставці його законного права на перерахунок довічного грошового утримання з дати зміни розміру відповідної суддівської винагороди.

Доводи апелянта про те, що на підставі поданих позивачем довідок було здійснено перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання з 01 січня 2019 року та з 01 лютого 2019 року, оскільки відповідно до Порядку № 3-1, перерахунок здійснюється з першого числа місяця наступного за місяцем, в якому змінився розмір суддівської винагороди, колегія суддів вважає необґрунтованими з підстав, зазначених вище.

При цьому, дата, з якої у відповідача виник обов`язок здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача, в даному випадку, не є тотожнім поняттям з датою, з якої позивач набув право на такий перерахунок.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що окружним адміністративним судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 316, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 березня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: Є.І. Мєзєнцев

Є.В. Чаку