Справа № 805/4656/15-а
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2019-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

27 червня 2019 року

Київ

справа №805/4656/15-а

адміністративне провадження №К/9901/10527/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Губської О.А.,

суддів: Білак М.В., Калашнікової О.В.,

розглянув у письмовому провадженні у касаційній інстанції адміністративну справу № 805/4656/15-а

за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Авдіївського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про визнання наказів незаконними, поновлення на посаді та зобов`язання вчинити певні дії, провадження в якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2016 року (головуючий - Блохін А.А., судді: Гаврищук Т.Г., Сухарьок М.Г.)

І. Суть спору

1. Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Авдіївського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, в якому просив визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області за № 2074 від 12 грудня 2014 року в частині його звільнення з органів внутрішніх справ; визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області за № 432 о/с від 17 грудня 2014 року в частині його звільнення з органів внутрішніх справ відповідно до п. 64 «є» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114; поновити на посаді начальника сектора дільничних інспекторів міліції Авдіївського міського відділу Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області; зобов`язати Авдіївський міський відділ Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області нарахувати та виплатити грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з дня звільнення по день винесення постанови суду; зобов`язати Авдіївський міський відділ Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області нарахувати та виплатити невиплачену заробітну плату та компенсацію за невикористану щорічну відпустку у розмірі станом на день звільнення.

2. В обґрунтування позову позивач зазначає, що вважає своє звільнення та спірні накази незаконними та такими, що підлягають скасуванню, у зв`язку з чим він підлягає поновленню на попередній посаді в органах внутрішніх справ відповідно до статті 235 Кодексу законів про працю України.

ІІ. Встановлені судами фактичні обставини справи

3. Позивач проходив службу в органах внутрішніх справ з 20 грудня 2007 року по 17 грудня 2014 року. Остання посада - начальник сектора дільничних інспекторів міліції Авдіївського МВ ГУ МВС України в Донецькій області, в званні «капітан міліції».

4. Наказом Головного управління МВС України в Донецькій області № 2074 від 12 грудня 2014 року «Про порушення службової дисципліни окремими працівниками Авдіївського МВ ГУМВС України в області та їх покарання» вирішено за особисту недисциплінованість, порушення вимог статті 10 Закону України «Про міліцію», статті 7, 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 року № 3460-IV, порушення Присяги працівника органів внутрішніх справ України, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 року № 382, п.п. 1.2, 2.2, 4.1 (розділ ІІІ) Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України №155-2012р., що виразилося у невиході на службу без поважних причин, звільнити з органів внутрішніх справ, зокрема, начальника сектору дільничних інспекторів міліції Авдіївського МВ ГУМВС України в Донецькій області капітана міліції ОСОБА_1 .

5. 17 грудня 2014 року наказом Головного управління МВС України в Донецькій області №432 о/с «По особовому складу» реалізовано наказ №2074 від 12 грудня 2014 року, та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з органів внутрішніх справ у запас (із постановкою на військовий облік) за пунктом 64 «є» (за порушення дисципліни) капітана міліції ОСОБА_1 (М-144973) - начальника сектора дільничних інспекторів міліції Авдіївського міського відділу з 17 грудня 2014 року, на підставі наказу Головного управління МВС в області від 12 грудня 2014 року №2074.

ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

6. Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 11 лютого 2016 року позов задоволено.

6.1. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України від 12 грудня 2014 року № 2074 «Про порушення службової дисципліни окремими працівниками Авдіївського МВ ГУМВС в області та їх покарання» в частині звільнення з органів внутрішніх справ начальника сектору дільничних інспекторів міліції Авдіївського міського відділу Головного управління МВС України в Донецькій області капітана міліції ОСОБА_1 .

6.2. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України від 17 грудня 2014 року № 432 о/с «По особовому складу» в частині звільнення з органів внутрішніх справ у запас (із постановкою на військовий облік) за пунктом 64 «є» (за порушення дисципліни) капітана міліції ОСОБА_1 (М-144973) начальника сектору дільничних інспекторів міліції Авдіївського міського відділу Головного управління МВС України в Донецькій області.

6.3. Поновлено капітана міліції ОСОБА_1 на службі в органах внутрішніх справ України на посаді начальника сектору дільничних інспекторів міліції Авдіївського міського відділу Головного управління МВС України в Донецькій області з 18 грудня 2014 року.

6.4. Зобов`язано Авдіївський міський відділ Головного управління МВС України в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 18 грудня 2014 року по день поновлення на посаді, за відрахуванням зборів та обов`язкових платежів та сум грошового забезпечення, виплачених йому після звільнення. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

6.5. Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено факту вчинення позивачем дисциплінарного проступку, не додержано процедуру службового розслідування, на підставі висновків якого звільнено позивача.

6.6. Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нову постанову про відмову у задоволенні позову.

6.7. Таке рішення суд апеляційної інстанції мотивував тим, що встановленими обставинами за результатами проведеного службового розслідування та матеріалами справи підтверджено допущення позивачем вчинку, що суперечить вимогам статей 1, 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, Присяги, Етичного кодексу та Кодексу честі працівників органів внутрішніх справ, що за своєю суттю є порушенням дисципліни.

IV. Касаційне оскарження

7. У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати його постанову та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

8. Свої вимоги обґрунтовує, зокрема, тим, що висновок суду апеляційної інстанції про правомірність службового розслідування та його висновків є помилковим. Вказує, що законні підстави для його звільнення були відсутні, а тому це є істотним порушенням його прав.

V. Релевантні джерела права й акти їх застосування

9. Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

10. Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов`язки регулюється Законом України від 20 грудня 1990 року № 565-XII "Про міліцію", в редакції чинній на момент виникнення правовідносин, Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV (далі - Дисциплінарний статут) та Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 (далі - Положення).

11. Визначення службової дисципліни міститься у статті 1 Дисциплінарного статуту та означає дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів МВС підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги.

12. Відповідно до статті 4 Дисциплінарного статуту наказ є формою реалізації службових повноважень особи начальницького складу, згідно з якими визначаються мета і предмет завдання, строк його виконання та відповідальна особа, якій належить його виконати. Накази можуть даватись як в усній, так і в письмовій формі. У разі одержання наказу від старшого прямого начальника підлеглий зобов`язаний виконати його та повідомити про це свого безпосереднього начальника.

13. Отже, наказ - це правовий акт, виданий з метою вирішення основних і оперативних завдань органів виконавчої влади його керівником, що діє на основі єдиноначальності, містить вимогу необхідності вчинення будь-якої дії або утримання від неї конкретним виконавцем (конкретними виконавцями).

14. За змістом статті 7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; дотримуватися норм професійної та службової етики; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку тощо.

15. Види дисциплінарних стягнень за порушення службової дисципліни наведені в статті 12 Дисциплінарного статуту, найсуворішим з яких є звільнення з органів внутрішніх справ, що застосовується як крайній захід дисциплінарного впливу.

16. Порядок накладення дисциплінарних стягнень на осіб рядового і начальницького складу врегульовано статтею 14 Дисциплінарного статуту.

17. Зокрема, з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органів внутрішніх справ. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

VI. Позиція Верховного Суду

18. У цій справі встановлено, що 11 липня 2014 року приміщення Авдіївського МВ ГУМВС України в Донецькій області було захоплено невідомими озброєними особами, та цього ж дня майже увесь особовий склад міського відділу було відправлено у чергові відпустки на виконання наказу ГУМВС України в Донецькій області від 21 липня 2014 року №271 о/с, а також враховуючи суспільно-політичну ситуацію, що склалася в регіоні, проведення в Донецькій області антитерористичної операції, переведенням працівників ГУМВС України в Донецькій області на посилений варіант несення служби та у зв`язку зі службовою необхідністю т.в.о. начальника Авдіївського МВ ГУМВС України в Донецькій області затверджено наказ від 25 липня 2014 року №33 о/с «Про відкликання з чергових відпусток атестованих працівників Авдіївського МВ ГУМВС України в Донецькій області». За вказівкою керівництва ГУМВС області особовий склад міського відділу частково був направлений до м. Красний Лиман, а інша частина особового складу продовжували несення служби в приміщенні ПОГП №2 у м. Авдіївка.

19. 02 серпня 2014 року, після визволення м. Авдіївка та Авдіївського міського відділу згідно до усного наказу керівництва ГУМВС України в Донецькій області особовому складу Авдіївського МВ необхідно було приступити до виконання службових обов`язків у м. Авдіївка.

20. Однак, позивач, який з червня 2014 року перебував на посаді начальника сектору дільничних інспекторів міліції Авдіївського МВ ГУМВС України в Донецькій області не вийшов на службу без поважних причин.

21. З метою встановлення причини відсутності позивача на службі з 02 серпня 2014 року 02 серпня 2014 року начальником сектору кадрового забезпечення міськвідділу був здійснений дзвінок на мобільний телефон останнього.

22. В ході бесіди позивач пояснив, що не має можливості щодня їздити на роботу з м. Макіївка до м. Авдіївка у зв`язку з проведенням бойових дій та тим, що у нього вагітна дружина та пологи мають відбутися у серпні місяці.

11 серпня 2014 року позивач у телефонній розмові повідомив, що він перебуває на лікарняному.

23. Направити запит до лікарні ВМЗ ГУМВС України в Донецькій області та Головного Управління охорони здоров`я Донецької обласної державної адміністрації не було можливим у зв`язку з тим, що у м. Авдіївка не працює пошта та відсутній телефонний зв`язок. У зв`язку з проведенням АТО не було можливості відібрати пояснення у позивача стосовно невиконання ним службових обов`язків та письмово попередити про те, що стосовно нього проводиться службове розслідування.

24. Станом на 15 жовтня 2014 року позивач до виконання службових обов`язків не приступив. Щодо його відсутності на службі були складені акти відсутності на службі від 06.10.2014 року, 09.10.2014 року, 12.10.2014 року.

25. 20 листопада 2014 року в межах проведення службового розслідування здійснено телефонний дзвінок позивачу з метою повідомлення останнього про необхідність надати пояснення щодо причин його відсутності на робочому місті, проте позивач відмовився від надання таких пояснень, про що складено Акт вн.№7575 від 20.11.2014 року.

26. 21 листопада 2014 року складений Акт про відсутність позивача на службі без поважних причин з 20 жовтня 2014 року по 21 листопада 2014 року.

27. Рапортом (без зазначення дати) начальника штабу Авдіївського МВ ГУМВС України в Донецькій області начальника Авдіївського МВ повідомлено, що позивач до Авдіївського міськвідділу до подальшого проходження служби не з`явився.

28. В період з 04.08.2014 року по 26.08.2014 року включно позивач перебував на лікарняному, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою № 30 про тимчасову непрацездатність.

29. Вказані обставини позивачем не спростовано, навпаки, в мотивуванні свого позову він підтверджує факт проходження ним служби у Авдіївського МВ ГУМВС України в Донецькій області, в той час як його було захоплено незаконними озброєними формуваннями, що дає підстави для висновку про небажання позивача проходити службу в органах внутрішніх справ України.

30. Доводи позивача щодо поважності причин неприбуття ним на службу обґрунтовані листками непрацездатності, які видані у серпні 2014 року, що жодними чином не стосуються оскаржуваних наказів.

31. За таких обставин, Верховний Суд вважає, що висновки службового розслідування відповідають фактичним обставинам справи, а дії позивача не відповідають вимогам статті 10 Закону України «Про міліцію», в якій визначені основні обов`язки міліції.

32. З тексту присяги працівника внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1991 року № 382, вбачається, що кожний працівник органів внутрішніх справ України, який склав таку присягу, вступаючи на службу до органів внутрішніх справ України: поклявся завжди залишатися відданим народові України, суворо дотримуватися її Конституції та чинного законодавства, бути гуманним, чесним, сумлінним і дисциплінованим працівником, зберігати державну і службову таємницю; присягнув з високою відповідальністю виконувати свій службовий обов`язок, вимоги статутів і наказів, постійно вдосконалювати професійну майстерність та підвищувати рівень культури, всіляко сприяти зміцненню авторитету органів внутрішніх справ, поклявся мужньо і рішуче, не шкодуючи своїх сил і життя, боротися із злочинністю, захищати від протиправних посягань життя, здоров`я, права й свободи громадян, державний устрій і громадський порядок.

33. Визначення дисциплінарного проступку міститься в статті 2 Дисциплінарного статуту та означає невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

34. Слід також зауважити, що мають місце несуттєві порушення порядку проведення службового розслідування відносно позивача (з наказом про звільнення у встановлений спосіб ознайомлено не було), однак ці порушення не впливають на рішення по справі та не можуть бути підставою для поновлення позивача на посаді. Крім того, Верховний Суд дійшов висновку про несумісність вчинення позивачем протиправного діяння з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Вчинення такого діяння суперечить змісту Присяги працівників внутрішніх справ, оскільки підриває довіру громадян як до працівників міліції, так і до органів внутрішніх справ в цілому, принижує їх авторитет.

35. Аналіз наведених обставин дає підстави для висновку, що своїми діями, які знайшли відображення у висновку службового розслідування, позивачем порушено Присягу працівника внутрішніх справ України, що робить неможливим його подальшу службу в органах внутрішніх справ.

36. Отже, відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд апеляційної інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права.

37. Судом апеляційної інстанцій було надано належну правову оцінку доводам, наведеним сторонами під час судового розгляду справи. Жодних нових доводів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного судового рішення, у касаційній скарзі не зазначено.

38. За такого правового регулювання та обставин справи суд касаційної інстанції погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про наявність підстав для відмови у задоволенні даного позову.

39. Отже, Верховний Суд констатує, що оскаржуване судове рішення ґрунтується на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна юридична оцінка, а суд під час розгляду справи не допустив порушень норм матеріального чи процесуального права, які призвели до ухвалення незаконної постанови суду апеляційної інстанції та неправильного вирішення справи.

40. Таким чином, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

VII. Судові витрати

41. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

постановив:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2016 року залишити без задоволення.

2. Постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2016 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий О. А. Губська

Судді М.В. Білак

О. В. Калашнікова