Справа № 440/1759/19
Суддя: А.О. Чеснокова
Дата ухвалення: 2019-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2019 року м. ПолтаваСправа №440/1759/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Чеснокової А.О.,

за участі:

секретаря судового засідання - Безеги А.А.,

представника позивача - Мисюри О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом Головного управління ДФС у Полтавській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В:

20 травня 2019 року Головне управління ДФС у Полтавській області звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в розмірі 7732,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на несплату відповідачем узгодженого податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у строки, визначені Податковим кодексом України.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 07 червня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, визначено дату проведення судового засідання для розгляду справи по суті

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Будучи завчасно та належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи судом відповідач в судове засідання не з`явився; 24 червня 2019 року до суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи за її відсутності. Разом із тим, відповідач відзиву на позов або доказів на підтвердження або спростування обставин, зазначених у позові суду не надав.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

З 21 березня 2016 року по 25 березня 2016 року контролюючим органом проведено документальну позапланову перевірку ОСОБА_1 щодо повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб за 2012 рік.

За результатами перевірки встановлено та відображено в акті перевірки № 218/16-03-13-05/ від 01 квітня 2016 року, що відповідачем упродовж 2012 року отримано дохід у вигляді спадщини від фізичної особи, яка не є членом сім`ї першого ступеня споріднення, однак податкової декларації про майновий стан і доходи за 2012 рік ОСОБА_1 не подано, податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб до бюджету не сплачено.

На підставі акта перевірки контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення від 19 квітня 216 року № /306 про визначення ОСОБА_1 податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 6185,60 грн. (5% від вартості успадкованого майна) та застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 1546,40 грн., яке було вручене платнику 11 травня 2016 року /а.с. 14/.

Несплата відповідачем визначеної податковим повідомленням-рішенням від 19 квітня 2016 року № /306 суми грошового зобов`язання зумовила виникнення податкового боргу, про стягнення якого позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Згідно зі статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Усі громадяни щорічно подають до податкових інспекцій за місцем проживання декларації про свій майновий стан та доходи за минулий рік у порядку, встановленому законом.

За змістом підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

У відповідності до підпункту 162.1.1 пункту 162.1 статті 162 Податкового кодексу України платником податку на доходи фізичних осіб є фізична особа-резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

За правилами пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Пунктом 164.1 статті 163 Податкового кодексу України передбачено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

У розумінні підпункту164.1.1 та 164.1.3 пункту 164.1 статті 163 Податкового кодексу України загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом. Загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу.

Підпунктом 164.2.10 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України передбачено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді вартості успадкованого чи отриманого у дарунок майна у межах, що оподатковується згідно з цим розділом.

За змістом підпункту 168.1.3 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України якщо згідно з нормами цього розділу окремі види оподатковуваних доходів (прибутків) не підлягають оподаткуванню під час їх нарахування чи виплати, але не є звільненими від оподаткування, платник податку зобов`язаний самостійно включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу податку та подати річну декларацію з цього податку.

Згідно з пунктом 179.7 статті 179 Податкового кодексу України фізична особа зобов`язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену в поданій нею податковій декларації. Сума податкових зобов`язань, донарахована контролюючим органом, сплачується до відповідного бюджету у строки, встановлені цим Кодексом.

За змістом підпункту 54.3.1 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об`єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством.

У розумінні пункту 54.5 статті 54 Податкового кодексу України якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України передбачено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

При цьому, підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг визначено як суму узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Таким чином, статусу податкового боргу набуває лише узгоджена сума грошового (податкового) зобов`язання, не сплачена платником податків у визначений строк.

Зважаючи на те, що вручене платнику 11 травня 2016 року податкове повідомлення-рішення від 19 квітня 2016 року № /306 ні в судовому, ні в адміністративному порядку платником не оскаржувалось, то визначена ним сума грошового зобов`язання вважається узгодженою.

Судом встановлено, що відповідач узгоджене податкове зобов`язання, визначене податковим повідомленням-рішенням від 19 квітня 2016 року № /306, у передбачений Податковим кодексом України строк самостійно не сплатив.

У зв`язку з несплатою відповідачем податкового зобов`язання у визначені Податковим кодексом України строки, таке зобов`язання набуло статусу податкового боргу.

Згідно з пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

За правилами пункту 59.5 статті 59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Матеріалами справи підтверджено, що контролюючим органом сформовано та 04 квітня 2017 року вручено відповідачу податкову вимогу № 1485-17 від 15 березня 2017 року про сплату узгодженої суми податкового зобов`язання в розмірі 7732,00 грн. /а.с. 19/.

Сторонами у справі доказів оскарження зазначеної податкової вимоги у встановленому законом порядку не надано.

Пунктом 87.11 статті 87 Податкового кодексу України визначено, що орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідач відзиву на позовну заяву, жодних заперечень чи доказів сплати суми податкового боргу до суду не надав.

Наявність у ОСОБА_1 податкового боргу за узгодженими податковими зобов`язаннями підтверджено матеріалами справи в їх сукупності.

За таких обставин, судом визнано позовні вимоги правомірними та обґрунтованими, а позов - таким, що підлягає задоволенню.

Разом із тим, не підлягає задоволенню клопотання відповідача, викладене в заяві від 24 червня 2019 року про надання судом дозволу на поетапну сплату податкового боргу з огляду на те, що вказана вимога, в силу положень статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягає розгляду на стадії виконання судового рішення, а відтак є передчасною, тобто такою, що не може бути вирішена судом на поточній стадії судового розгляду справи.

Згідно із статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 6-9, 77, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Головного управління ДФС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) про стягнення податкового боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) податковий борг з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, в розмірі 7732 (сім тисяч сімсот тридцять дві) гривні 00 копійок на р/р 6008, код бюджетної класифікації платежу 11010500, одержувач УК у м. Кременчуці/м. Кременчук/ 11010500, банк одержувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.О. Чеснокова