Справа № 855/196/19
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2019-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 855/196/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кучми А.Ю.,

суддів Аліменка В.О., Мєзєнцева Є.І.,

за участю секретаря Чуб Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративний позов ОСОБА_1 до Центральної виборчої комісії про визнання протиправною та скасування постанови в частині, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в порядку, встановленому ст. 273 КАС України, звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову ЦВК № 1317 від 25.06.2019 в частині відмови у реєстрації кандидата у народні депутати України ОСОБА_1 , висунутого у порядку самовисування в одномандатному виборчому окрузі № 222;

- зобов`язати ЦВК зареєструвати кандидатом у народні депутати України ОСОБА_1 в одномандатному виборчому окрузі № 222 відповідно до його заяви від 20.06.2019.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ЦВК незаконно відмовила йому в реєстрації кандидатом у народні депутати України, адже позивач відповідає чотирьом критеріям (є громадянином України, який досяг 21 року, має право голосу та проживає в Україні протягом останніх п`яти років) для допуску громадянина до участі у процесі обрання народним депутатом України, передбаченим Конституцією України та Законом України «Про вибори народних депутатів України», що підтверджується у повному обсязі поданими ним документами. Всі критерії підтверджені та наведені в поданих до ЦВК документах. Передбачених законодавством підстав для відмови в реєстрації кандидатом в народні депутати України у відповідача не було.

Центральна виборча комісія подала відзив на позовну заяву, у якому зазначила, що приймаючи постанову № 1317 від 25.06.2019 «Про відмову в реєстрації кандидатів у народні депутати України ОСОБА_4., ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , висунутих у порядку само висування на позачергових виборах народних депутатів України 21 липня 2019 року» ЦВК діяла на підставі, в межах повноважень, в порядку та у спосіб, визначені Конституцією України та законами України, підстави для визнання її протиправною та скасування, а відтак і для задоволення позову відсутні.

Також, ОСОБА_1 до суду подавались письмові пояснення до позовної заяви від 27.06.2019 та 29.06.2019.

Під час судового засідання позивач підтримав адміністративний позов та просив суд його задовольнити з підстав, викладених у ньому та письмових поясненнях.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти адміністративного позову та просив суд відмовити у його задоволенні, посилаючись на обставини, викладені у відзиві.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, перевіривши матеріали справи, доводи адміністративного позову та відзиву на нього, колегія суддів вважає необхідним відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , виходячи із наступного.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Указом Президента України № 303/2019 від 21.05.2019 було достроково припинено повноваження Верховної Ради України восьмого скликання та призначено позачергові вибори до Верховної Ради України на 21.07.2019.

ОСОБА_1 20.06.2019 подав до ЦВК заяву про самовисунення кандидатом у народні депутати в одномандатному виборчому окрузі № 222 на позачергових виборах народних депутатів України 21.07.2019.

Постановою ЦВК № 1317 від 25.06.2019 було відмовлено позивачу в реєстрації кандидатом у народні депутати.

В обґрунтування відмови позивачу в реєстрації кандидатом у народні депутати посилається на те, що:

- у заяві не міститься зобов`язання в разі обрання його народним депутатом України скласти представницький мандат, який згідно з Конституцією України та законами України несумісний з мандатом народного депутата України, а також протягом місяця офіційного оприлюднення результатів виборів передати в управління іншій особі належні йому підприємства та корпоративні права у порядку, встановленому законом (або зазначення, що таких немає), як того вимагає п. 1 частини другої статті 55 Закону України «Про вибори народних депутатів України» № 4061-VI від 17.11.2011 (далі - Закон № 4061-VI);

- всупереч вимогам п. 2 частини другої статті 55 в автобіографії не вказано відомостей: 1) щодо часу його проживання на території України; 2) громадської роботи (у тому числі на виборних посадах); 3) адреси місця проживання.

Не погоджуючись із вказаною постановою, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Умови реєстрації Центральною виборчою комісією кандидатів у депутати в одномандатних округах визначені у ст. 55 Закону № 4061-VI.

Відповідно до п. 1-2 частини другої статті 55 Закону № 4061-VI Центральна виборча комісія реєструє кандидата у депутати, який балотується в одномандатному окрузі в порядку самовисування, за умови пред`явлення ним особисто одного із документів, передбачених пунктами 1 або 2 частини третьої статті 2 цього Закону, та отримання нею таких документів:

1) заяви про самовисування, датованої днем подання документів для реєстрації його кандидатом у депутати до Центральної виборчої комісії, із зобов`язанням у разі обрання депутатом припинити діяльність чи скласти представницький мандат, які відповідно до Конституції України та законів України несумісні з мандатом народного депутата України, та згоду на оприлюднення біографічних відомостей у зв`язку з участю у виборах, а також із зобов`язанням у разі обрання депутатом протягом місяця після офіційного оприлюднення результатів виборів передати в управління іншій особі належні йому підприємства та корпоративні права у порядку, встановленому законом (або зазначенням, що таких немає);

2) автобіографії кандидата в депутати, на паперовому носії та в електронному вигляді, що обов`язково повинна містити: прізвище, власне ім`я (всі власні імена) та по батькові (за наявності), число, місяць, рік і місце народження, громадянство із зазначенням часу проживання на території України, відомості про освіту, трудову діяльність, посаду (заняття), місце роботи, громадську роботу (у тому числі на виборних посадах), партійність, склад сім`ї, адресу місця проживання, контактний номер телефону, відомості про наявність чи відсутність судимості.

Відповідно до п. 2 частини першої ст. 60 Закону України «Про вибори народних депутатів України» Центральна виборча комісія відмовляє в реєстрації кандидата (кандидатів) у депутати в разі відсутності документів, зазначених у частині першій статті 54 чи частинах першій або другій статті 55 цього Закону.

Щодо однієї із підстав для відмови у реєстрації кандидата у народні депутати України ОСОБА_1 - не зазначення зобов`язання в разі обрання його народним депутатом України скласти представницький мандат, який згідно з Конституцією України та законами України несумісний з мандатом народного депутата України, а також протягом місяця офіційного оприлюднення результатів виборів передати в управління іншій особі належні йому підприємства та корпоративні права у порядку, встановленому законом (або зазначення, що таких немає), колегія суддів зазначає наступне.

За матеріалами справи заява про самовисування містить посилання на те, що у разі обрання позивача народним депутатом України, він зобов`язується припинити діяльність, яка, відповідно до Конституції України та законів України, несумісна з мандатом народного депутата України.

Рішення відповідача про відмову в реєстрації кандидата у народні депутати України ОСОБА_1 мотивоване тим, що у поданій заяві про самовисування не міститься зобов`язання в разі обрання його народним депутатом України скласти представницький мандат, який згідно з Конституцією України та законами України несумісний з мандатом народного депутата України, а також протягом місяця офіційного оприлюднення результатів виборів передати в управління іншій особі належні йому підприємства та корпоративні права у порядку, встановленому законом (або зазначення, що таких немає).

Проаналізувавши зміст заяви про самовисування, а також наведену ЦВК у своїй постанові підставу для відмови позивачу в реєстрації кандидатом у народні депутати України, колегія суддів вважає такий висновок ЦВК передчасним, з огляду на наступне.

Так, дійсно позивач у заяві не зазначив зобов`язання, у разі обрання його народним депутатом України, скласти представницький мандат, який відповідно до Конституції України та законів України не сумісний з мандатом народного депутата України, однак на час подачі документів для реєстрації кандидатом в народні депутати, останній не мав такого мандату. Зворотного суду не доведено.

Суд приймає до уваги, що конструкція диспозиції пункту 1 частини другої статті 55 Закону України «Про вибори народних депутатів України» після словосполучення «припинити діяльність» та перед словосполученням «скласти представницький мандат» містить сполучник «чи», який не є тотожним сполучникам «і», «та».

У сукупності з наведеним, необхідно звернути увагу на частину другу статті 78 Конституції України, яка встановлює, що вимоги щодо несумісності депутатського мандата з іншими видами діяльності встановлюються законом.

Стаття 3 Закону України «Про статус народного депутата України» встановлює несумісність депутатського мандата з іншими видами діяльності, а саме відповідно до частини першої народний депутат не має права: 1) бути членом Кабінету Міністрів України, керівником центрального органу виконавчої влади; 2) мати інший представницький мандат чи одночасно бути на державній службі; 3) обіймати посаду міського, сільського, селищного голови; 4) займатися будь-якою, крім депутатської, оплачуваною роботою, за винятком викладацької, наукової та творчої діяльності, а також медичної практики у вільний від виконання обов`язків народного депутата час; 5) залучатись як експерт органами у кримінальному провадженні, а також займатися адвокатською діяльністю; 6) входити до складу керівництва, правління чи ради підприємства, установи, організації, що має на меті одержання прибутку.

Виходячи з аналізу наведених норм законодавства, встановлених обставин та досліджених доказів суд приходить до висновку, що у заяві позивача викладені достатні та зрозумілі відомості, які відповідно до пункту 1 частини другої статті 55 Закону України «Про вибори народних депутатів України» обов`язково повинні міститися у ній.

Відповідно до частини третьої ст. 60 Закону № 4061-VI помилки і неточності, виявлені в поданих кандидатами на реєстрацію документах, підлягають виправленню і не є підставою для відмови в реєстрації кандидата в депутати.

Зазначений висновок, узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 18.06.2019 у справі № 855/150/19.

Окрім того, суд звертає увагу, що зобов`язання скласти представницький мандат особою, яка такого мандату не має - є юридично необґрунтованим. Зміст і форма заяви про реєстрацію кандидата у народні депутати покликана, окрім іншого, підтвердити усвідомлення особою майбутніх обмежень у разі обрання народним депутатом.

Отже, якщо відсутність певних відомостей у поданих документах може бути розцінена як помилка, або якщо наявність відповідної інформації в документах не можна встановити через окремі неточності, такі обставини не тягнуть за собою неналежність відповідних документів і не є підставою для відмови у реєстрації особи як кандидата.

Колегії суддів вважає, що відсутність у заяві позивача - зобов`язання у разі обрання депутатом скласти представницький мандат, який відповідно до Конституції України та законів України несумісний з мандатом народного депутата України, а також протягом місяця після офіційного оприлюднення результатів виборів передати в управління іншій особі належні йому підприємства та корпоративні права у порядку, встановленому законом (або зазначенням, що таких немає), слід розцінювати, як неточність, оскільки вимога, щодо зазначеного зобов`язання стосується певної встановленої законом форми наданих позивачем документів (заяви про самовисування), але не стосуються тих відомостей щодо особи, які беззаперечно не дозволяють їй претендувати на статус кандидата у депутати.

Тобто, слід розрізняти відомості, відсутність яких не дає можливість встановити обставини, що безумовно унеможливлюють отримання статусу кандидата у народні депутати, та відомості, які хоча і є обов`язковими для повідомлення, проте безпосередньо не впливають на право особи бути обраним народним депутатом. Відсутність останніх на момент подачі документів, на думку колегії суддів, не тягне за собою обов`язкову та остаточну відмову в реєстрації кандидатом, без надання можливості їх виправлення та/або уточнення, оскільки відсутність саме певних елементів поданих документів не є окремою підставою для відмови в реєстрації кандидатом.

За таких обставин, в даному випадку відсутність певного складового елементу, тим більше його неточне формулювання, у поданій заяві слід розцінювати як виявлену неточність, тому відповідач необґрунтовано відмовив у реєстрації позивача кандидатом у народні депутати України, з цих підстав.

Зокрема, до відомостей, які підтверджують наявність у особи права на обрання депутатом, належать дані, які визначені ст. 9 Закону № 4061-VI (депутатом може бути обраний громадянин України, який на день виборів досяг двадцяти одного року, має право голосу і проживає в Україні протягом останніх п`яти років).

Відповідач не заперечує того факту, що позивач відповідає критеріям встановленим, ст. 9 Закону № 4061-VI, однак вважає, що позивачем не виконано частину п. 2 частини другої статті 55 Закону, зокрема не зазначено обов`язкових відомостей, які повинна містити автобіографія.

Колегія суддів не погоджується з такими твердженнями відповідача, оскільки такий підхід до розгляду документів, поданих для реєстрації кандидатом у народні депутати України, є надмірним формалізмом, на недопустимість якого наголошував Європейський суд з прав людини під час розгляду справ, пов`язаних із виборчим процесом, щодо інших країн, зокрема, в рішенні «Краснов та Скуратов проти Росії» від 19.07.2007.

Щодо не зазначення в автобіографії відомостей: 1) щодо часу його проживання на території України; 2) громадської роботи (у тому числі на виборних посадах); 3) адреси місця проживання, колегія суддів зазначає наступне.

Оскільки, на думку відповідача, автобіографія ОСОБА_1 не містить відомостей щодо часу його проживання на території України; громадської роботи (у тому числі на виборних посадах); адреси місця проживання, які повинні обов`язково зазначатися у ній, ЦВК прийшла до висновку, що такий документ вважається неподаним.

Судом досліджена автобіографія, подана ОСОБА_1 до ЦВК для реєстрації кандидатом у народні депутати.

З тексту автобіографії можна зробити висновок, що останній майже все своє життя проживає в Києві у Солом`янському та навколишніх районах, починаючи з 2015 року постійно проживає у селі Дмитрівка Києво-Святошинського району Київської області.

У розумінні Закону № 4061-VI автобіографія повинна місти обов`язкові реквізити, однак викладається особою у довільній формі. Позивач зазначив інформацію, з якої можна зробити висновок про те, що він проживав останніх п`яти років в України, тобто дотримався обов`язкових вимог, передбачених для автобіографії щодо часу його проживання на території України.

Слід відокремлювати вимоги щодо права бути обраним, в тому числі обов`язкового проживання в межах державного кордону України, та відомостями, які майбутній кандидат в народні депутати України бажає оприлюднити шляхом внесення їх в автобіографію. Закон не містить жорсткої вимоги щодо саме такого формулювання, як то «останні п`ять років проживаю на території України». Викладення цієї інформації в тексті автобіографії залежить виключно від волі і наміру особи, яка її подає.

Так само позивач на власний розсуд обирає формат і обсяг особистої інформації щодо місця свого фактичного проживання на території України. Автобіографія носить характер публічного документу, який буде оприлюднено ЦВК у разі реєстрації кандидата. Тож особа, яка подає документи для реєстрації кандидатом не позбавлена права обирати яку саме особисту (конфіденційну) інформацію стосовно себе оприлюднювати. У той же час, незазначення конкретної адреси місця проживання не може обмежувати право обиратися, критерії щодо якого встановлені ст. 9 Закону.

Також, позивач пояснив, що свідомо не зазначив повну адресу свого місця проживання, через її конфіденційність, так як вказана інформація буде розміщуватись на сайті ЦВК та стане публічною.

Колегія суддів звертає увагу на те, що основні засади інформаційного забезпечення виборів визначені у ст. 63 Закону, яка передбачає, що виборцям забезпечується можливість доступу до різнобічної, об`єктивної та неупередженої інформації, потрібної для здійснення усвідомленого, поінформованого, вільного вибору. Інформація, що міститься у документах, поданих до Центральної виборчої комісії для реєстрації кандидатів, є відкритою. На офіційному веб-сайті Центральної виборчої комісії оприлюднюються відомості зокрема щодо місця проживання кожного кандидата у депутати.

З огляду на конфіденційний характер інформації стосовного повної адреси місця проживання позивача, та обов`язковість оприлюднення цих даних на сайті ЦВК, колегія суддів вважає достатньою інформацією, яку вказано позивачем у автобіографії - с. Дмитрівка, Києво-Святошинського району Київської області.

Враховуючи наведене, суд вважає, що ОСОБА_1 при оформленні та поданні автобіографії до ЦВК дотримані всі вимоги та положення Конституції України та Закону № 4061-VI.

Тому відмова у реєстрації позивача кандидатом в депутати, з цих підстав є неприпустимою, оскільки законодавцем передбачено обов`язок щодо внесення обов`язкових відомостей у автобіографію та жодним чином не визначено форму відображення цих відомостей або конкретні формулювання, якими вони мають бути описані, тобто автобіографія викладається у довільній формі на власний розсуд особи.

Отже, позивач фактично виконав покладений на нього обов`язок повідомити відомості, які встановлюють право останнього бути народним депутатом України щодо дотримання ним конституційної вимоги щодо п`ятирічного строку проживання в Україні (цензу осілості) та про зазначення адреси місця проживання.

Стосовно відсутності у заяві інформації про громадську роботу (у тому числі на виборних посадах) позивачем зазначено, що він не здійснює громадської роботи та не перебуває на виборних посадах, з цих підстав така інформація відсутня у заяві.

Щодо зазначеного, суд вважає необхідним звернути увагу, що викладення такої інформації у автобіографії передусім обумовлено зацікавленістю позивача в її оприлюдненні. Тобто її зазначення в автобіографії є можливим і допустимим з точки зору закону, але не може бути визнано обов`язковим, оскільки виконання громадської роботи не є обов`язковою вимогою для кандидата, виконання чи не виконання такої роботи не віднесено до категорій цензу кандидата в народні депутати України. Як висновок, відсутність такої інформації в автобіографії не виключає право особи бути обраною народним депутатом, а відтак і бути зареєстрованим кандидатом на цю посаду.

Крім того, у судовому засіданні позивач пояснив, що не зазначив вказані відомості, оскільки не здійснював громадську роботу та не займав виборні посади.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів доходить висновку про необхідність скасування постанови ЦВК № 1317 від 25.06.2019, у зв`язку з її необґрунтованістю.

Стосовно позовної вимоги щодо зобов`язання ЦВК зареєструвати ОСОБА_1 кандидатом в народні депутати України, суд зазначає, що відповідно до завдань адміністративного судочинства, визначених статтею 2 КАС України, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями визначеними статтею; завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади; принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно - дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право, тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності; перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі адміністративного судочинства; адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесенні до компетенції цього органу.

Згідно з положеннями Закону України «Про Центральну виборчу комісію» прийняття рішень про реєстрацію кандидата у народні депутати відноситься до виключної компетенції Центральної виборчої комісії як колегіального органу.

Відповідно до абзацу 2 частини четвертої ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що для належного та ефективного способу захисту порушеного права позивача, слід зобов`язати відповідача повторно розглянути документи щодо реєстрації позивача кандидатом у народні депутати з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному судовому рішенні у порядку та у відповідності до вимог Закону України «Про вибори народних депутатів».

Таким чином, у частині позовних вимог, якими позивач просить зареєструвати його кандидатом - позовна заява підлягає частковому задоволенню.

Також, вирішуючи питання про сплату судового збору за подання даної позовної заяви з урахуванням частини дев`ятої ст. 273 Кодексу адміністративного судочинства України, ставок судового збору, визначених Законом України «Про судовий збір» слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ЦВК судовий збір за подання фізичною особою до адміністративного суду позовної заяви немайнового характеру у розмірі 768,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Законом України «Про вибори народних депутатів України», Законом України «Про Центральну виборчу комісію», ст.ст. 22, 90, 143, 194, 229, 241, 242, 246, 250, 268, 269, 271, 272, 273, 278 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Центральної виборчої комісії про визнання протиправною та скасування постанови в частині, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову Центральної виборчої комісії № 1317 від 25.06.2019 в частині відмови у реєстрації кандидату у народні депутати ОСОБА_1 , висунутого у порядку самовисування в одномандатному виборчому окрузі № 222 на позачергових виборах народних депутатів України 21.07.2019.

Зобов`язати Центральну виборчу комісію повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про самовисування від 20.06.2019 разом із іншими документами щодо реєстрації його кандидатом у народні депутати виборчого округу № 222 з урахуванням висновків суду, викладених в даній постанові.

В решті позовні вимоги - залишити без задоволення.

Стягнути з Центральної виборчої комісії (адреса: 01196, м. Київ, пл. Лесі Українки, 1) до спеціального фонду Державного бюджету України на рахунок Шостого апеляційного адміністративного суду за наступними реквізитами: рахунок отримувача - 1055; отримувач - УК у Печерському районі/Печерс.р-н.; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); ; код банку МФО 899998; код класифікації доходів бюджету - 22030001 «Судовий збір» (Державна судова адміністрація України, 050), судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана до Верховного Суду через Шостий апеляційний адміністративний суд у дводенний строк з дня проголошення рішення.

Головуючий суддя:А.Ю. Кучма

Судді:В.О. Аліменко

Є.І. Мєзєнцев

Головуючий суддя Кучма Андрій Юрійович

Судді: Аліменко Володимир Олександрович

Мєзєнцев Євген Ігорович