Справа № 360/4400/18
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2019-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2019 року справа №360/4400/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Геращенка І.В., суддів: Арабей Т.Г., Міронової Г.М., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12 березня 2019 року у справі № 360/4400/18 (головуючий І інстанції Широка К.Ю., повний текст складений у м. Сєвєродонецьку Луганської області) за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області (далі УПФУ в м. Лисичанську), в якому, з урахуванням уточненого позову, просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення від 31.08.2018 року № 6714/02-33 щодо перерахування пенсії позивачу, як інваліду війни ІІІ групи;

- зобов`язати провести перерахунок пенсії, починаючи з 04.07.2018 року, як інваліду війни III групи, з урахуванням розміру пенсій по інвалідності, яка становить 60 % відповідних сум грошового забезпечення (заробітку), згідно п. а ч. 1 ст. 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (а.с. 17-18).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 12 березня 2019 року позов задоволений:

- визнано протиправним та скасовано розпорядження УПФУ в м. Лисичанську Луганської області від 20.07.2018 року № 204161 про перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 4 липня 2018 року;

- зобов`язано УПФУ в м. Лисичанську здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 , як інваліду війни III групи, з розрахунку 60 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку), згідно пункту «а» частини першої статті 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з дати звернення з заявою про перерахунок пенсії, тобто з 4 липня 2018 року (а.с. 114-117).

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів посилався на відсутність підстав для перерахунку пенсії позивачу в розмірі у розмірі 60 % відповідних сум грошового забезпечення (заробітку), згідно пункту «а» частини першої статті 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», оскільки ІІІ група інвалідності призначена позивачу з 06.03.2018 року, тобто минув тривалий час після проходження військової служби (а.с. 122-123, 150-151).

Також, відповідач просив розглянути справу без участі свого представника (а.с. 151).

Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України апеляційний розгляд справи здійснений в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлені такі обставини справи.

Позивач є пенсіонером по інвалідності та перебуває на обліку у відповідача (а. с. 31-83).

ОСОБА_1 має статус ветерана війни - учасника бойових дій, відповідно до посвідчення від 08.06.2000 року серія НОМЕР_1 (а. с. 107).

З витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 20.02.2018 року № 480 встановлено, що захворювання ОСОБА_1 пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с. 9).

Згідно довідки до акту медико-соціальної експертної комісії Міністерства охорони здоров`я України від 13.03.2018 року серія АВ № 0973239 позивачу встановлена третя група інвалідності з 06.03.2018 року , причиною інвалідності зазначено захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а. с. 97).

Згідно посвідчення від 14.05.2018 серія ААБ № 014260 позивач має статус ветерана війни інваліда війни третьої групи (а. с. 98).

4 липня 2018 року позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії, до заяви додав копію посвідчення від 14.05.2018 року серія НОМЕР_2 (а. с. 68, 69).

Розпорядженням УПФУ в м. Лисичанську від 20.07.2018 року № 204161 проведено перерахунок пенсії позивача з 04.07.2018 року, процент розрахунку пенсії від середнього заробітку 40 (а. с. 67).

Листом від 31.09.2018 року № 6714/02-33 УПФУ в м. Лисичанську повідомило позивача про результати розгляду його заяви щодо перерахунку пенсії. З даної відповіді вбачається, що відповідач взяв для обрахунку пенсії позивача процент розрахунку пенсії у розмірі 40 процентів, який передбачений для інших осіб з інвалідністю III групи згідно п. б ч. 1 ст. 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (а.с. 11).

Встановлені обставини підтверджені матеріалами справи.

Згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року

№ 2262-XII (далі Закон № 2262-XII) законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів (Стаття 1-1).

Пенсії по інвалідності особам, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються в разі, якщо інвалідність настала в період проходження ними служби або не пізніше трьох місяців після звільнення зі служби, або якщо інвалідність настала пізніше тримісячного терміну після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби чи під час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства (стаття 18 Закону № 2262-XII).

Згідно статті 20 Закону № 2262-XII залежно від причини інвалідності особи з інвалідністю з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом поділяються на такі категорії:

а) особи з інвалідністю внаслідок війни - при настанні інвалідності внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю у бойових діях у мирний час, а також інші особи, зазначені у статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту";

б) інші особи з інвалідністю з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - при настанні інвалідності внаслідок каліцтва, одержаного в результаті нещасного випадку, не пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби.

Статтею 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII (Далі Закон № 3551-XII) визначено, що до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю в бойових діях у мирний час.

До осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа (ч. 2 ст. 7 Закону № 3551-XII):

1) військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами;

2) осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших військових формувань, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обов`язків, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами;

4) осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранень чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних:

- у районах бойових дій у період Другої світової війни та від вибухових речовин, боєприпасів і військового озброєння у повоєнний період;

- від вибухових речовин, боєприпасів і військового озброєння на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях до 1 грудня 2014 року, а з 1 грудня 2014 року - на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, де органи державної влади здійснюють свої повноваження, та в населених пунктах, розташованих на лінії зіткнення, під час проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях;

- під час виконання робіт, пов`язаних з розмінуванням боєприпасів, незалежно від часу їх виконання.

5) осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок воєнних дій громадянської та Другої світової воєн або стали особами з інвалідністю із зазначених причин у неповнолітньому віці у воєнні та повоєнні роки;

6) військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, а також колишніх бійців винищувальних батальйонів, взводів і загонів захисту народу та інших осіб, які брали безпосередню участь у бойових операціях по ліквідації диверсійно-терористичних груп та інших незаконних формувань на території колишнього Союзу РСР і стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних під час виконання службових обов`язків у цих батальйонах, взводах і загонах у період з 22 червня 1941 року по 31 грудня 1954 року;

7) учасників бойових дій на території інших держав, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов`язаних з перебуванням у цих державах;

8) осіб, які брали безпосередню участь у бойових діях під час Другої світової війни, та осіб, які у неповнолітньому віці були призвані чи добровільно вступили до лав Радянської Армії і Військово- ОСОБА_2 під час військових призовів 1941-1945 років і стали особами з інвалідністю внаслідок загального захворювання або захворювання, отриманого під час проходження військової служби чи служби в органах внутрішніх справ, державної безпеки, інших військових формуваннях;

9) осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи;

10) осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранень, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (далі - Революція Гідності), та які звернулися за медичною допомогою у період з 21 листопада 2013 року по 30 квітня 2014 року.

За приписами частини першої статті 21 Закону № 2262-XII пенсії по інвалідності військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються в таких розмірах: а) особам з інвалідністю внаслідок війни I групи - 100 процентів, II групи - 80 процентів, III групи - 60 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку); б) іншим особам з інвалідністю I групи - 70 процентів, II групи - 60 процентів, III групи - 40 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку).

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 має статус ветерана війни - учасника бойових дій, ветерана війни інваліда війни третьої групи.

Центральною військово-лікарською комісією по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв підтверджено, що захворювання ОСОБА_1 пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Враховуючи встановлені обставини, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що позивач є особою з інвалідністю внаслідок війни, оскільки його інвалідність пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. Отже, пенсія позивачу має бути призначена як інваліду внаслідок війни III групи з розрахунку 60 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку), відповідно до пункту «а» частини першої статті 21 Закону № 2262-XII.

З матеріалів справи вбачається, що перерахунок пенсії позивачу відповідно до його заяви від 04.07.2018 року проведено на підставі розпорядження УПФУ в м. Лисичанську від 20.07.2018 № 204161 (а. с. 67).

Оскільки судом встановлено, що перерахунок пенсії позивачу проведено не у спосіб, визначений законом, то розпорядження УПФУ в м. Лисичанську 20.07.2018 року № 204161 є протиправним та підлягає скасуванню.

Під ефективним засобом (способом) захисту прав позивача необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З метою ефективного захисту прав позивача, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про необхідність виходу за межі позовних вимог на підставі частини другої статті 9 КАС України шляхом визнання протиправним та скасування розпорядження УПФУ в м. Лисичанську від 20.07.2018 року № 204161 та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача як інваліда внаслідок війни III групи з розрахунку 60 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку), згідно пункту «а» частини першої статті 21 Закону № 2262-XII з дати звернення з заявою про перерахунок пенсії, тобто з 04.07.2018 року.

Що стосується вимоги позивача про визнати протиправним та скасувати рішення УПФУ в м. Лисичанську від 31.08.2018 № 6714/02-33, суд зазначає, що лист відповідача від 31.08.2018 № 6714/02-33 має інформативний характер та не є рішенням суб`єкта владних повноважень в розумінні КАС України.

Отже, спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Керуючись ст. ст. 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12 березня 2019 року у справі № 360/4400/18 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 26 червня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: Т.Г. Арабей

Г.М. Міронова