Справа № 816/1727/18
Суддя: Г.В. Костенко
Дата ухвалення: 2019-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 червня 2019 року м. ПолтаваСправа № 816/1727/18

Полтавський окружний адміністративний суд колегією у складі: головуючого судді Костенко Г.В., суддів: Алєксєєвої Н.Ю., Удовіченка С.О., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.07.2018 у справі №816/1727/18 за позовом ОСОБА_1 до Гадяцького об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:

23.05.2018 ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Гадяцького об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання протиправним та скасування рішення від 27.04.2018 № 61 про відмову у перерахунку пенсії; визнання дії щодо відмови в перерахунку пенсії учасника ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у зв`язку із зміною ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та пункту 9-1 постанови Кабінету Міністрів України "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 1210 від 23.11.2011 неправомірними та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного року, відповідно до ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та пункту 9-1 постанови Кабінету Міністрів України "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 01.10.2017.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 24.07.2018 у задоволені позову відмовлено (а.с.48-52).
Суд мотивував своє рішення тим, що право на призначення пенсії у розмірі 5 мінімальних заробітних плат передбачене статтею 59 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у первісній редакції запроваджено законодавцем саме для військовослужбовців дійсної строкової служби за призовом. Суд не знайшов підстав для поширення вказаного права для інших категорії військовослужбовців, а враховуючи, що позивач на час участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС дійсну строкову службу не проходив, підстави для задоволення позову були відсутні.
Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.10.2018 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.07.2018 у справі №816/1727/18 залишено без задоволення, а зазначене рішення Полтавського окружного адміністративного суду без змін (а.с.90-91).
13.05.2019 до Полтавського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд рішення суду за виключними обставинами, в якій просить суд скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.07.2018 у справі №816/1727/18, яким позивачу було відмовлено у задоволенні позову та ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити у повному обсязі.
В обґрунтування заяви зазначив, що Рішенням Конституційного Суду України від 25.04.2019 за конституційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої статті 59 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, вирішено визнати такими, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), словосполучення „дійсної строкової, яке міститься у положеннях частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796XII зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю. Словосполучення „дійсної строкової, що міститься в положеннях частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796XII зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
При цьому, за твердженнями заявника, такі висновки Конституційного Суду України є визначальними, а викладені обставини є виключними, мають істотне значення для правильного розгляду справи, для перегляду рішення суду та задоволення адміністративного позову в повному обсязі.
Ухвалою суду від 17.05.2019 було відкрито провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.07.2018 у справі №816/1727/18, та призначено заяву до розгляду.
10.06.2019 до суду відповідачем надано відзив на заяву про перегляд судового рішення за виключними обставинами, у якому зазначав, що оскільки зміни до п. 9-1 постанови Кабінету Міністрів України №1210 від 23.11.2011 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" на сьогодні не внесено та відсутній порядок виконання рішення Другого сенату Конституційного Суду України від 25.04.2019 №1-р(П)2019, в управління відсутні підстави для проведення перерахунку пенсії позивачу. Крім того, стаття 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" регулює питання призначення пенсій військовослужбовцям, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, а позивач був військовозобов`язаним, призваним на військові збори. Вказував, що у відповідності до ч. 9 ст. 1 Закону України "Про загальний військовий обов`язок і військову службу" військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі. Військовозобов`язані в період призову на військові збори не набувають статусу військовослужбовців. Враховуючи зазначене, просив відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.07.2018 та залишити його в силі.
Суд, враховуючи приписи частини другої статті 368 Кодексу адміністративного судочинства України та частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, визнав за можливе здійснити розгляд справи у порядку письмового провадження.
Надаючи оцінку обставинам, зазначеним позивачем у заяві про перегляд рішення за виключними обставинами, колегія суддів встановила такі обставини та відповідні до них правовідносини.
ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджено копією посвідчення громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) серії НОМЕР_1 , виданого Полтавською облдержадміністрацією 11.01.1995 (а.с.15).
Залученою до матеріалів справи копією довідки МСЕ №0170250 від 04.01.2011 підтверджено, що позивачу з 04.01.11 повторно встановлено другу групу інвалідності, причина інвалідності - захворювання, пов`язане із виконанням обов`язків в/служби з ЛНА на ЧАЕС (а.с.17).
Позивач 05.04.2018 звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії, у якій просив провести перерахунок та виплату пенсії обчисленої відповідно до частини 3 статті 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (а.с. 21-23).
Рішенням від 27.04.2018 № 61 Гадяцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області відмовлено ОСОБА_1 в перерахунку пенсії оскільки період його перебування на ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС не співпадає з періодом проходження дійсної строкової військової служби (а.с.26-27).
Не погодившись з таким рішенням відповідача, ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом.
Як вище зазначено, рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 24.07.2018, яке залишено без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.10.2018 у справі №816/1727/18, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Гадяцького об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії повністю.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову, суд виходив з того, що оскільки позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії Чорнобильської АЕС поза межами проходження ним дійсної строкової служби, тому позивач не має права на перерахунок пенсії відповідно до статті 59 Зaкoну України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210, так як не відповідає всім критеріям, наявність яких обумовлює право особи на вказаний перерахунок.
Судом зазначено, що позивачу призначена пенсія на підставі статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
15.11.2017 /після внесення змін до статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"/ постановою Кабінету Міністрів України за № 851 внесено зміни до Порядку, а саме: "у першому реченні пункту 1 слова і цифри "статей 54 і 57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" замінено словами і цифрами "статей 54, 57 і 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та доповнено Порядок пунктом 9-1 такого змісту: "За бажанням осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби та внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року".
Отже, пункт 9-1 Порядку прийнятий на реалізацію норми частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а відтак може бути застосований виключно до осіб, на яких поширюється дія частини 3 статті 59 вказаного Закону.
Таким чином, у рішенні Полтавського окружного адміністративного суду від 24.07.2018 у справі №816/1727/18 суд дійшов висновку, що оскільки норму пункту 9-1 Порядку не можна застосовувати до осіб, які отримують пенсію відповідно до статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а тому підстав для перерахунку пенсії позивачу не встановлено.
Водночас рішенням Конституційного Суду України від 25.04.2019 року №1-р(П)2019 у справі № 3-14/2019(402/19, 1737/19) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) словосполучення "дійсної строкової", яке міститься у положеннях частини 3 ст. 59 Закону № 796-XII, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЄС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року , поширюється лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю.
У рішенні Конституційного Суду наголошується, що закріплений у Конституції України обов`язок громадян України потребує поваги, а статус військовослужбовців будь-яких категорій обумовлюється військовою службою, інститут якої надає їм спеціальний статус.
Законодавець не забезпечив певні категорії військовослужбовців, які виконують конституційно значущі функції щодо захисту Вітчизни, особливими умовами соціального захисту, обсяг яких має передбачати гідні умови їх життя й повне відшкодування заподіяної шкоди, чим порушив сутність конституційного права на соціальний захист, конституційні гарантії щодо безумовного забезпечення належного рівня їх соціального захисту.
З урахуванням викладеного, Конституційний суд дійшов висновку, що положення частини третьої статті 59 Закону щодо визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, що поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, є такими, що суперечать Конституції України.
Таким чином, визнання неконституційними рішенням Конституційного Суду України від 25.04.2019 №1-р(П)2019 у справі № 3-14/2019(402/19, 1737/19) положень статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", які було застосовано судом при вирішенні справи є виключною обставиною для перегляду рішення суду.
Проаналізувавши наведені заявником обставини, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що заява про перегляд рішення за виключними обставинами підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно частиною шостою статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року № 2232-XII визначено види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.
Частиною 7 вказаної статті закріплено, що строкову військову службу громадяни України проходять відповідно до законів України у Збройних Силах України та інших військових формуваннях з метою здобуття військово-облікової спеціальності, набуття практичних навичок і умінь для збройного захисту Вітчизни.
При цьому, основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок соціального захисту потерпілого населення визначає Закон України від 28.02.1991 №796-ХІІ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Положення статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" стосуються військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.
Частиною третьою статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (у редакції, чинній до 01 жовтня 2017 року) було визначено, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням цих осіб з п`ятикратного розміру заробітної плати, що був встановлений на час їхнього перебування в зоні відчуження.
Отже, у частині третій статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (у редакції, чинній до 01 жовтня 2017 року), було визначено одну категорію осіб, які мали право на обчислення пенсії з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, а саме: особи, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами.
Проте, у частині третій статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (у редакції Закону № 796-XII - чинній з 01 жовтня 2017 року), передбачено, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом на 01 січня відповідного року.
Таким чином, з 01.10.2017 розширено в межах певної категорії військовослужбовців перелік осіб, на яких вказана норма розповсюджується, а саме, окрім осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, також на осіб, які брали участь у інших ядерних аваріях та випробуваннях, та осіб, які брали участь у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї.
Водночас, незмінною залишилась умова щодо проходження такими особами дійсної строкової служби у відповідний період, як визначення певної категорії серед всіх військовослужбовців, на яких розповсюджується норма статті 59 Закону № 796-ХІІ.
З матеріалів справи вбачається, що між сторонами даної справи виник спір щодо застосування вказаної норми права до осіб, які приймали участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, не перебуваючи на дійсній строкові військові службі.
Так, згідно доводів відповідача право на виплату пенсії у п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року мають право лише ті особи з інвалідністю, які на час участі в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи проходили дійсну строкову військову службу.
Однак, на переконання позивача частина третя статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" встановлює розмір пенсії для всіх осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи і внаслідок цього стали особами з інвалідністю незалежно від проходження строкової військової служби у відповідний період.
Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що згідно статті 10 Закону №796-ХІІ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів.
Відповідно до примітки до вказаної статті до військовослужбовців належать, зокрема, військовозобов`язані, призвані на військові збори.
Отже, на думку позивача, в розумінні вказаної статті військовозобов`язані, призвані на військові збори для ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є військовослужбовцями та прирівнюються до осіб, які перебувають на дійсній строковій військовій службі.
Згідно з правовою позицією Верховного Суду, висловленою в ухвалі від 08.05.2018 у справі №820/1148/18, таке право виникає у зазначених осіб лише за наявності трьох умов у сукупності (розширене тлумачення зазначеної статті без внесення змін до частини третьої статті 59 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не допускається): 1) особа має статус особи з інвалідністю; 2) особа отримала статус особи з інвалідність виключно внаслідок участі у ліквідації відповідних наслідків та у військових навчаннях; 3) особа брала участь у ліквідації відповідних наслідків та військових навчаннях лише під час проходження дійсної строкової служби.
Таким чином, участь у ліквідації відповідних наслідків та військових навчаннях (зборах) повинні збігатись у часі з проходженням дійсної строкової служби.
Як встановлено, згідно копії довідки Гадяцького районного військового комісаріату від 02.04.2018 №151 позивач проходив службу в Збройних Силах з 24.06.1986 по 03.09.1986 (а.с.19).
У подальшому, позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 24.06.1986 по 03.09.1986 у складі в/ч 61610 (а.с.16, 20)
Таким чином, враховуючи те, що позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не під час проходження дійсної строкової служби, колегія доходить висновку, що позивач на час його звернення до Гадяцького об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області (05.04.2018) не мав права на перерахунок пенсії з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, про що йому обґрунтовано і правомірно зазначено відповідачем у рішенні від 27.04.2018 № 61, тому позовні вимоги позивача на період його звернення не підлягали задоволенню.
Лише 25.04.2019 року Рішенням Конституційного суду України від 25.04.2019 №1-р(П)2019 у справі № 3-14/2019(402/19, 1737/19) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), словосполучення "дійсної строкової", яке міститься у положеннях частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю.
Словосполучення "дійсної строкової", що міститься в положеннях частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
У Рішенні Конституційного Суду України наголошується, що закріплений у Конституції України обов`язок громадян України потребує поваги, а статус військовослужбовців будь-яких категорій обумовлюється військовою службою, інститут якої надає їм спеціальний статус.
Вирішуючи порушені в конституційних скаргах питання, Конституційний Суд України зазначив, що аналіз положень статей 16, 17 Конституції України дає підстави для висновку, що особи, які під час проходження військової служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, мають спеціальний статус та особливі умови соціального захисту. За Конституцією України посилений соціальний захист вказаних категорій осіб вимагає від держави виконання обов`язку визначати такий обсяг їх соціального забезпечення, який гарантуватиме їм гідні умови життя, а також повне відшкодування заподіяної шкоди.
Конституційний Суд України звернув увагу, що держава може встановлювати певні відмінності щодо рівня соціального захисту вказаних категорій осіб, однак визначені законом відмінності не повинні: допускати жодних невиправданих винятків із конституційного принципу рівності, містити ознак дискримінації при реалізації зазначеними особами права на соціальний захист та порушувати сутність права на соціальний захист, а обґрунтування механізму нарахування соціальних виплат має відбуватись із урахуванням критеріїв пропорційності та справедливості.
Таким чином, на думку Конституційного Суду України, законодавець не забезпечив певні категорії військовослужбовців, які виконують конституційно значущі функції щодо захисту Вітчизни, особливими умовами соціального захисту, обсяг яких має передбачати гідні умови їх життя й повне відшкодування заподіяної шкоди, чим порушив сутність конституційного права на соціальний захист, конституційні гарантії щодо безумовного забезпечення належного рівня їх соціального захисту.
Згідно статті 152 Конституції України закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.
Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
У той же час, предметом спору у даній справі є відмова відповідача, оформлена рішенням від 27.04.2018 № 61.
Відповідно, на момент винесення такої відмови відповідач діяв на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тому підстави для визнання протиправними та скасування рішення Гадяцького об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської областівід 27.04.2018 № 61 про відмову в перерахунку пенсії, відсутні.
Не підлягає задоволенню вимога позивача про зобов`язання Гадяцьке об`єднане Управління Пенсійного фонду України Полтавської області провести перерахунок та виплату позивачу пенсії, обчисленої відповідно до п.9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою КМУ від 23.11.201 №1210, оскільки як на час звернення ОСОБА_1 до відповідача, так і на час прийняття рішення судом, зазначена норма діяла в редакції, яка передбачала можливість проведення перерахунку пенсії позивачу лише в випадку, якби останній приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в період проходження дійсної строкової служби.
Разом з тим, положення частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", котрі визнано в частині неконституційними, втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України вище означеного Рішення від 25.04.2019.
Відтак, з 25.04.2019 у позивача виникло право на відповідний перерахунок пенсії.
В процесі розгляду справи, колегією суддів встановлено, що відповідачем - Гадяцьким ОУПФУ пенсія позивачу з урахуванням прийнятого рішення Конституційним судом, не перераховувалась, з огляду на що колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 шляхом зобов`язання відповідача здійснити позивачу перерахунок його пенсії на підставі частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, починаючи з 25 квітня 2019 року та провести виплати з урахуванням раніше виплачених сум.
Враховуючи вищевикладене позов підлягає частковому задоволенню.
Підстави для розподілу судового збору відсутні.
Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.07.2018 у справі №816/1727/18 за позовом ОСОБА_1 до Гадяцького об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24 липня 2018 року у справі №816/1727/18 скасувати та ухвалити нове.
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) до Гадяцького об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області (пл. Миру, 12, м.Гадяч, Полтавська область, 37300, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Зобов`язати Гадяцьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області перерахувати ОСОБА_1 пенсію на підставі частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, починаючи з 25 квітня 2019 року та провести виплати з урахуванням раніше виплачених сум.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги у порядку, встановленому статтею 297 з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Г.В. Костенко

суддя Н.Ю. Алєксєєва

суддя С.О. Удовіченко