Справа № 1.380.2019.001531
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2019-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.001531
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2019 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Карп`як О.О.,

секретар судового засідання Лубоцька Н.І.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представників відповідача Куля Є.Є., Сухарина Т.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС про визнання протиправним і скасування рішення про коригування митної вартості товарів, -

в с т а н о в и в:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС про визнання протиправним і скасування рішення про коригування митної вартості товарів, в якому просить суд:

- визнати протиправним і скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2019/000073/2 від 28 січня 2019 року;

- стягнути з відповідача судові витрати позивача у справі.

Ухвалою суду від 04 квітня 2019 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу час для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 17 квітня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Протокольною ухвалою суду від 10 червня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В обґрунтування позовних вимог зазначає наступне. 21 грудня 2018 року ОСОБА_1 придбав у нерезидента фірми «ОСОБА_2» транспортний засіб - легковий автомобіль марки Skoda Rapid, 2015 року випуску, пробіг 178 000 км, VIN- НОМЕР_1 , який був в експлуатації та вартість якого становить 21 138,21 PLN (польський злотий), що підтверджується рахунком-фактурою Faktura VAT nr:FV/166/2018, а також документом CAT № MRN 18pl451010e0870960. З метою здійснення митного оформлення зазначеного автомобіля 17.01.2019 року позивач подав електронну митну декларацію, в якій митна вартість була визначена за ціною договору (контракту). На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації митної вартості автомобіля та обраного методу її визначення декларант надав митному органу рахунки фактури. 28 січня 2019 року митним органом було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2019/000073/2, відповідно до якого визначено митну вартість імпортованого автомобіля за резервним методом цінової інформації із системи АСАУР ДФС у розмірі 7 350,00 євро. Підставою такого коригування стали сумніви митного органу у правильності визначення митної вартості декларантом, оскільки заявлена митна вартість не підтверджена документально і не відповідає інформації по вартості даного транспортного засобу, яка згенерована системою АСУР ДФС. Враховуючи, що позивачем було подано всі документи, які посвідчують факт купівлі автомобіля, який вже відчужувався, жодних підстав для застосування резервного методу цінової інформації із системи АСАУР ДФС у митного органу не було. Не погодившись з таким рішення відповідача, позивач 30 січня 2019 року подав скаргу начальнику митного органу із проханням скасувати вищезазначене рішення про коригування митної вартості як таке, що прийняте всупереч нормам чинного законодавства України та що грубо порушує права позивача. Згідно листа Львівської митниці ДФС №287/Д/13-70-19 від 18.02.2019 року скаргу позивача не задоволено та запропоновано подати підтверджуючі документи, які будуть розглянуті у відповідності до статті 55 Митного кодексу України. З метою забезпечення повного і об`єктивного розгляду підстав для перегляду рішення про коригування митної вартості позивач подав заяву від 13.03.2019 року документи, які підтверджують факт звільнення продавця від оподаткування VAT.

З листа - відповіді Львівської митниці ДФС від 19.03.2019 року № 930/ДЗН/13-70-19/38 вбачається, що у зв`язку із тим, що транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення товару, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, декларантом не надані, вартість транспортного засобу була визначена Львівською митницею самостійно. У зв`язку із відсутністю цих документів оскаржуване рішення про коригування митної вартості залишається без змін.

Позивач вважає, що митним органом в жодній мірі не доведено наявність у нього обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за першим методом. Зазначене свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого автомобіля та про протиправність прийнятого відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів, оскільки ним порушено права позивача на розмитнення придбаного ним автомобіля у порядку встановленому Митним кодексом України. Просив позов задоволити.

14 травня 2019 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву, де зазначив наступне. Для митного оформлення автомобіля, задекларованого за митною декларацією № UA209190/2019/005761 від 17.01.2019 року, позивачем було подано фактуру від 21.12.2018 року б/н на суму 21 138 польських злотих (5 155 євро), на підставі якого митну вартість товару було визначено за основним методом у розмірі 7 350 євро. За митною декларацією № UA209190/2019/005761 від 17.01.2019 року індикатор ризику визначений на рівні нижньої межі діапазону вартості транспортних засобів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічному) оцінюваному транспортному засобу в країні експорту, з вирахуванням із такої вартості сум податків, що підлягають поверненню у країні експорту зв`язку з вивезенням (експортом) таких транспортних засобів, склав 7 350 євро, що перевищувало заявлену фактурну вартість (21 138 польських злотих (5 155 євро). Відповідно до вимог Тимчасового порядку, якщо заявлена фактурна вартість оцінюваного транспортного засобу є меншою від встановленого індикатора ризику для такого транспортного засобу, проводиться перевірка достовірності заявленої фактурної вартості такого транспортного засобу. Також, при розгляді поданих до митного оформлення документів було виявлено наступне. До митного оформлення подано фактуру № FV/166/2018 від 21.12.2018 року, видану юридичною особою ОСОБА_2, де вказано, що оплата за придбаний транспортний засіб проведена шляхом готівкового розрахунку в сумі 21 138 польських злотих. В той же час, на території держав - членів Європейського Союзу діють законодавчо встановлені обмеження щодо максимально допустимого розміру проведення розрахунків в готівковій формі. Так, на території Республіки Польща таке обмеження встановлено на рівні 15 000 злотих. Відтак, на думку відповідача, виникли підставні сумніви щодо сплати позивачем коштів у розмірі 21 138 злотих за придбаний автомобіль, що, в тому числі, і слугувало підставою звернення вимоги до декларанта про надання додаткових підтверджуючих документів. Відповідно до вимог Тимчасового порядку та частини 3 статті 53 Митного кодексу України, Львівська митниця ДФС повідомила декларантові про можливість доведення достовірності заявленої фактурної вартості транспортного засобу шляхом подання документів, які підтверджують митну вартість. Декларантом подані фактури попередніх продажів цього самого транспортного засобу, але вони ніяк не підтверджують сплату готівки за вказаний транспортний засіб. Інших документів декларантом надано не було. Відповідно до статті 368 Митного кодексу для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів. Однак прихідний касовий ордер, касовий чек чи інший документ про прийняття визначеної суми готівки від громадянина до митного оформлення не подавалися. Відповідно до вимог частини 6 статті 54 Митного кодексу України неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 Митного кодексу України, є підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості. У зв`язку з викладеним та відповідно до вимог абзацу 3 частини 10 Тимчасового порядку та відповідно до частини 4 статті 368 Митного кодексу України, вартість транспортного засобу була визначена Львівською митницею ДФС самостійно. Посадовою особою ВМП було прийнято рішення про коригування митної вартості №UA209000/2019/000073/2 від 28.01.2019 року. Джерелом інформації для визначення митної вартості при винесенні рішення про коригування митної вартості використано рівень ціни, за який транспортний засіб визначеної марки, моделі, комплектації пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції, визначений за результатами спрацювання АСАУР - 7 350 євро. Таким чином, посадові особи Львівської митниці при здійсненні контролю митної вартості імпортованого позивачем товару діяли в межах повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства України. Просив у задоволенні позову відмовити.

21 травня 2019 року позивач подав відповідь на відзив, де вказав наступне. Вказане відповідачем обмеження щодо максимально допустимого розміру проведення розрахунків в готівковій формі на рівні 15 000 злотих стосується виключно розрахунків між юридичними особами, а у зв`язку з тим, що стороною договору був позивач як фізична особа, то таке обмеження не є дійсним, а тому митний орган не міг мати обґрунтованих сумнівів щодо способу придбання транспортного засобу. Крім того, відповідач вказує на те, що позивачем не подавалось до митного оформлення документу, який би посвідчував факт прийняття суми готівки фірмою-продавцем, однак, вказана обставина не відповідає дійсності, оскільки позивачем надавалась Faktura VAT nr: FV/166/2018, що засвідчує ціну продажу авто фірмою «ОСОБА_2» ОСОБА_1 за 21 138, 21 злотих (5 155 євро) у готівковій формі. Вказаний документ засвідчений підписом та печаткою продавця та видавався ним на підтвердження факту отримання готівки. Таким чином, жодних обґрунтованих сумнівів у відповідача щодо ціни автомобіля бути не могло, оскільки у заявлених до митного оформлення документів відсутні будь які суперечності.

31 травня 2019 року представник відповідача подав заперечення на відповідь на відзив, де зазначив, що позивач посилається на те, що встановлені обмеження щодо максимально допустимого розміру проведення розрахунків в готівковій формі на рівні 15 000 злотих стосується виключно розрахунків між юридичними особами. Однак, позивач не врахував те, що він придбав авто марки Scoda, модель Rapid, номер кузова - НОМЕР_2 в юридичної особи ОСОБА_2 про що свідчить фактура № FV/166/2018 від 21.12.2018 року. На території Республіки Польща встановлено обмеження щодо максимально допустимого розміру проведення розрахунків в готівковій формі на рівні 15 000 злотих і таке має бути застосовано оскільки позивач уклав договір купівлі-продажу з юридичною особою.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити.

Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечили, просили у задоволенні позову відмовити повністю.

Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, з`ясувавши обставини справи, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, яким вони обґрунтовуються, встановив наступне.

21 грудня 2018 року ОСОБА_1 придбав у нерезидента фірми «ОСОБА_2» транспортний засіб - легковий автомобіль марки Skoda Rapid, 2015 року випуску, пробіг 178 000 км, VIN- НОМЕР_1 , який був в експлуатації та вартість якого становить 21 138,21 PLN (польський злотий), що підтверджується рахунком-фактурою Faktura VAT nr:FV/166/2018, а також документом CAT № MRN 18pl451010e0870960.

З метою здійснення митного оформлення зазначеного автомобіля 17.01.2019 року позивач подав електронну митну декларацію, в якій митна вартість була визначена за ціною договору (контракту).

На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації митної вартості автомобіля та обраного методу її визначення декларант надав митному органу разом з декларацією наступні документи:

- (рахунок - фактура) Faktura VAT nr: FV/166/2018, що засвідчує ціну продажу авто фірмою «ОСОБА_2» ОСОБА_1 , в сумі 21 138,21 польських злотих (5 155 євро);

- Документ CAT № MRN 18p1451010e0870960;

- Faktura VAT nr: AAA04264/2018 від 30.10.2018 року, який засвідчує ціну продажу авто фірмою «Info-Global» фірмі Dom Samochodowy «Germaz» за ціною netto 17 073, 17 польських злотих (4 164 євро);

- Faktura VAT nr: FS-91/18/AU від 09.11.2018 року, який засвідчує ціну продажу авто фірмою Dom Samochodowy «Germaz» фірмі ОСОБА_2» за ціною netto 19 512,20 польських злотих (4 759 євро).

28 січня 2019 року відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2019/000073/2. В обґрунтування прийнятого рішення відповідач зазначив наступне. Відповідно до Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу виявлення та оцінки ризиків при здійсненні митного контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом від 11.09.2015 року № 689 та постанови Кабінету Міністрів України № 1077 від 12.12.2018 року у митного органу виникли сумніви у правильності визначення митної вартості декларантом, оскільки заявлена митна вартість товару не підтверджена документально і не відповідає інформації по вартості даного транспортного засобу, яка згенерована АСАУР ДФС та складає 7 350 євро. Проведено консультації з декларантом згідно зі статтею 57 Митного кодексу України. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (стаття 59 Митного кодексу України) та методу 2б (стаття 60 Митного кодексу України) з причини відсутності в органу доходів і зборів та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (стаття 62 Митного кодексу України) та методу 2г (стаття 63 Митного кодексу України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в органу доходів і зборів митну вартість визначено за резервним методом у зв`язку з наявністю у митного органу цінової інформації з системи АСАУР ДФС, виходячи із вищезазначеного, митна вартість товару становитиме 7 350 євро. Джерелом інформації для визначення митної вартості використано середню ціну за яку транспортний засіб визначеної марки, моделі та комплектації пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції, визначену за результатами опрацювання АСАУР.

Не погодившись з рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2019/000073/2 від 28.01.2019 року позивач 30 січня 2019 року подав скаргу на ім`я начальника митного органу із проханням скасувати вищезазначене рішення про коригування митної вартості як таке, що прийняте всупереч нормам чинного законодавства України та що грубо порушує права позивача.

Згідно листа Львівської митниці ДФС № 287/Д/13-70-19 від 18.02.2019 року скаргу позивача не задоволено та запропоновано подати підтверджуючі документи, які будуть розглянуті у відповідності до статті 55 Митного кодексу України. З метою забезпечення повного і об`єктивного розгляду підстав для перегляду рішення про коригування митної вартості позивач подав заяву від 13.03.2019 року та долучив наступні документи, зокрема накладні про операції: витяг з польського реєстру (приватний підприємець), в історії продажу авто зафіксовані дві перереєстрації (перший власник Info-Global продав фірмі Germez 17073 злотих (4268 євро), накладна продажу Germez продав фірмі Bufet 19512 злотих (4800 євро), фірма Bufet продала ОСОБА_1 21138 злотих (5284 євро).

19 березня 2019 року Львівська митниця надала відповідь № 930/ДЗН/13-70-19/38 на звернення позивача від 11.03.2019 року № б/н, де зазначила наступне. У зв`язку із тим, що транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення товару, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, декларантом не надані, вартість транспортного засобу була визначена Львівською митницею самостійно. У зв`язку із відсутністю цих документів оскаржуване рішення про коригування митної вартості залишається без змін.

Не погоджуючись із коригуванням митної вартості товару, позивач звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права шляхом скасування оскаржуваного рішення.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини врегульовані: Конституцією України, Митним кодексом України, Порядком виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року №631 (далі - Порядок №631), Міжнародною конвенцією про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15 лютого 2011 року №3018-VI (далі - Конвенція).

Відповідно до вимог статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Митний кодекс України, встановлює порядок визначення митної вартості імпортованих товарів та правила її декларування.

Відповідно до вимог частини 1 статті 49 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з вимогами частини 1 статті 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до частини 2 статті 52 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;

2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Відповідно до вимог частини 2 статті 53 Митного кодексу України визначено перелік документів, які декларант повинен подавати для підтвердження митної вартості товару, заявленої у декларації, і методу, обраного для її обчислення. До таких документів належать: декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності, рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу), якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню, якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з вимогами частини 3 статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною 5 статті 53 Митного кодексу України визначено, що забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до вимог підпунктів 3.16, 6.2 Загального додатку до Конвенції визначено, що на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Згідно з вимогами підпунктів 4.5.10 п. 4.5 розділу 4 Порядку №631 перевірка правильності визначення митної вартості товарів належить до митних формальностей, що виконуються при митному оформленні митної декларації.

Крім того, частиною 1 статті 54 Митного кодексу України регламентовано, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до вимог частини 4 статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний:

1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;

3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування;

4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються:

- у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;

- у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;

- у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Крім того, частиною 5 статті 54 Митного кодексу України встановлено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;

6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Частиною 1 статті 57 Митного кодексу України передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Відповідно до вимог частини 2 статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Частиною 4 статті 58 Митного кодексу України передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Згідно з вимогами частини 5 статті 58 Митного кодексу України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Крім того, пунктом 10 статті 58 Митного кодексу України визначається, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об`єкти права інтелектуальної власності. Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України;

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що єдиною правовою підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за резервним методом є наявність сукупності наступних умов: 1) подання суб`єктом господарювання до митного оформлення не повного пакету документів, перелік яких закріплено у статті 53 Митного кодексу України; 2) ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації на підтвердження саме числового значення заявленої митної вартості; 3) виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення безпосередньо митної вартості товару за основним методам (за ціною договору); 4) обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за жодним із методів, що передують резервному.

Суд зазначає, що позивачем при здійсненні імпортування товару на митну територію України, на підтвердження заявленої ним митної вартості товару за ціною контракту було надано повний пакет документів, у відповідності до переліку, закріпленого частиною 2 статті 53 Митного кодексу України, зокрема, рахунок-фактура (інвойс) № FV/166/2018 від 21.12.2018 року; документ CAT № MRN 18p1451010e0870960; рахунок фактура №AAA04264/2018 від 30.10.2018 року, рахунок фактура № FS-91/18/AU від 09.11.2018 року. Про необхідність подання позивачем додаткових документів митний орган зазначив у листі - відповіді № 287/Д/13-70-19 від 18 лютого 2019 року. Водночас, наявною в матеріалах справи заявою від 11 березня 2019 року підтверджується подання позивачем витягу з польського реєстру (приватний підприємець); рахунку фактури № FV/166/2018 від 21.12.2018 року; рахунку фактури № FS-91/18/AU від 09.11.2018 року; рахунку фактури № AAA04264/2018 від 30.10.2018 року. Крім того, позивачем подано фіскальний чек від 22.12.2018 року, що підтверджує придбання вказаного автомобіля позивачем вартістю 21138,21 польських злотих.

Суд звертає увагу, що листом від 19 березня 2019 року № 930/ДЗН/13-70-19/38 щодо розгляду додаткових документів на підставі статті 55 Митного кодексу України Львівська митниця ДФС повідомила декларанту про залишення рішення про коригування митної вартості № UA209000/2019/000073/2 від 28 січня 2019 року без змін.

В оскаржуваному рішенні зазначено, що митну вартість визначено за резервним методом на підставі наявної у митного органу інформації, оскільки заявлена митна вартість товару не підтверджена документально і не відповідає інформації по вартості даного транспортного засобу, яка згенерована АСАУР ДФС та складає 7 350 євро.

Відповідно до статтей 53 та 54 Митного кодексу України - митні органи дійсно мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але такі повноваження мають здійснюватися ними у спосіб, установлений законом, тобто в даному випадку витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що так чи інакше впливають на визначення безпосередньо митної вартості.

Водночас, навіть у разі витребування додаткових документів, митний орган має враховувати, що ненадання їх повного пакету може бути підставою для коригування митної вартості лише тоді, коли подані документи є недостатніми або такими, що в сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації про заявлену митну вартість.

Крім того, слід враховувати, що статтею 53 Митного кодексу України, якою врегульовано порядок підтвердження декларантом заявленої митної вартості та її перевірки митницею, не містить жодних вимог щодо необхідності додаткового підтвердження ціни, вказаної у документах, які підтверджують митну вартість, зокрема й в договорі.

Разом з тим, відповідачем не доведено, що подані позивачем документи для визначення митної вартості товару містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значенні складових вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При вирішенні даного спору суд також виходить з того, що відповідачем безпідставно не взято до уваги Рахунок-фактуру (інвойс) № FV/166/2018 від 21.12.2018 року, яким визначено вартість спірного автомобіля у розмірі 21 138, 21 PLN, відповідач без належного обґрунтування взяв до уваги цінову інформацію з мережі АСАУР ДФС, не врахувавши належним чином при цьому документи, які були подані декларантом до митного оформлення.

При цьому відповідач не обґрунтував та не довів неможливості визначення митної вартості за ціною контракту та неможливості її визначення за жодним методом, що передує резервному.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 р. справа № 809/1884/16, від 3 квітня 2018 р. справа № 826/8797/16, від 21 березня 2018 р. справа № 803/407/16 та 12 березня 2018 р. № 809/4367/15.

Відповідно до вимог частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необґрунтованість прийняття відповідачем оскаржуваного рішення про коригування митної вартості та наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Згідно з вимогами частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Закону, що і було зроблено позивачем.

Відповідно до вимог частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зокрема, обставини, викладені у відзиві, спростовуються наданими позивачем доказами, аналіз яких наведено вище.

Крім того, судом не може бути взято до уваги обставини, викладені у відзиві відповідача, оскільки вони спростовуються наданими позивачем доказами, які були досліджені судом і свідчать про те, що позивачем було надано відповідачу усі необхідні документи на підтвердження заявленої митної вартості товару.

Таким чином, оцінюючи у сукупності встановлені обставини і перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 139, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС про визнання протиправним і скасування рішення про коригування митної вартості товарів - задоволити повністю.

Визнати протиправним і скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2019/000073/2 від 28 січня 2019 року.

Стягнути з Львівської митниці ДФС (79000, м. Львів, вул. Костюшка, 1; ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) 768,40 грн. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 01.07.2019 року.

Суддя Карп`як Оксана Орестівна