Справа № 1340/3663/18
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2019-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/4158/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Ігнатищ Л.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

за участю представника відповідача Квасниці Н.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 березня 2019 року, прийняте суддею Мартинюком В.Я. о 14 годині 10 хвилині у місті Львові, повний текст складений 06.03.2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Львівській області про скасування податкових повідомлень - рішень,-

встановив :

ОСОБА_2 (надалі позивач) звернулася з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Львівській області (надалі ГУ ДФС у Львівській області, відповідач) про скасування податкових повідомлень рішень від 23.08.2017 року №, № та №.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05 березня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що контролюючий орган, приймаючи оскаржувані податкові повідомлення рішення, виходив із суми прощеного боргу, яка складалася лише із основної суми кредиту 539737, 45 грн.

Отже, анульована у 2015 році основна сума кредитної заборгованості позивача за кредитним договором є доходом, який отриманий платником податку як додаткове благо, а тому такий дохід підлягає включенню до річного оподаткованого доходу (позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 14.02.2019 року у справі №813/330/16).

Накладення штрафу також правомірне, позаяк згідно п.179.1 ст.179 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу. Апелянт вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи та з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що боржник, який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) суми боргу за кредитом, та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподаткованого доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

З аналізу законодавства, законодавець передбачає сплату податку у випадку саме отримання податкового блага, яке залишилось у платника податків після списання боргу установою банку у вигляді отриманих раніше коштів чи користування майном.

Під час перевірки податковим органом не досліджувалося питання про розмір складових боргу, що й відсутнє в акті. Разом з тим, відповідач помилково відносить до додаткового блага прощені банком пеню та проценти.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

ГУ ДФС у Львівській області подало відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що, як вбачається з акта перевірки, відповідно до листа ПАТ «Універсал Банк» від10.08.2016 року, списано прострочену основну суму кредиту в 4 кварталі 2015 року в сумі 539 737, 45 грн. (що еквівалентне 23451,33 доларам США). Подібне вбачається і з акта про припинення зобов`язань від 03.11.2015 року . Відтак, є недоведеним, що відповідач не дослідив тіло кредиту, прощене банком.

Крім того, виходячи із вказаного вище акта, ОСОБА_2 було відомо про обов`язок декларування суми прощеного боргу, так як такий акт нею підписаний.

За вказаних обставин, вимоги безпідставні, а судове рішення відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 26.06.2018 року, провадження №К/9901/40016/18.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів фізичною особою ОСОБА_2 за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року, ГУ ДФС у Львівській області було складено акт від 02.08.2017 року за №1130/13-01-13-07/ та прийнято податкові повідомлення-рішення від 23.08.2017 року:

- за №, яким платнику податків збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються за результатами річного декларування в розмірі 134173 грн. 11 коп., в тому числі за основним платежем 107338 грн. 49 коп. та за штрафними (фінансовими) санкціями 26834 грн. 62 коп.;

- за №, яким платнику податків збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору в розмірі 10120 грн. 07 коп., в тому числі за основним платежем 8096 грн. 06 коп. та за штрафними (фінансовими) санкціями 2024 грн. 01 коп.;

- за №, яким платнику податків збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються за результатами річного декларування в розмірі 170 грн. 00 коп., в тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 170 грн. 00 коп.

Перевіркою встановлено порушення:

- абзацу «д» підп.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167 ПК України в частині заниження податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб за 2015 рік на загальну суму 107338 грн. 49 коп.;

- підп.підп.1.2, 1.3, 1.5, 1.6 ст.16-1 розділу ХХ «Перехідні положення», підп.168.1.1 п.168.1 ст.168 ПК України, в частині заниження податкових зобов`язань з військового збору за 2015 рік на загальну суму 8096 грн. 06 коп.;

- підп.49.18.4 п.49.18 ст.49 п.179.1 ст.179 ПК України в частині неподання декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік.

Судом також встановлено, що між ПАТ «Універсал Банк» (кредитор) та ОСОБА_2 (позичальник) 03.11.2015 року було укладено Акт про припинення зобов`язань за Кредитним договором №32/33/534 від 20.11.2007 року згідно якого:

1) станом на 03.11.2015 року загальний розмір заборгованості позичальника перед кредитором за Кредитним договором становить 24285,18 дол. США., з них 23451,33 дол. США загальна прострочена основна сума кредиту, 833,85 дол. США загальна сума прострочених процентів (за базовою ставкою) за користування кредитом;

2) з моменту підписання сторонами цього Акта заборгованість позичальника перед кредитором у сумі, що зазначена у п.1 вище вважається погашеною повністю шляхом прощення кредитором такої заборгованості позичальнику, а позичальник вважається таким, що виконав свої зобов`язання за основним договором у повному обсязі.

Відповідно до визначення підп.14.1.47 п.14.1 ст.14 ПК України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Згідно із п.п. 14.1.54 п.14.1 ст.14 ПК України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді, зокрема, процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України.

Відповідно до п.п.49.18.4 п.49.18 ст.49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Згідно із п.164.1 ст. 164 ПК України, базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім відсотків, отриманих від боржника внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов`язання.

Як передбачено абзацом «д» підп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Відповідно до ч.1 ст.536 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ч.1 ст.546 ЦК України).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Покликання апелянта на те, що відповідач помилково відносить до додаткового блага прощені банком пеню та проценти не заслуговує на увагу суду, з огляду на таке.

Проценти нараховані за користування кредитними коштами включаються до оподаткованого доходу, що отриманий платником податку як додаткове благо у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором, оскільки нараховані проценти за користування кредитом, є платою за надану послугу з користування кредитними коштами, а тому анулювання таких (процентів) - звільнення від оплати за таку послугу для позивальника є додатковим благом, при цьому обов`язок сплати таких передбачено умовами кредитного договору як невід`ємної частини домовленостей досягнутих між сторонами та не є засобом забезпечення їх виконання.

При списанні (анулюванні) заборгованості особа одержує економічну вигоду у вигляді збереження активів у силу припинення належного кредитору права вимоги та кореспондуючого цій вимозі обов`язку боржника витрачати кошти на погашення заборгованості за кредитом включаючи і проценти як плату за отриману послугу з користування наданими коштами.

Відносини, що виникли між банком та його клієнтом з питань надання кредиту є цивільно-правовими відносинами, які регулюються актами цивільного законодавства України. Пеня та штраф є лише засобом забезпечення виконання основного зобов`язання перед банком та не є доходом платника податку у разі їх анулювання за рішенням банківської установи.

Доходом платника податку у розумінні норм Податкового кодексу України є основна сума боргу та відсотки за кредитним договором, які були анульовані (прощені) кредитором, натомість анульовані (прощені) пеня, штраф чи підвищені відсотки (за прострочення платежу) не є доходом платника податку, а відповідно і не є об`єктом оподаткування податком з доходу фізичних осіб.

Боржник (платник податків), який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) суми боргу за кредитом та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

Зазначений висновок апеляційного суду відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 11.06.2019 року у справі №825/399/16.

Як вбачається з акта перевірки, відповідно до листа ПАТ «Універсал банк» від 10.08.2016 року №2890ГО банком списано прострочену основну суму кредиту у IV кварталі 2015 року в сумі 539737 грн. 45 коп. (що еквівалентно 23451,33 дол. США основна сума кредиту), що відображено у «Податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку» (форма 1ДФ) за ознакою доходу «126» відповідно до абзац. «д» підп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України, який підлягає включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу та відображенню платником податку у річній декларації про майновий стан і доходи (податковій декларації).

Дана сума також відповідає сумі зазначеній в Акті від 03.11.2015 року про припинення зобов`язань за Кредитним договором №32/33/534 від 20.11.2007 року.

Відтак, контролюючий орган, приймаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення, якими позивачу було збільшено суми грошових зобов`язань з податку з доходів фізичних осіб та з військового збору, виходив зі суми прощеного боргу, яка складалася лише із основної суми кредиту у розмірі 539737 грн. 45 коп.

Таким чином, апеляційний суд вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що анульована у 2015 році основна сума кредитної заборгованості позивача за кредитним договором є доходом, який отриманий платником податку як додаткове благо, а тому такий дохід підлягає включенню до річного оподатковуваного доходу.

Апеляційний суд відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а, відтак, не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги в цілому суттєвими не являються і не дають підстав вважати неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 308, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 березня 2019 року у справі №1340/3663/18 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. В. Онишкевич
Повний текст судового рішення виготовлено 27.06.2019 року.