Справа № 160/1900/19
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 червня 2019 року Справа № 160/1900/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бондар М.В.,
при секретарі Бурцевій Я.Е.
представника позивача ОСОБА_1
представника відповідача Гармаш І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2 , позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі - ГУ ДФС у Дніпропетровській області, відповідач), в якій позивач просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення, складені посадовими особами Головного управління ДФС у Дніпропетровській області:
Ухвалою суду від 04.03.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.
ГУ ДФС у Дніпропетровській області надано до суду відзив на позов, у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову та в обґрунтування своєї позиції зазначив, що під час проведення документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_2 відповідачем встановлено заниження валового доходу на загальну суму 303933,64 грн., що є порушенням пункту 177.1 статті 177, пункту 177.2 статті 177 Податкового кодексу України. Також, перевіркою встановлено, що позивач в порушення пункту 181.1 статті 181 не зареєструвався з 11.04.2016 року як платник ПДВ та не надавав до контролюючого органу податкові декларації з ПДВ. В акті перевірки встановлено порушення позивачем пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України, а саме занижено податкові зобов`язання з ПДВ від реалізації товарів за 2016-2017 роки на загальну суму ПДВ - 406086,97 грн. Таким чином, враховуючи виявлені порушення норм податкового законодавства, представник відповідача вважає, що нарахування грошових зобов`язань в оскаржуваних рішеннях здійснені ГУ ДФС у Дніпропетровській області правомірно.
Позивач надав відповідь на відзив та письмові пояснення, у яких підтримав доводи, які викладені у позовній заяві.
25.03.2019 року у підготовчому засіданні оголошено перерву до 18.04.2019 року; 18.04.2019 року оголошено перерву у підготовчому засіданні до 26.04.2019 року; 26.04.2019 року оголошено перерву у підготовчому засіданні до 06.05.2019 року; 06.05.2019 року оголошено перерву у підготовчому засіданні до 14.05.2019 року з метою надання часу для ознайомлення з матеріалами справи; 14.05.2019 року за письмовою згодою сторін розгляд справи по суті розпочату в той же день після закриття підготовчого засідання, в судовому засіданні оголошено перерву до 28.05.2019 року для надання додаткових доказів; 28.05.2019 року перенесено судове засідання на 07.06.2019 року, у зв`язку з неявкою учасників справи, які були належним чином повідомлені; 07.06.2019 року оголошено перерву у судовому засіданні до 13.06.2019 року.
В судовому засіданні 13.06.2019 року представник позивача підтримав позов та просив суд задовольнити позов у повному обсязі; представник відповідача проти позову заперечувала та просила суд відмовити у його задоволенні.
Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_2 зареєстровано як фізична особа-підприємець 10.10.1994 року та перебуває на податковому обліку в Нікопольській об`єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
ФОП ОСОБА_2 у період з 01.01.2015 року по 31.12.2017 року оподаткування доходів від провадження діяльності здійснював на загальній системі оподаткування та був платником податку на додану вартість з 01.01.2015 року по 30.01.2015 року.
З матеріалів справи вбачається, що на підставі п.п. 20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п. 78.1.1 п.п. 78.1.2, п.п. 78.1.4 п. 78.1 ст.78 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI (далі - ПК України), та п. 2 ч. 1 ст.13 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 року №2464-УІ, наказу ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 16.08.2018 року №4709-п, ГУ ДФС у Дніпропетровській області проведена документальна позапланова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_2 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 по 31.12.2017.
- пп.181.1 ст.181, пп.183.2 ст.183, п.183.10 ст.183, п. 202.1 ст. 202, п. 203.1 ст. 203 ПК України, в результаті чого не зареєструвався до 10.04.2016 року як платник ПДВ та не надав до Нікопольської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області податкові декларації з податку на додану вартість за: квітень-травень 2016 (період з 11.04.2016 по 31.05.2016), червень 2016, липень 2016, серпень 2016, вересень 2016, жовтень 2016, листопад 2016, грудень 2016, січень 2017, лютий 2017, березень 2017, квітень 2017, травень 2017, червень 2017, липень 2017, серпень 2017, вересень 2017, жовтень 2017, листопад 2017, грудень 2017;
- п.1 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 № 265/95-ВР (із змінами та доповненнями), а саме проведення розрахункових операцій без застосування реєстратора розрахункових операцій;
- п.9 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 № 265/95-ВР (із змінами та доповненнями), а саме незабезпечення щоденного друкування фіскальних звітних чеків (Z-звітів);
- п. 2.6 гл. 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року №637, а саме неоприбуткування (несвоєчасне, неповне) готівкових коштів в книгах обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків (даних РК) у сумі 7 117,30 грн.
На підставі висновків акту перевірки, відповідачем винесено наступні рішення:
Позивач, не погодившись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплату пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків і визначає заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу є Податковий кодекс України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі - ПК України).
Так, ПК України визначає як обов`язкову, так і добровільну реєстрацію особи платником податку на додану вартість.
Вимоги щодо обов`язкової реєстрації особи платником податку на додану вартість передбачено ст.181 ПК України.
Згідно з п. 181.1 ст. 181 ПК України у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених ст.183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.
Відповідно до п. 188.1 ст. 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).
Відповідно до п. 183.2 ст. 183 ПК України у разі обов`язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до контролюючого органу не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 цього Кодексу.
Пунктом 183.10 ст.183 ПК України визначено, що будь-яка особа, яка підлягає обов`язковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до контролюючого органу реєстраційну заяву, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.
Згідно з п.202.1 ст.202 ПК України звітним (податковим) періодом є один календарний місяць, а у випадках, особливо визначених цим Кодексом, календарний квартал, з урахуванням таких особливостей:
а) якщо особа реєструється як платник податку з іншого дня, ніж перший день календарного місяця, першим звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається від дня такої реєстрації та закінчується останнім днем першого повного календарного місяця;
б) якщо податкова реєстрація особи анулюється в інший день, ніж останній день календарного місяця, то останнім звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається з першого дня такого місяця та закінчується днем такого анулювання.
Відповідно до п.203.1 ст.203 ПК України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.
Таким чином, враховуючи те, що позивачем протягом останніх 12 календарних місяців дійсно було перевищено загальну суму від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з розділом V ПК України, а саме 1000000 гривень (без урахування ПДВ), то ФОП ОСОБА_2 зобов`язаний був зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених ст.183 ПК України та подавати відповідну звітність.
Позивач, заперечуючи проти висновків відповідача, зазначив, що контролюючим органом при розрахунку не враховано, що отримана сума доходу 1009737,02 грн. включає в себе ПДВ у розмірі 102590,29 грн., оскільки товар, що був реалізований у 2015-2016 році був придбаний у 2013-2014 роках та його вартість включала ПДВ.
У п. 200.1 ст. 200 ПК України встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом (п.200.2 ст.200 ПК України).
За приписами п.200-1.8 ст.200-1 ПК України після анулювання реєстрації платника податку залишок коштів на його рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість перераховується до бюджету, а такий рахунок закривається.
З вищенаведеного слід дійти висновку, що суми ПДВ, зазначені в декларації з ПДВ, що її особа подала за наслідками останнього звітного (податкового) періоду, перераховуються Казначейством до бюджету з електронного рахунку платника податку не пізніше останнього дня строку, встановленого для самостійної сплати податкових зобов`язань.
Отже, з наступного дня, після зняття ФОП з реєстрації як платника ПДВ, у позивача не виникає наслідків з ПДВ при реалізації товарів, навіть за умови, якщо товар був придбаний у період, коли позивач був платником ПДВ.
Таким чином, встановлені судом обставини справи і наведені норми чинного законодавства свідчать, що відповідачем правомірно встановлено суму доходу отриманого позивачем від здійснення операцій в спірний період у розмірі 1009737,02 грн. без урахування суми акцизного податку та сум ПДВ.
Суд погоджується з висновками контролюючого органу, які викладені в акті перевірки, що позивач повинен був не пізніше 10.04.2016 року подати заяву про реєстрацію як платника ПДВ та відповідно з 11.04.2016 року надавати до Нікопольської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області податкові декларації з ПДВ.
Суд критично оцінює посилання представника позивача на правові позиції Верховного Суду, викладені в постановах від 23.01.2018 року, 24.04.2018 року, оскільки висновки в зазначених постановах викладені за наявності інших фактичних обставин у справі (позивачі не мали реєстрації платниками ПДВ на час придбання товару).
- у п`ятикратному розмірі суми не оприбуткованої готівки у відповідності до абзацу 3 статті 1 Указу Президента України "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" від 12.06.1995 року №436/95, яка склала 35 586,50 грн. (7 117,30 грн. *5);
- у розмірі 1 гривня за проведення розрахункових операцій без застосування реєстратора розрахункових операцій у відповідності до пункту 1 статті 17 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".
Так, в акті перевірки встановлено, що позивачем несвоєчасно оприбутковано готівкові кошти у сумі 7117,30 грн., а саме на підставі фіскальних звітних чеків:
- від 07.07.2017 у сумі 304,50 грн.; 13.08.2017 у сумі 332,10 грн.; 21.10.2017 у сумі 353,80 грн. (фіскальний чек №409001348).
Позивачем не оспорюється факт несвоєчасного оприбуткування готівки у сумі 7117,30 грн., однак позивач зазначає, що вказане сталося не з його вини, а внаслідок відключення подачі електроенергії у певні дні, тому здійснення роздрукування Z-звітів відбувалося наступного дня після поновлення подачі електроенергії.
З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до п. 2.6 гл. 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року № 637, в редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, вся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.
Оприбуткуванням готівки в касах установ/підприємств/відокремлених підрозділів, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги/застосуванням РРО та КОРО (у разі застосування КОРО без застосування РРО), є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів/фіскальних звітних чеків (або даних розрахункових квитанцій).
Виходячи з того, що законодавством під "оприбуткуванням готівки" у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО розуміється своєчасне (у день одержання готівкових коштів) здійснення обліку таких коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО, не здійснення відповідних записів у книзі обліку розрахункових операцій згідно із Z-звітом у день одержання готівкових коштів у порядку, встановленому законодавством, не може вважатися "оприбуткуванням готівки".
У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО оприбуткуванням готівки є сукупність дій з фіксації повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО та відображення на їх підставі готівки у книзі обліку розрахункових операцій. При цьому не відображення операцій з готівкою у книзі обліку розрахункових операцій після їх проведення із застосуванням РРО є порушенням порядку оприбуткування готівки.
Відповідно до п. 9 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 року № 265/95-ВР (далі - Закон № 265/95-ВР) суб`єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов`язані щоденно друкувати на РРО (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг)) фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в КОРО.
Приписи наведеної норми передбачають особливості роботи РРО, які мають забезпечувати друкування таких звітів за кожний робочий день.
За змістом п. 2 Вимог щодо реалізації фіскальних функцій реєстраторами розрахункових операцій для різних сфер застосування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2002 року № 199 (далі - Вимоги), зміна - період роботи реєстратора від реєстрації першої розрахункової операції після виконання Z-звіту до виконання наступного Z-звіту; Z-звіт - це денний звіт з обнулінням інформації в оперативній пам`яті та занесенням її до фіскальної пам`яті РРО.
Відповідно до п. 7 Вимог усі режими роботи РРО повинні блокуватися, зокрема, у разі перевищення максимальної тривалості зміни.
У додатку до Вимог зазначено, що максимальна тривалість зміни не повинна перевищувати 24 години.
Таким чином, аналіз зазначених норм дає підстави вважати, що оскільки календарний день (доба) налічує 24 години, тобто день триває з 00 годин 00 хвилин до 24 годин 00 хвилин, при щоденній роботі з РРО Z-звіт необхідно виконувати щодня по закінченні робочої зміни, але не пізніше 24 години цього дня.
Отже, зі змісту положень п. 9 ст. 3 Закону № 265/95-ВР та п.п. 2.6 глави 2 Положення № 637 слідує, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або безготівковій формі при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, мають своєчасно та в повній мірі оприбутковувати всю готівку, що надходить до кас, та щоденно, тобто кожного робочого дня по закінченні зміни, але не пізніше 24 години цього ж дня, друкувати на РРО фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в КОРО.
Відповідно до ст. 5 Закону № 265/95-ВР на період виходу з ладу реєстратора розрахункових операцій та здійснення його ремонту або у разі тимчасового, не більше 7 робочих днів, відключення електроенергії проведення розрахункових операцій здійснюється з використанням книги обліку розрахункових операцій та розрахункової книжки або із застосуванням належним чином зареєстрованого резервного реєстратора розрахункових операцій.
Згідно зі ст. 2 Закону № 265/95-ВР, розрахункова книжка (далі - РК) - належним чином зброшурована та прошнурована книжка, зареєстрована в органах доходів і зборів, що містить номерні розрахункові квитанції, які видаються покупцям у визначених цим Законом випадках, коли не застосовуються реєстратори розрахункових операцій.
Таким чином, розрахункова книжка застосовується під час здійснення розрахункових операцій у випадках, коли не застосовуються реєстратори розрахункових операцій, у тому числі під час виходу з ладу РРО чи відключення електроенергії.
Як вже було встановлено, позивач обґрунтовує свої доводи щодо несвоєчасного оприбуткування готівки відсутністю постачання електроенергії.
Водночас, позивачем не надано суду відповідних доказів, зокрема, довідок, актів тощо від енергопостачального підприємства, на підтвердження відключення електроенергії за дні, коли несвоєчасно роздруковані спірні Z-звіти.
Так, в абзаці 3 ст. 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 12.06.1995 року №436/95 встановлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб`єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються НБУ, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, зокрема за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п`ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частинами 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову ФОП ОСОБА_2 слід відмовити.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, розподіл судових витрат не здійснюється.
На підставі викладеного, керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення в повному обсязі складено 24 червня 2019 року.

Суддя М.В. Бондар