Справа № 460/21/19
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2019-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/5166/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Улицького В.З. та Кузьмича С.М.,

з участю секретаря судового засідання - Луців І.І.,

а також сторін (їх представників):

від позивача Сопронюк У.М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу представника адвоката Сопронюк Уляни Миколаївни, діючої за дорученням від імені та в інтересах Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 22.03.2019р. в адміністративній справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Рівненській обл. про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення щодо застосування штрафних (фінансових) санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій (суддя суду І інстанції: Дорошенко Н.О., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 15 год. 04 хв. 22.03.2019р., м.Рівне; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 02.04.2019р.),-

В С Т А Н О В И В:

01.01.2019р. позивач Фізична особа підприємець /ФОП/ ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати протиправними дії відповідача Головного управління /ГУ/ ДФС у Рівненській обл. під час винесення податкового повідомлення-рішення № від 02.10.2018р.; скасувати податкове повідомлення-рішення № від 02.10.2018р., винесене відповідачем (а.с.5-9).

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 22.03.2019р. у задоволенні заявленого позову відмовлено (а.с.156-163).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржила представник адвокат Сопронюк У.М., діюча за дорученням від імені та в інтересах ФОП ОСОБА_1 , яка покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, що в кінцевому підсумку призвело до невірного вирішення спору, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою заявлений позов задовольнити (а.с.170-173, 193-196).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що 20.08.2018р. апелянтом було відмовлено у допуску ревізорів ГУ ДФС у Вінницькій обл. до проведення фактичної перевірки в магазині по АДРЕСА_1 , однак вказані посадові особи не склали акт, що засвідчує факт такої відмови. За таких обставин останніми протиправно складено акт перевірки від 20.08.2018р., від підписання якого вона відмовилася.

Також відповідачем не доведено проведення контрольної розрахункової операції на суму 82600 грн., оскільки ним не представлено належних доказів на підтвердження такої обставини, а саме: протоколу передачі грошових коштів, визначення хронометражу господарської операції, товарного чеку, фото,- відеозйомки, показання свідків тощо.

Походження наданих відповідачем гарантійних талонів є невідомим, оскільки позивач та її продавець такі документи не видавали; останні не мають жодного відношення до господарської діяльності позивача.

Таким чином, відповідачем не надано жодного допустимого та належного доказу щодо підтвердження факту проведення контрольної розрахункової операції, а тому спірне податкове повідомлення є протиправним.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, представника позивача на підтримання поданої скарги, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, про що 03.02.2017р. внесено запис за № 2 036433, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , основний вид економічної діяльності: 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах (а.с.99-100).

Починаючи з 01.03.2017р., позивач перебувала на спрощеній системі оподаткування (2 група), що підтверджується витягом з Реєстру платників єдиного податку № 969 від 23.02.2017р. (а.с.98).

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 20.09.2018р. до вказаного реєстру внесено запис про припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 на підставі власного рішення (а.с.37-39, 107).

Під час провадження підприємницької діяльності позивач використовувала реєстратор розрахункових операцій /РРО/ моделі ВАМП-МІКРО, виготовлений 14.02.2018р. та введений в експлуатацію 06.03.2018р., фіскальний № , заводський (серійний) № ХМ48002295, зареєстрований у податковому органі 07.03.2018р., реєстрацію скасовано 04.10.2018р. (а.с.149).

20.08.2018р. посадовими особами ГУ ДФС у Вінницькій обл. на підставі наказу № 4993 від 10.08.2018р. «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )» (а.с.10) та відповідно до направлень на перевірку №№ 2087, 2088 від 10.08.2018р. (а.с.11, 12) проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_2 Вінниця, вул.Соборна, 24.

За результатами проведеної перевірки ревізорами складено Акт (довідка) фактичної перевірки від 20.08.2018р., який зареєстрований у органі ДФС за місцем здійснення діяльності суб`єкта господарювання 21.08.2018р. за реєстраційним № 240/02/32/14/ (а.с.104-105).

Проведеною перевіркою встановлено проведення розрахункової операції без застосування РРО при продажу товарів телефонів iPhone X 64 Silver по ціні 28900 грн; iPhone X 64 Space Gray по ціні 28900 грн.; ноутбука Macbook MQ d32 по ціні 24800 грн., всього на загальну суму 82600 грн., при цьому відповідний розрахунковий документ не роздруковано та не видано. Також з`ясовано проведення готівкових розрахунків 20.08.2018р. одному кінцевому споживачу при продажу Macbook MQ d32, iPhone X 64 Space Gray, iPhone X 64 Silver на загальну суму 82600 грн., чим перевищено граничну суму розрахунків готівкою між суб`єктом господарювання та фізичною особою 50000 грн.

На підставі наведеного ревізорами зафіксовані наступні порушення:

п.п.1, 2 ст.3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»;

п.6 розділу 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затв. постановами Правління НБУ № 637 від 15.12.2004р. та № 148 від 29.12.2017р.

20.08.2018р. посадовими особами ГУ ДФС у Вінницькій обл. складено Акт № 6/4 відмови від підписання та отримання Акту фактичної перевірки, згідно з яким після ознайомлення з Актом від 20.08.2018р. продавець магазину « ОСОБА_2 » (ФОП ОСОБА_1 ) ОСОБА_3 відмовилась від підписання та отримання Акту фактичної перевірки (а.с.137).

Позивачем подано до ГУ ДФС у Вінницькій обл. письмові заперечення до Акту фактичної перевірки (а.с.16-17), які залишені контролюючим органом без розгляду, про що повідомлено у листі № 8761/Р/02-32-14-05 від 28.09.2019р. (а.с.145).

Згідно листа № 3575/7/02-32-14-05 від 21.08.2018р. ГУ ДФС у Вінницькій обл. передало матеріали фактичної перевірки позивача для розгляду та прийняття рішення до ГУ ДФС у Рівненській обл. (а.с.123).

На підставі Акту перевірки відповідачем ГУ ДФС у Рівненській обл. винесено податкове повідомлення-рішення № від 02.10.2018р., згідно з яким до позивача застосовано штрафні санкції за порушення законодавства у сфері застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг у розмірі 82600 грн (а.с.106).

За результатами процедури адміністративного оскарження скаргу позивача залишено без розгляду, про що винесено рішення ДФС України № 3857/6/99-99-11-06-01-25 від 25.01.2019р. (а.с.101-103).

Відмовляючи у задоволенні заявленого позову, суд першої інстанції виходив з того, що згідно фактичних обставин справи позивач допустив ревізорів до проведення фактичної перевірки, наказ про проведення перевірки позивачем не оскаржувався, через що доводи позивача щодо безпідставності призначення та процедурних порушень під час проведення фактичної перевірки визнані неприйнятними.

По суті виявлених порушень суд керувався тим, що під час судового розгляду знайшло своє підтвердження здійснення розрахункової операції без застосування РРО при продажу товарів телефонів iPhone X 64 Silver по ціні 28900 грн; iPhone X 64 Space Gray по ціні 28900 грн.; ноутбука Macbook MQ d32 по ціні 24800 грн., всього на загальну суму 82600 грн., що стверджується наданими відповідачем доказами.

Також державна реєстрація припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької діяльності, та не змінює строків та порядку виконання останніх.

Колегія суддів вважає наведені висновки суду такими, що відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства, виходячи з наступного.

В частині допущення відповідачем процедурних порушень під час проведення спірної перевірки позивача колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст.80 Податкового кодексу /ПК/ України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) (п.80.1).

Перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція (п.80.4).

Допуск посадових осіб контролюючих органі до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу (п.80.5).

Фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції (п.80.7).

Згідно з ст.81 цього Кодексу посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки (п.81.1).

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

Посадова (службова) особа платника податків (його представник або особа, яка фактично проводить розрахункові операції) має право надати свої письмові пояснення до складеного контролюючим органом акта.

У разі відмови платника податків та/або його посадових (службових) осіб (представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) підписати акт, що засвідчує факт відмови у допуску до проведення перевірки, посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт відмови в отриманні акта та/або наданні письмових пояснень до нього (п.81.2).

Під час судового розгляду встановлено, що 20.08.2018р. уповноваженій особі ФОП ОСОБА_4 В. були пред`явлені направлення на перевірку, службові посвідчення посадових осіб та вручено копію наказу на проведення перевірки. Крім того, посадові особи контролюючого органу були допущені до проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 , яка проводилась з відома та в присутності уповноваженої особи позивача.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом недопуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки, при цьому, якщо ж допуск до проведення перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється контролюючими органами.

Позови платників податків, спрямовані на оскарження дій контролюючих органів при проведенні перевірок можуть бути задоволені лише в тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки. Саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе, водночас, допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні податкової перевірки.

Із урахуванням наведеного, доводи позивача щодо безпідставності призначення та наявності допущених відповідачем процедурних порушень під час проведення фактичної перевірки колегія суддів відхиляє.

Пояснення позивача стосовно недопуску ревізорів відповідача до проведення перевірки спростовується наявними матеріалами справи, згідно яких особа, яка проводила розрахункові операції в магазині, не заявляла про такий недопуск. Також питання щодо недопуску до проведення перевірки не відображені в Акті перевірки, а в своїх письмових запереченнях на нього позивач не вказувала про таку обставину (а.с.16-17).

Окрім цього, позовна заява ФОП ОСОБА_1 (без урахуванням подальших письмових пояснень її представника, наданих під час розгляду справи в суді) не містить будь-яких доводів щодо недопуску до проведення розглядуваної перевірки.

Відтак, твердження ФОП ОСОБА_1 про недопуск до проведення перевірки є безпідставними.

Оцінюючи в сукупності вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що доводи апелянта про протиправність проведеної перевірки не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, а тому працівниками податкового органу перевірка в належному позивачу магазині проведена правомірно і в межах компетенції суб`єкта владних повноважень.

В частині виявлених порушень під час проведення фактичної перевірки колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані:

проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок (п.1);

видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції (п.2).

Згідно з п.6 ч.1 ст.9 цього Закону реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються при продажу товарів (крім технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення) (наданні послуг) фізичними особами - підприємцями, які відносяться відповідно до Податкового кодексу України до груп платників єдиного податку, що не застосовують реєстратори розрахункових операцій.

Вказане положення узгоджується з приписами п.296.10 ст.296 ПК України, якими передбачено, що реєстратори розрахункових операцій не застосовуються платниками єдиного податку: першої групи; другої і третьої груп (фізичні особи - підприємці) незалежно від обраного виду діяльності, обсяг доходу яких протягом календарного року не перевищує 1000000 гривень. У разі перевищення в календарному році обсягу доходу понад 1000000 гривень застосування реєстратора розрахункових операцій для такого платника єдиного податку є обов`язковим. Застосування реєстратора розрахункових операцій розпочинається з першого числа першого місяця кварталу, наступного за виникненням такого перевищення, та продовжується у всіх наступних податкових періодах протягом реєстрації суб`єкта господарювання як платника єдиного податку.

Норми цього пункту не поширюються на платників єдиного податку, які здійснюють реалізацію технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту.

З аналізу наведених приписів слідує, що РРО застосовуються у випадку реалізації платниками єдиного податку технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту.

Перелік груп технічно складних побутових товарів, які підлягають гарантійному ремонту (обслуговуванню) або гарантійній заміні, в цілях застосування реєстраторів розрахункових операцій затверджено постановою КМ України № 231 від 16.03.2017р. Вказаним актом до технічно складних побутових товарів, які підлягають гарантійному ремонту (обслуговуванню) або гарантійній заміні, в цілях застосування реєстраторів розрахункових операцій включається група 8517 - телефонні апарати, включаючи апарати телефонні для сотових мереж зв`язку та інших бездротових мереж зв`язку; інша апаратура для передачі або приймання голосу, зображень та іншої інформації, включаючи апаратуру для комунікації в мережі дротового або бездротового зв`язку (наприклад, в локальній або глобальній мережі зв`язку).

Отже, під час реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, позивач, будучи платником єдиного податку 2 групи, зобов`язана була використовувати РРО.

Факту виявлення правопорушення передувало проведення контрольної розрахункової операції. Така можливість прямо передбачена пп.20.1.10, 20.1.11, п.80.4 ст.80 ПК України, а тому ревізори ГУ ДФС у Вінницькій обл. діяли в межах своїх повноважень.

Таким чином, здійснюючи 20.08.2018р. у рамках фактичної перевірки позивача контрольну розрахункову операцію з купівлі ноутбуку Macbook MQ d32 та засобів мобільного зв`язку iPhone X 64 Space Gray та iPhone X 64 Silver, було виявлено проведення розрахункових операцій без застосування РРО та видачі розрахункового документа щодо виконання розрахункової операції.

На підтвердження факту здійснення у магазині «Ябко» відповідної розрахункової операції з продажу зазначеної техніки відповідачем надано гарантійні талони на вказані технічні вироби (а.с.48-49), а також денний звіт РРО (Х-звіт) від 20.08.2018р., згідно якого сума операцій складає 0,00 грн. (а.с.122).

Отже, відповідачем належними доказами доведено вчинення позивачем порушення вимог п.п.1, 2 ст.3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Водночас, наведені позивачем доводи про відсутність виявленого порушення, неналежність представлених доказів спростовуються матеріалами справи, і розцінюються колегією суддів як такі, що спрямовані на уникнення від відповідальності.

Окрім цього, додатковою обставиною у наведеному аспекті колегія суддів вважає попередню поведінку ФОП ОСОБА_5 І ОСОБА_6 , зокрема, допущення аналогічних порушень (а.с.127-136).

За правилами п.1 ч.1 ст.17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах:

у разі встановлення протягом календарного року в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невідповідності у юридичних осіб на місці проведення розрахунків суми готівкових коштів сумі коштів, зазначеній у денному звіті, більше ніж на 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, а в разі використання юридичною особою розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня; нероздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання:

вчинене вперше - 1 гривня;

за кожне наступне вчинене порушення - 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим підпунктом, товарів (послуг).

Згідно з розрахунком фінансових санкцій до Акту перевірки від 20.08.2018р. № 240/02/32/14/ (а.с.138) за порушення позивачем п.п.1, 2 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» застосовано фінансові санкції, передбачені абз.3 п.1 ст.17 цього Закону у розмірі 82600 грн, тобто, податковим органом враховано ознаку повторності вчинення правопорушення та застосовано фінансову санкцію у розмірі 100 відсотків вартості проданих товарів.

Факт повторності стверджується результатами фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 у магазині «Ябко» в ТРЦ «Глобан» (м.Житомир, вул.Київська, 77), за результатами якої було встановлено порушення позивачем вимог п.п.1, 2 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме: непроведення розрахункових операцій через РРО на суму 2600 грн (а.с.134-135), за яке накладено штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 01 грн. згідно податкового повідомленням-рішенням № від 05.05.2018р. (а.с.125).

Доказів оскарження чи скасування (зміни) вказаного податкового повідомлення-рішення суду не представлено.

Звідси, відповідачем дотримано встановлений законом порядок та підстави накладення фінансової санкції за виявлене за наслідком фактичної перевірки від 20.08.2018р. у магазині «Ябко» (м.Вінниця, вул.Соборна, 24) порушення законодавства у сфері застосування РРО, а також правильне визначення розміру застосованої фінансової санкції за фактом виявленого порушення.

Окрім того, суд першої інстанції вірно врахував, що державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов`язань та застосування санкцій за їх невиконання. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи погашення грошових зобов`язань та/або податкового боргу здійснюється за рахунок майна зазначеної особи. Особою, відповідальною за погашення грошових зобов`язань чи податкового боргу фізичної особи-підприємця, є така фізична особа (правовий висновок викладений у постанові Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 12.02.2019р. у справі № 817/429/16).

Отже, після припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця фізична особа має забезпечити остаточні розрахунки з податків від провадження підприємницької діяльності, у тому числі щодо застосованих фінансових санкцій за порушення законодавства під час провадження підприємницької діяльності фізичної особи.

Із урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції узгоджуються з вимогами законодавства, яким врегульовано спірні правовідносини, відповідають нормам процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують їх висновків і ґрунтуються на переоцінці обставин, установлених судом.

Водночас, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи позивача, наведені в позовній заяві, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, якими доводи позивача відхилено.

Оцінюючи в сукупності вищевикладене, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про безпідставність та необґрунтованість заявленого позову (в межах його доводів), а тому заявлений позов не підлягає до задоволення, з вищевикладених мотивів.

В порядку ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта ФОП ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.310, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника адвоката Сопронюк Уляни Миколаївни, діючої за дорученням від імені та в інтересах Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 22.03.2019р. в адміністративній справі № 460/21/19 залишити без задоволення, а вказане рішення суду без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку лише у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді В. З. Улицький
С. М. Кузьмич
Дата складення повного судового рішення: 26.06.2019р.