Справа № 580/825/19
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2019-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/825/19 Суддя (судді) першої інстанції: А.В. Руденко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого-судді: Кучми А.Ю.

суддів: Аліменка В.О., Коротких А.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 07.05.2019 (м. Черкаси, дата складання повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, в якому просив суд стягнути середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 18983,50 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач був звільнений зі служби в поліції, проте виплата одноразової грошової допомоги не була проведена в день звільнення. Відповідно до статті 116 КЗпП України відповідач повинен був у день звільнення провести виплату усіх сум, в тому числі і одноразової грошової допомоги. За таких обставин, оскільки відповідач не виплатив у строку, зазначений статтею 116 КЗпП України, належну йому грошову допомогу, позивач вважає, що відповідно до положень статті 117 Кодексу Законів про працю України підлягає стягненню середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у сумі 18983,50 грн.

У відзиві на позовну заяву відповідач посилається на те, що ОСОБА_1 29.01.2019 було перераховано на платіжну картку належне йому грошове забезпечення. Щодо виплати одноразової грошової допомоги відповідач зазначає, що остання не входить до складових грошового забезпечення та виплата такої допомоги здійснюється після звільнення особи з служби, тому Головне управління Національної поліції в Черкаській області діяло в межах та у спосіб, визначений чинним законодавством. Також, відповідач зазначає, положення статей 116 та 117 КЗпП України не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, оскільки питання виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні поліцейського врегульовано спеціальним законодавством.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 07.05.2019 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач посилається на те, що відповідачем несвоєчасно здійснено виплату одноразової грошової допомоги (28.02.2019), в той час як зі служби був звільнений 25.01.2019. Вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у задоволенні позову, оскільки одноразова грошова допомога за змістом статті 2 Закону України «Про оплату праці» є компенсаційними витратами, та належать до визнання заробітної плати. Разом з тим, питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні осіб рядового і начальницького складу Національної поліції України, зокрема, затримку виплати як грошового забезпечення, так і затримку виплату одноразової грошової допомоги при звільненні, яка не є складовою заробітної плати (грошового забезпечення), не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення, тому вважає, що до даних правовідносин необхідно застосовувати положення КЗпП України, які регламентують порядок стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню.

Згідно з ст. 317 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

За матеріалами справи наказом Головного управління Національної поліції в Черкаській області № 21о/с від 25.01.2019 по особовому складу, звільнено зі служби в поліції за пунктом 7 (за власним бажанням) частини першої статті 77 Закону України «Про національну поліцію» капітана поліції ОСОБА_1 - слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Черкаській області, 25.01.2019.

Також, згідно вказаного наказу, вирішено виплатити позивачу одноразову грошову допомогу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17.07.1992 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за 14 років, 07 місяців, 29 днів.

Згідно з довідки Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції в Черкаській області № 138 від 25.03.2019, позивачу в лютому 2019 року було нараховано одноразову грошову допомогу в сумі 52 755,08 грн, з якої було утримано військовий збір у розмірі 1,5 % - 791,33 грн; відповідні кошти було перераховано на платіжну картку ОСОБА_1 платіжним дорученням від 27.02.2019 в Черкаському обласному управлінні АБ «Укргазбанк».

Як вбачається з виписки по особовому рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_1 за період з 01.11.2018 по 28.02.2019 одноразова грошова допомога у розмірі 51 963,75 грн (52 755,08 грн - 791,33 грн військового збору) позивачем отримана 28.02.2019 з призначенням платежу: зараховано з/пл на поточні рахунки працівників ГУ НП в Черкаські області.

Вважаючи, що відповідачем порушені строки розрахунку при звільненні, позивач звернувся до суду про стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки одноразова грошова допомога при звільненні поліцейських є соціальною гарантією при звільненні та не входить до структури грошового забезпечення поліцейських, дія статей 116 та 117 Кодексу законів про працю України на таку допомогу не поширюється.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з статті 102 Закону України «Про національну поліцію» № 580-VІІ від 02.07.2015 (далі -Закон № 580-VII) пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ від 09.04.1992 (далі Закон - № 2262-ХІІ) визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону № 2262-ХІІ особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Згідно з абзацом четвертим пункту 10 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 393 від 17.07.1992 (далі - Порядок № 393), зокрема, поліцейським, які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 260 від 06.04.2016 затверджено Порядок та Умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі Порядок та умови №260), які визначають критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - ВНЗ МВС із специфічними умовами навчання).

Пунктом 23 Порядку та умов № 260 визначено, що поліцейським, які звільняються зі служби в поліції та в установленому порядку мають право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні, нарахування такої допомоги здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що мають постійний характер, та премій, установлених на день звільнення. При цьому до розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні не включається винагорода за безпосередню участь у воєнних конфліктах, антитерористичних операціях та інших заходах в умовах особливого періоду. Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 988 від 11.11.2015 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» установлено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Отже, оскільки виплата одноразової грошової допомоги при звільненні поліцейських постановою Кабінету Міністрів України № 988 від 11.11.2015 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» не передбачена, колегія суддів приходить до висновку, що одноразова грошова допомога при звільненні не входить до складу грошового забезпечення.

Разом з тим, спеціальне законодавство, а саме Закон України «Про національну поліцію», порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 393 від 17.07.1992, Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України № 260 від 06.04.2016, постанова Кабінету Міністрів України № 988 від 11.11.2015 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» не врегульовано питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні поліцейських із служби в Національній поліції України, зокрема, не встановлено дати проведення остаточного розрахунку та відповідальності роботодавців за невчасне здійснення виплат всіх сум, які підлягають сплаті, що фактично позбавляє таких осіб гарантій на своєчасне фінансове забезпечення соціально-побутових потреб та створює умови для неналежного виконання роботодавцем своїх обов`язків.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 17.02.2015 у справі № 21-8а15, за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

У такому разі, застосуванню до правовідносин, що склалися підлягають норми загального законодавства, а саме КЗпП України.

Статтею 116 КЗпП України визначені строки розрахунку при звільненні. Так, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно статті 117 зазначено Кодексу в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

Наведені правові положення статей КЗпП України встановлюють гарантії для звільнених працівників на отримання ними відповідно до законодавства всіх виплат в день звільнення, спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для таких осіб, а також стимулюють роботодавців не порушувати свої зобов`язання у частині проведення повного розрахунку із працівником.

Колегія суддів зазначає, що правомірність виплати одноразової грошової допомоги, а також її розмір, не заперечується сторонами та не є предметом спору у даній справі, спором у даній справі є порушення строків розрахунку при звільненні.

Враховуючи те, що спеціальним законодавством не врегульовано питання відповідальності роботодавця за невиплату або несвоєчасну виплату працівнику всіх належних сум, колегія суддів вважає, що задля забезпечення рівності прав та принципу недискримінації у трудових відносинах є необхідність застосування вказаних вище положень КЗпП України, які є загальними та поширюються на правовідносини, які складаються під час звільнення зі служби органів внутрішніх справ.

Отже, виходячи з положень статті 117 КЗпП України, відповідальність за несвоєчасне проведення розрахунку з позивачем у день звільнення має нести відповідач як роботодавець позивача.

За таких обставин, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що одноразова грошова допомога при звільненні поліцейських є соціальною гарантією при звільненні та не входить до структури грошового забезпечення поліцейських, тому дія статей 116 та 117 Кодексу законів про працю України на таку допомогу не поширюється

Таким чином, враховуючи, що одноразова грошова допомога при звільненні не входить до складу грошового забезпечення, проте передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність за затримку розрахунку при звільненні настає у випадку невиплати в день звільнення всіх сум, що належать працівнику від підприємства, установи, організації. При цьому зазначене положення є загальним і не встановлює конкретні види виплат, які роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові в день його звільнення.

Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом у постановах від 16.05.2019 № 805/294/16-а; від 20.06.2019 у справі №820/6287/16

Тому посилання суду першої інстанції на те, що вказана допомога не є складовою грошового забезпечення не впливає на застосування норм загального трудового законодавства.

При цьому, колегія суддів враховує, що сама по собі відсутність коштів у роботодавця не звільняє його від відповідальності.

Згідно з правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду України від 13.03.2017 № 6-259цс17 при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, або в разі його відсутності в цей день - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі непроведення його до розгляду справи - по день ухвалення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.

Таким чином, оскільки позивач звільнений 25.01.2019, а виплату одноразової грошової допомоги фактично отримав 28.02.2019, колегія суддів вважає, що підлягають стягнення з Головного управління Національної поліції в Черкаській області на користь ОСОБА_1 його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Вирішуючи розмір середнього заробітку, колегія суддів виходить з наступного.

Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 затверджений Порядок обчислення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу (далі - Порядок № 100).

Згідно з пункту 5 Порядку № 100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Відповідно до пункту 8 вказаного Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Як вбачається з виписки по особовому рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_1 за період з 01.11.2018 по 28.02.2019, з якою вбачається, що у два попередні місяці перед звільненням позивачеві нараховано наступну заробітну плату: у листопаді 2018 року - 10 898,41 грн; у грудні 2018 року 20 993,97 грн; всього 31 892,38 грн.

Зазначені місяці (листопад, грудень 2018 року) містять 42 робочих днів, в тому числі у листопаді - 22, грудні - 20.

Таким чином, середньоденний розмір грошового забезпечення позивача складає 759,34 грн (31 892,38 грн : 42 дні).

Згідно з листа Міністерства соціальної політики України № 78/0/206-18 від 08.08.2018 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2019 рік» у січні 2019 року кількість робочих днів - 21, кількість святкових днів і днів релігійних свят - 2 (1 та 7 січня); у лютому кількість робочих днів складає 20.

Враховуючи, що згідно пункту 23 Порядку та умов № 260 день звільнення вважається останнім днем служби, тобто 25.01.2019 був останній робочий день позивача, у період затримки розрахунку при звільненні було 24 робочих днів (з 28.01.2019 - наступний робочий день після звільнення, по 28.02.2019 включно - день фактичного розрахунку).

Відповідно, заявлені позивачем вимоги про стягнення середнього заробітку за період затримки з 25.01.2019 у сумі 18 983,50 грн не підлягають задоволенню, оскільки 25.01.2019 є останнім робочим днем, за який позивачу виплачено заробітну плату.

Таким чином, середній заробіток позивача за час затримки виплати одноразової грошової допомоги складає 18 224,16 грн (759,34 грн х 24 робочі дні затримки).

Проаналізувавши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції невірно застосовані норми матеріального права, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, позовні вимоги - частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 07.05.2019 скасувати та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Черкаській області (18036, м. Черкаси, вул. Смілянська, 57, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 ) середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 18 224,16 грн (вісімнадцять тисяч двісті двадцять чотири грн).

В решті позовні вимоги - залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 24.06.2019.

Головуючий-суддя:А.Ю. Кучма

Судді:В.О. Аліменко

А.Ю. Коротких