Справа № 620/326/19
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2019-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/326/19 Суддя (судді) першої інстанції: Бородавкіна С.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Чаку Є.В.,

Парінова А.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року (прийняте в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, суддя Бородавкіна С.В.) у справі за адміністративним позовом Головного управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення штрафу, -

В С Т А Н О В И В:

Головне управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області звернулося до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , у якому просило стягнути з відповідача на користь держави штрафні санкції в розмірі 2550,00 грн.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року адміністративний позов задоволено у повному обсязі. Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Держави (УК у Бахмацькому р-ні/Бахмацький р-н/21081100, , МФО 899998, банк одержувача: Казначейство України (ЕАП), р/р 5007) штраф у розмірі 2550 (дві тисячі п`ятсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, в якій просить скасувати рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В апеляційній скарзі відповідач вказує, що суд неправильно встановив вид реклами, та її місце розташування, що призвело до неправильного вирішення справи, а відповідно до п.6 ст. 9 Закону України «Про рекламу» така вивіска (табличка) не вважається рекламою.

Також, апелянт зазначає, що позивачем пропущено строк звернення до суду з позовом.

Крім того, відповідач в апеляційній скарзі вказує, що позивачем не було подано жодного доказу, що зовнішня реклама «Стройбат Плюс. Будівельні матеріали» є власністю, виготовлена на замовлення, використовується як реклама або іншим чином належить фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 .

Також відповідач зазначив, що всі дії позивача, починаючи від складання протоколу та закінчуючи винесенням рішення про накладення штрафу, відбувались таємно, без участі відповідача, на підставі результатів незаконної перевірки.

21.06.2019 до суду апеляційної інстанції від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому Головне управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 27.06.2003 внесено відповідний запис (а.с. 36-37).

31.05.2018 головним спеціалістом сектору контролю за рекламою, дотриманням антитютюнового та пробірного законодавства Управління захисту споживачів ГУ Держпродспоживслужби в Чернігівській області складено протокол №37/18 про порушення законодавства про рекламу, а саме щодо розповсюдження зовнішньої реклами «Стройбат Плюс. Будівельні матеріали», що знаходиться за адресою: Чернігівська область, Бахмацький район, м. Бахмач, вул. Пушкіна, 19, із використанням зображення Державного Герба України в кількості 1 (одного) рекламоносія, що є порушенням вимог частини першої статті 8 Закону України «Про рекламу» (а.с. 9-15).

У зв`язку з наведеним, позивачем на адресу ФОП ОСОБА_1 направлено листи-вимоги від 04.06.2018 № 01-06-03-29/3787 та повторно від 20.06.2018 № 01-06-03-29/4276 (а.с. 16, 19), у яких відповідача було зобов`язано відповідно до вимог статті 26 Закону України «Про рекламу» надати до ГУ Держпродспоживслужби в Чернігівській області за ознаками порушення законодавства про рекламу інформацію, яка необхідна для розгляду, а саме: копію свідоцтва або виписки про державну реєстрацію, інформацію щодо вартості розповсюдження даної реклами (надавши копії платіжних документів, договорів, тощо), письмові пояснення щодо розповсюдження вищевказаної реклами з порушенням вимог ч. 1 ст. 8 Закону України «Про рекламу», інформацію щодо терміну розповсюдження реклами за вказаною адресою.

Вказані вимоги направлені на адресу ФОП ОСОБА_1 рекомендованими листами з повідомленнями про вручення поштових відправлень, та згідно роздруківок з офіційного веб-сайту ДП «Укрпошта» вимога від 04.06.2018 вручена не була (інші причини), а вимога від 26.06.2018 вручена особисто (а.с. 17, 20).

20.06.2018 на підставі протоколу про порушення законодавства про рекламу позивачем прийнято рішення про початок розгляду справи про порушення законодавства про рекламу №37/18 відносно ФОП ОСОБА_1 (а.с. 18).

На підставі матеріалів справи (протоколу та фотографій реклами) встановлений факт порушення ФОП ОСОБА_1 вимог частини 1 статті 8 Закону України «Про рекламу» (а.с. 21).

Для розгляду справи про порушення законодавства про рекламу відповідач запрошувався, зокрема, листом від 20.06.2018 № 01-06-03-29/4276, який був отриманий, про що свідчить реєстр Укрпошти, однак відповідач на розгляд справи не прибув.

У зв`язку з наведеним, ГУ Держпродспоживслужби в Чернігівській області винесено рішення про накладення на ФОП ОСОБА_1 штрафу за порушення законодавства про рекламу від 11.07.2018 № 100/18, яким до відповідача застосовано штрафні санкції у розмірі 2 550,00 грн. (а.с. 22).

Відповідно до відмітки у рішенні, останнє надіслане відповідачу листом з повідомленням 18.07.2018 за № 331 та вручено ФОП ОСОБА_1 за довіреністю (а.с. 23).

У зв`язку з несплатою ФОП ОСОБА_1 вказаного штрафу в добровільному порядку, ГУ Держпродспоживслужби в Чернігівській області звернулось до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Спеціальним нормативно-правовим актом, що визначає засади рекламної діяльності в Україні, регулює відносини, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження та споживання реклами, є Закон України від 03.07.1996 №270 «Про рекламу» (далі - Закон №270).

Відповідно до частини першої статті 26 Закону №270 контроль за дотриманням законодавства України про рекламу здійснюють у межах своїх повноважень, у тому числі, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, - щодо захисту прав споживачів реклами.

Відповідно до положень статті 1 Закону №270 реклама - інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару.

Згідно із частиною першою статті 7 Закону №270 основними принципами реклами є: законність, точність, достовірність, використання форм та засобів, які не завдають споживачеві реклами шкоди.

Частиною першою статті 8 Закону №270 установлено, що у рекламі забороняється використовувати або імітувати зображення Державного Герба України, Державного Прапора України, звучання Державного Гімну України, зображення державних символів інших держав та міжнародних організацій, а також офіційні назви державних органів, органів місцевого самоврядування, крім випадків, передбачених законами України у сфері інтелектуальної власності.

З матеріалів справи про порушення законодавства про рекламу, колегією суддів встановлено, що 17.05.2018 під час здійснення контролю за дотриманням законодавства про рекламу щодо захисту прав споживачів реклами, в м. Бахмач, Чернігівської області, посадовими особами ГУ Держпродспоживслужби в Чернігівській області було виявлено розповсюдження зовнішньої реклами: «Стройбат Плюс. Будівельні матеріали», розміщеної за адресою: вул . Пушкіна, 19 , м. Бахмач , Чернігівська область , із використанням зображення Державного Герба України, в кількості 1 (одного) рекламоносія. На підтвердження наведеного позивачем надано відповідні фотокопії.

Відповідно до абзацу 1 частини першої статті 27 Закону №270 особи, винні у порушенні законодавства про рекламу, несуть дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну та кримінальну відповідальність відповідно до закону.

Питання накладення уповноваженими особами Держспоживінспекції та її територіальних органів в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та Севастополі (далі - територіальні органи) штрафів на рекламодавців, виробників і розповсюджувачів реклами за порушення законодавства про рекламу (крім штрафів, накладення яких належить виключно до компетенції Антимонопольного комітету і регулюється законодавством з питань авторського права та суміжних прав) регулює Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 № 693 (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 11 Порядку за наявності ознак порушення законодавства про рекламу приймається рішення про початок розгляду справи.

Справа розглядається у місячний строк з дня прийняття рішення про початок її розгляду (пункт 12 Порядку).

Пунктом 9 Порядку встановлено, що підставою для розгляду справи про порушення законодавства про рекламу (далі - справа) є відповідний протокол, складений уповноваженою посадовою особою Антимонопольного комітету, Національної ради з питань телебачення і радіомовлення, Мінфіну, НКЦПФР або Держспоживінспекції та її територіальних органів.

Відповідно до пункту 14 Порядку Держспоживінспекція та її територіальні органи повідомляють рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами про розгляд справи не пізніш як за три дні до дати розгляду, а у невідкладних випадках - не пізніш як за один день.

Згідно з пунктом 16 Порядку справа розглядається за участю представника особи, щодо якої порушено справу. В разі його відсутності справу може бути розглянуто, якщо незважаючи на своєчасне повідомлення про місце і час розгляду справи не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення розгляду справи.

За результатами розгляду справи приймається рішення, що оформляється у двох примірниках, один з яких залишається у Держспоживінспекції або її територіальному органі, другий - у 10-денний строк надсилається особі, стосовно якої було прийнято рішення, або видається її представникові під розписку (пункт 18 Порядку).

Обов`язок щодо повідомлення відповідача у письмовому порядку про розгляд справи про порушення законодавства про рекламу, позивачем дотримано, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно з вимогами пункту 19, 20 Порядку рішення у справі може бути оскаржено в установленому порядку; сума штрафів за порушення законодавства про рекламу сплачується добровільно або стягується в судовому порядку відповідно до законодавства.

Відповідно до ч. 11 ст. 27 Закону України «Про рекламу» рішення у справах про порушення законодавства про рекламу можуть бути оскаржені до суду.

Отже, штрафні санкції до порушників законодавства про рекламу застосовуються на підставі рішення Держпродспоживслужби, яке приймається за наслідками розгляду справи про порушення законодавства про рекламу, підставою для початку розгляду якої, у свою чергу, є протокол про порушення законодавства про рекламу.

Сума штрафної санкції, визначена за наслідками розгляду справи про порушення законодавства про рекламу, після закінчення строку на оскарження відповідного рішення, якщо його не було оскаржено, набуває статусу узгодженого грошового зобов`язання та підлягає сплаті до державного бюджету.

Не сплачені у добровільному порядку узгоджені штрафні санкції за правопорушення законодавства про рекламу підлягають стягненню з винних осіб у судовому порядку.

Колегією суддів встановлено з матеріалів справи, що рішення про накладення штрафу за порушення вимог законодавства про рекламу від 11.07.2018 №100/18 направлялось відповідачу на адресу: АДРЕСА_2 (а.с. 22, 23) та отримане ним (23.08.2018, за довіреністю, а.с.23), однак в добровільному порядку ФОП ОСОБА_1 не виконано.

Доказів оскарження рішення про накладення штрафу за порушення вимог законодавства про рекламу від 11.07.2018 №100/18 учасниками справи не надано, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції приходить висновку про те, що визначені у ньому штрафні санкції набули статусу узгодженого грошового зобов`язання.

Станом на момент розгляду справи в суді апеляційної інстанції доказів про сплату штрафних санкцій, визначених рішенням від 11.07.2018 №100/18, у матеріалах справи відсутні.

Колегія суддів звертає увагу, що вимогою заявленого позову є стягнення заборгованості зі сплати штрафних санкцій за правопорушення законодавства про рекламу, у зв`язку з чим предметом доказування у даній справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення відповідної заборгованості в судовому порядку: дотримання суб`єктом владних повноважень встановленої процедури прийняття рішення про застосування штрафних санкцій; узгодження визначеного у рішенні грошового зобов`язання; сплата узгоджених грошових зобов`язань у встановлений законом строк.

Питання правомірності визначених суб`єктом владних повноважень штрафних санкцій у відповідному рішенні не охоплюється предметом даного позову, а отже колегія суддів не має процесуальних повноважень у межах розгляду даної справи здійснювати їх правовий аналіз.

Таким чином, доводи апелянта про те, що позивачем не було подано жодного доказу, що зовнішня реклама «Стройбат Плюс. Будівельні матеріали» є власністю, виготовлена на замовлення, використовується як реклама або іншим чином належить фізичній особі-підприємцю Рябченко Валентині Григорівні, та всі дії позивача, починаючи від складання протоколу та закінчуючи винесенням рішення про накладення штрафу, відбувались таємно, без участі відповідача, на підставі результатів незаконної перевірки, колегія суддів до уваги не бере, та відхиляє, оскільки такі обставини не є предметом доказування у даній справі.

Оскільки рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу від 11.07.2018 №100/18 відповідачем не оскаржене; штраф у добровільному порядку не сплачено, факт вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 27 Закону України «Про рекламу», підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, колегія суддів приходить висновку про обґрунтованість позовних вимог.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідач під час розгляду справи обставин наявності у нього заборгованості, не сплаченої у встановлені законом строки, не спростував.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Щодо доводів апелянта про те, що ГУ Держпродспоживслужби в Чернігівській області порушено строки звернення з позовом до суду, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Отже, підставою, яка надає суб`єкту владних повноважень право на звернення до суду є дата несплати у певний строк суми штрафу, після набрання законної сили рішення про накладання такого штрафу.

Відтак, оскільки ЗУ «Про рекламу» та Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 № 693 не встановлюють строк оскарження рішення Держпродспоживслужби про накладення штрафу за порушення вимог законодавства про рекламу, то строк звернення до адміністративного суду щодо оскарження рішення Держпродспоживслужби про накладення штрафу за порушення вимог законодавства про рекламу становить шість місяців, відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 122 КАС України.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення про накладення штрафу за порушення вимог законодавства про рекламу від 11.07.2018 №100/18 отримано ФОП ОСОБА_1 23.08.2018, за довіреністю (а.с.23), отже останнім днем звернення ФОП ОСОБА_1 до суду з позовом щодо оскарження рішення від 11.07.2018 №100/18 є 23.02.2019.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів оскарження відповідачем рішення від 11.07.2018 №100/18.

Крім того, відповідно до ст. 177 КАС України відповідач, який не є суб`єктом владних повноважень, має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 31 січня 2019 року відкрито провадження у справі за позовною заявою Головного управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення штрафу та запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення йому даної ухвали надати відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 162 КАС України, або заяву про визнання позову.

Так, копію ухвали Чернігівського окружного адміністративного суду від 31 січня 2019 року отримано ФОП ОСОБА_1 05.02.2019 (а.с.34), та 18.02.2019 подано суду відзив на позовну заяву.

Однак, зустрічний позов щодо оскарження рішення про накладення на ФОП ОСОБА_1 штрафу за порушення законодавства про рекламу від 11.07.2018 № 100/18, в межах строку, передбаченого КАС України, ФОП ОСОБА_1 до суду не подано.

Отже, зважаючи на те, що ФОП ОСОБА_1 з позовом щодо оскарження рішення від 11.07.2018 №100/18 до суду не зверталась, та зустрічний позов до суду не подавала, колегія суддів вважає, що рішення про накладання штрафу набрало законної сили, а тому, позивачем строк звернення до суду з позовом, передбачений КАС України, не пропущено.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції та не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм процесуального та матеріального права, судом першої інстанції встановлено всі обставини, що мають значення для справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку виключно з підстав, зазначених у п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Ю.Ключкович

Судді А.Б. Парінова

Є.В. Чаку