Справа № 806/1796/18
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2019-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 806/1796/18

25 червня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Кузьменко Л.В. Іваненко Т.В.

за участю:

секретаря судового засідання: Ткач В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Новоград-Волинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною відмови, зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії,

В С Т А Н О В И В :
У квітні 2018 року позивач звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду із позовом до Новоград-Волинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною відмови, зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що відповідачем протиправно відмовлено йому у проведенні перерахунку та виплаті пенсії з 01.10.2017 року і обчисленні її з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня відповідного року, відповідно до ч.3 ст.59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Новоград-Волинському об"єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує пенсію по інвалідності на підставі статті 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Позивач віднесений до категорії 1, осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є інвалідом 2 групи внаслідок захворювання, яке пов"язане з виконанням обов"язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни (а.с.4, 16, 20).

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 дійсно в період з 05.05.1986 по 03.07.1986 знаходився в секторі № 2 по наданню допомоги по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі в/ч 07005 (а.с.13).

Відповідно до довідки із галузевого архіву Міністерства оборони України від 21.03.2000 №51/1/3924, ОСОБА_1 , по архівним документам військової частини № НОМЕР_1 , у складі частини приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 05.05.1986 (наказ № 01 від 05.05.1986) по 03.07.1986 (наказ № 60 від 03.07.1986) (а.с.15).

Згідно із довідкою до акту огляду МСЕК серії 10 ААА №730192 від 13.09.2011 при повторному огляді ОСОБА_1 з 03.08.2011 встановлена ІІ група інвалідності, причина інвалідності: захворювання пов"язане з виконанням обов"язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.20).

27 березня 2018 року позивач звернувся до Новоград-Волинського об"єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про перерахунок пенсії, у якій просив з 01.10.2017 провести перерахунок та виплату пенсії на підставі постанови Кабінету Міністрів України Про внесення змін до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 15.11.2017 № 851 (далі - Постанова №851) та відповідно до ч.3 ст.59 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (а.с.24).

У листі № 816/03.2 від 29.03.2018 Новоград-Волинське об"єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області відмовило позивачу у здійсненні перерахунку пенсії.

В обґрунтування відмови відповідач зазначив, що заявник приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не під час проходження дійсної строкової служби, тому підстави для перерахунку пенсії на підставі Постанови № 851 відсутні (а.с.25).

Не погодившись із вказаною відмовою позивач оскаржив її до суду.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 23 травня 2018 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною відмову Новоград-Волинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області () у перерахунку пенсії ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Баранівським РВ УМВС України в Житомирській області 06.03.1998) з урахуванням змін, внесених до частини 3 статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 15.11.2017 № 851.

Зобов`язано Новоград-Волинське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області () здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Баранівським РВ УМВС України в Житомирській області 06.03.1998), обчисленої з п"ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до частини 3 статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 01.10.2017.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти постанову про відмову в задоволенні адміністративного позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2019 року апеляційну скаргу Новоград-Волинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області задоволено повністю.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 23 травня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Новоград-Волинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною відмови, зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії скасовано.

Прийнято постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Новоград-Волинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною відмови, зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог апеляційний суд виходив із того, що позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не під час проходження дійсної строкової служби, тому підстави для перерахунку пенсії на підставі Постанови № 851 відсутні.

14 травня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду апеляційної інстанції із заявою про перегляд за виключними обставинами постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2019 року, у якій просить: скасувати постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2019 року та залишити в силі рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 23 травня 2018 року.

Так, Конституційний Суд України 25 квітня 2019 року № 1-р(II)/2019 справа № 3-14/2019(402/19, 1737/19) розглянув на пленарному засіданні справу за конституційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII (Відомості Верховної Ради Української РСР, 1991 р., № 16, ст.200) зі змінами.

Конституційний Суд України зазначає, що аналіз положень статей 16, 17 Конституції України дає підстави для висновку, що особи, які під час проходження військової служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, мають спеціальний статус та особливі умови соціального захисту. За Конституцією України посилений соціальний захист вказаних категорій осіб вимагає від держави виконання обов`язку визначати такий обсяг їх соціального забезпечення, який гарантуватиме їм гідні умови життя, а також повне відшкодування заподіяної шкоди.

Аналогічні юридичні позиції Конституційного Суду України викладені, зокрема, в рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004, від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016, від 17 липня 2018 року № 6-р/2018.

Згідно зі статтею 21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Відповідно до частини першої статті 24 Основного Закону України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Конституційний Суд України вважає, що гарантована Конституцією України рівність усіх людей в їх правах і свободах означає необхідність забезпечення їм рівних правових можливостей для реалізації однакових за змістом та обсягом прав і свобод та не виключає можливості законодавця при регулюванні питань соціального забезпечення встановлювати певні відмінності щодо обсягу такого забезпечення.

Рівність та недопустимість дискримінації особи є конституційними принципами національної правової системи України, а також фундаментальними цінностями світового співтовариства, на чому наголошено у міжнародних правових актах з питань захисту прав і свобод людини і громадянина, зокрема у Міжнародному пакті про громадянські і політичні права 1966 року (стаття 26), Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (стаття 14), Протоколі № 12 до неї (стаття 1) та у Загальній декларації прав людини 1948 року (статті 1, 2, 7).

На це вказував і Європейський суд з прав людини, стверджуючи, що відмінність у ставленні є дискримінаційною тоді, коли немає об`єктивного і обґрунтованого виправдання (§ 51 рішення у справі "Stec and Others v. the United Kingdom" від 6 липня 2005 року).

Конституційний Суд України дійшов висновку, що військовослужбовці строкової служби, пенсія яким призначається за частиною третьою статті 59 Закону та обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, в окремих випадках мають вищий рівень соціального захисту, оскільки розмір їх соціального забезпечення є значно більшим порівняно з іншими категоріями військовослужбовців (у тому числі військовозобов`язані під час участі у військових зборах), які брали безпосередню участь у ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС та її наслідків.

Отже, військовослужбовці, які постраждали під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при виконанні військового обов`язку, мають різний рівень соціального забезпечення. Такий підхід законодавця до визначення рівня соціального забезпечення вказаних категорій осіб не відповідає принципу справедливості та є порушенням конституційного принципу рівності.

Конституційний Суд України вважає, що положення частини третьої статті 59 Закону щодо визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, що поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, є такими, що суперечать Конституції України.

У відповідності до положень пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Частиною другою статті 152 Конституції України передбачено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Рішенням Конституційного Суду України від 25 квітня 2019 року № 1-р(II)/2019 справа № 3-14/2019(402/19, 1737/19) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини третьої статті 59 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" і втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Таким чином, як на час виникнення спірних правовідносин, звернення позивача до суду, розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій, так і станом на дату прийняття Сьомим апеляційним адміністративним судом постанови від 17 січня 2019 року, положення частини 3 статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» діяли в прийнятій редакції і зазначене вище словосполучення не було визнано неконституційним.

Отже, у зв`язку із зазначеним, в даному випадку відсутні підстави вважати рішення Конституційного Суду України № 1-р(ІІ)/2019 від 25.04.2019 виключною обставиною для перегляду постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2019 року.

З огляду на вказане, визнання неконституційними певних положень чинного законодавства в подальшому, не може мати наслідком визнання протиправними дій/рішень відповідача, які були вчинені/прийняті до визнання таких норм неконституційними, оскільки відповідач є територіальним органом виконавчої влади, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету міністрів, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, а тому він не мав підстав не враховувати чинні на час прийняття відповідного рішення норми законодавства.

З огляду на вищевказане, у даній ситуації відсутні підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за виключними обставинами.

Згідно із ч. 1 ст. 369 КАС України у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за виключними обставинами.

Керуючись ст.ст. 325, 328, 329, 361, 369 КАС України, суд

У Х В А Л И В:
Заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2019 року залишити без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 26 червня 2019 року.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Кузьменко Л.В. Іваненко Т.В.