Справа № 803/1199/17
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2019-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/4774/19

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.

суддів Гінди О.М., Багрія В.М.

за участі секретаря судового засідання Чопко Ю.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДФС на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2019 року про відмову у відстроченні виконання судового рішення (суддя Мачульський В.В., м. Луцьк, повний текст судового рішення складено 10 квітня 2019 року) у справі за адміністративним позовом Державного підприємства «Луцький ремонтний завод «Мотор» до Офісу великих платників податків ДФС, Луцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області, Управління Державної казначейської служби України у Печерському районі міста Києва про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

Офіс великих платників податків ДФС 29.03.2019 звернувся до суду із заявою про відстрочення виконання судового рішення постанови Волинського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2017 року у справі №803/1199/17, якою, зокрема, зобов`язано Офіс великих платників податків ДФС внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість в розмірі 16836679,40 грн. по деклараціях за січень, березень, квітень 2015 року Державного підприємства «Луцький ремонтний завод «Мотор», на строк до 31.12.2019. Заява обґрунтована наявністю обставин, що ускладнюють виконання рішення суду та на даний час роблять його неможливим. Заявник наголошує, що не має технічної можливості виконати судове рішення, оскільки відомості про узгодження суми бюджетного відшкодування Державного підприємства «Луцький ремонтний завод «Мотор» податку на додану вартість підлягають включенню до Тимчасового реєстру заяв, до якого вносяться заяви про повернення суми бюджетного відшкодування платникам податку на додану вартість, поданих до 01.02.2016, за якими станом на 01.01.2017 суми податку на додану вартість не відшкодовано з бюджету, а не Єдиного реєстру заяв. Посилається також на те, що на даний час відсутній практичний механізм підтверджених та внесених узгоджених сум до Тимчасового реєстру бюджетного відшкодування, а тому Кабінетом Міністрів України ухвалено законопроект, що регулює дане питання та усуває прогалини у податковому законодавстві для платників податків, що подали заяви до 01.02.2016 про повернення суми бюджетного відшкодування та їм було відмовлено у бюджетному відшкодуванні. Однак, вказує на те, що на даний час такий закон Верховною Радою України не прийнятий, а також відсутній практичний механізм підтверджених та внесених узгоджених сум до Тимчасового реєстру бюджетного відшкодування, а тому просить відстрочити виконання постанови Волинського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2017 року у даній справі до 31.12.2019.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2019 року у справі №803/1199/17 в задоволенні заяви Офісу великих платників податків ДФС про відстрочення виконання судового рішення відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, Офіс великих платників податків ДФС подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та прийняти нову постанову, якою заяву про відстрочення виконання рішення задовольнити. Доводи апелянта, зокрема, обґрунтовані тим, що з незалежних від Офісу великих платників податків ДФС обставин, через відсутній практичний механізм підтвердження та внесення узгоджених сум до Тимчасового реєстру бюджетного відшкодування, виконати рішення суду станом на сьогоднішній день є неможливим.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

З покликанням на вимоги постанови Кабінету Міністрів України від 28.03.2018 №296 «Про реформування територіальних органів Державної фіскальної служби» Луцька об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Волинській області заявила клопотання про заміну такої її правонаступником Головним управлінням ДФС у Волинській області, яке, з урахуванням положень статті 52 КАС України, підлягає задоволенню.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції, виходив з того, що заявником не надано жодних переконливих доказів на підтвердження наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Крім того суд першої інстанції звернув увагу на пропуск річного терміну з дня ухвалення судового рішення, встановлений частиною п`ятою статті 387 КАС України, протягом якого можливе відстрочення виконання судового рішення.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з частиною третьою статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на момент вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 14 КАС України передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до частини першої статті 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

За змістом частин третьої та четвертої статті 378 КАС України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання самої особи або членів її сім`ї, її матеріальне становище; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Таким чином, проаналізувавши вищенаведені правові норми, можна дійти висновку про те, що підставою для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять неможливим виконання судового рішення в адміністративній справі.

Разом з тим, згідно частини п`ятої статті 378 КАС України, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення рішення, ухвали, постанови.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що оскільки судове рішення у даній адміністративній справі, виконання якого заявник просить відстрочити, ухвалене судом 03 жовтня 2017 року та набрало законної сили 31 січня 2018 року, тостаном на час вирішення питання щодо відстрочення уже минув річний термін з дня ухвалення цього судового рішення, протягом якого можливе відстрочення його виконання. Вказане, на думку апеляційного суду суперечить вимогам частини п`ятої статті 378 КАС України та унеможливлює задоволення заяви про відстрочення виконання рішення до 31.12.2019.

Крім цього, колегія суддів зазначає, що заявником не надано жодних доказів на підтвердження наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Таких доказів не надано і під час апеляційного розгляду цієї адміністративної справи.

Посилання заявника на те, що відсутнє законодавство, що регулює питання повернення підтверджених та внесених узгоджених сум до Тимчасового реєстру бюджетного відшкодування податку на додану вартість, які були подані платником податків до 01 лютого 2016 року, однак станом на 01 січня 2017 року органами ДФС було відмовлено у бюджетному відшкодуванні, але набуло чинності судове рішення на користь платника податку щодо такого бюджетного відшкодування, не є обставиною, що істотно ускладнює виконання рішення або робить неможливим виконання судового рішення. З цього приводу апеляційний суд вказує на те, що постановою Волинського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2017 року було зобов`язано Офіс великих платників податків ДФС вищенаведені суми бюджетного відшкодування внести саме до Реєстру заяв, а не до Тимчасового реєстру, у зв`язку з чим відсутній причинно-наслідковий зв`язок між виконанням даного судового рішення та прийняттям відповідного законодавства. Крім того, неприйняття відповідного законодавства не є підставою для невиконання судового рішення, яке набрало законної сили, а також не є підставою для відстрочення його виконання.

За наведеного, доводи відповідача про неможливість виконання судового рішення про зобов`язання внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомостей про узгоджені суми бюджетного відшкодування Державному підприємству «Луцький ремонтний завод «Мотор» податку на додану вартість, суд вважає необґрунтованими та безпідставними, оскільки у спірних правовідносинах контролюючий орган зобов`язаний діяти відповідно до приписів норм податкового законодавства у спосіб, зазначений в судовому рішенні.

Суд апеляційної інстанції також окремо звертає увагу на те, що Офіс великих платників податків ДФС неодноразово звертався до суду із відповідною заявою про відстрочення виконання рішення, та постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2018 року уже було відстрочено виконання судового рішення до 31.12.2018, однак протягом даного часу заявником не здійснено заходів щодо своєчасного на належного виконання судового рішення. З вищенаведеного слід дійти висновку що Офісом великих платників податків ДФС вчиняються дії щодо умисного затягування процедури виконання судового рішення.

Враховуючи вищезазначене, суд апеляційної інстанції, погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що визначені статтею 378 КАС правові підстави для відстрочення виконання постанови Волинського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2017 року у справі №803/1199/17 відсутні, а тому у задоволенні заяви Офісу великих платників податків ДФС необхідно відмовити. Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи наведені вимоги КАС України, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДФС слід залишити без задоволення

Керуючись ч.3 ст.243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДФС залишити без задоволення, а ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2019 року про відмову у відстроченні виконання судового рішення без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді В. М. Багрій
О. М. Гінда
Повне судове рішення складено 26 червня 2019 року.