Справа № 120/1215/19-а
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2019-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/1215/19-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Поліщук І.М.

Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.

25 червня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Іваненко Т.В. Кузьменко Л.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Ткач В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 12 квітня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління державної міграційної служби України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся з позовом до Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення.

Разом із позовною заявою представником позивача також подано клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, шляхом зупинення дії рішення Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області від 30.08.2018 року про заборону громадянину Республіки Йорданія ОСОБА_3 в`їзду в Україну строком на 3 роки. Обґрунтовуючи необхідність забезпечення позову, представник позивача зазначила, що позивач є студентом Вінницького національного медичного університету імені М.І.Пирогова, навчальний процес у якому триває. Однак, внаслідок неправомірно прийнятого відповідачем рішення позивач починаючи з 23.02.2019 року позбавлений можливості приймати участь у навчанні, що може призвести до відрахування його із навчального закладу.

Ухвалою від 10.04.2019 року було відмовлено у задоволені заяви представника ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Разом із тим, 11.04.2019 року представником позивача повторно подано клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, шляхом зупинення дії рішення Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області від 30.08.2018 року про заборону громадянину Республіки Йорданія ОСОБА_4 в`їзду в Україну строком на 3 роки. Обґрунтовуючи необхідність забезпечення позову, представник позивача, окрім обставин, зазначених у заяві від 08.04.2019 року, вказала, що оскаржуване рішення порушує права позивача, передбачені статтями 9, 29 Загальної декларації прав людини, ст.9 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ст.26 Конституції України, ч.ч.1, 2 ст.2 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч.7 ст.5 КАС України. З огляду на викладене, вважала, що наявні підстави для забезпечення позову, оскільки, є очевидні ознаки протиправності рішення відповідача від 30.08.2018 року та порушення цим рішенням його прав та свобод, гарантованих як спеціальним законом так і Конституцією України та нормами Міжнародного права. Крім того, вказала, що позбавлення участі позивача у навчальному процесі може призвести до негативних наслідків для нього, зокрема неотримання повного обсягу знань, які викладаються протягом періоду його відсутності та, як наслідок, ускладнення складання ним іспитів та заліків.

Ухвалою від 12.04.2019 року було відмовлено у задоволені заяви представника ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник позивача подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нову ухвалу, якою вжити заходи забезпечення адміністративного позову.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши в межах апеляційної скарги ухвалу суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.117 КАС України суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Згідно з ч.ч. 3, 4 статті 117 КАС України забезпечення позову в адміністративних справах допускається лише у двох формах: 1) зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються; 2) заборони вчиняти певні дії.

Відповідно до ч.1 ст.118 КАС України клопотання про забезпечення адміністративного позову розглядається не пізніше наступного дня після його одержання й у разі обґрунтованості та терміновості вирішується ухвалою негайно без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 5 статті 118 КАС України передбачено, що виконання ухвал з питань забезпечення адміністративного позову здійснюється негайно в порядку, встановленому законом для виконання судових рішень.

Отже, з вищевказаних правових норм вбачається, що вжиття заходів забезпечення позову можливо лише в інтересах позивача та у спосіб зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржують ся або забороною вчиняти йому певні дії. При цьому такі заходи можуть стосуватися лише рішень та дій відповідача у справі і не можуть поширюватися на третіх осіб чи інших осіб, які не приймають участі у її розгляді.

Відповідно до частин першої та другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Частиною першою статті 151 КАС України визначено, що позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що для вжиття заходів забезпечення позову необхідні поважні підстави та обґрунтування таких підстав належними доказами.

Отже, обов`язковою умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та охоронюваним законом інтересам позивача, захист яких стане неможливим без вжиття таких заходів, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

При цьому, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову, у зв`язку із чим, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Суд зазначає, що вирішенню питання щодо необхідності забезпечення позову передує аналіз ймовірності заподіяння шкоди правам та інтересам особи, що заявляє таке клопотання, відновлення яких в майбутньому потребуватиме докладання значних зусиль. Тобто, адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається за його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

В даному ж випадку, обґрунтовуючи необхідність забезпечення адміністративного позову, представник позивача вказує на очевидність ознак протиправності рішення Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області від 30.08.2018 року, а також порушення даним рішенням прав та свобод позивача, гарантованих йому як спеціальним законом, так і Конституцією України та нормами Міжнародного права.

Разом із тим, колегія суддів зазначає, що сам лише факт оскарження позивачем рішення Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області від 30.08.2018 року про заборону громадянину Республіки Йорданія ОСОБА_3 в`їзду в Україну строком на 3 роки, не може свідчити про його очевидну протиправність.

При цьому, обставини, наведенні представником позивача у заяві про забезпечення позову, та які, на її думку, свідчать про очевидну протиправність оскаржуваного рішення Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області від 30.08.2018 року, фактично відповідають мотивам позовної заяви та підлягають перевірці уже в межах судового розгляду справи.

Крім того, суд критично оцінює посилання представника позивача на обсяг прав позивача, які, на її думку, порушуються оскаржуваним рішенням, адже це є підставою для звернення до суду за захистом своїх прав, а не безумовною підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позбавлення участі позивача у навчальному процесі може призвести до негативних наслідків для нього, зокрема неотримання повного обсягу знань, які викладаються протягом періоду його відсутності та, як наслідок, ускладнення складання ним іспитів та заліків, адже наведені обставини є лише припущенням, не підтвердженим жодним доказом.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволені заяви представника ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 12 квітня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 26 червня 2019 року.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Іваненко Т.В. Кузьменко Л.В.