Справа № 335/6421/18(2-а/335/14/2019)
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2019-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 червня 2019 року м. Дніпросправа № 335/6421/18(2-а/335/14/2019)
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Коршуна А.О. (доповідач),

суддів: Чередниченка В.Є., Сафронової С.В.,

за участю секретаря судового засідання Чорнова Є.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1
на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22.02.2019р. у справі №335/6421/18 (2-а/335/14/2019)
за позовом:ОСОБА_1
до: про:Уповноваженої особи Державної міграційної служби - заступника начальника УДМС України в Запорізькій області Тихонського М.В. визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

ВСТАНОВИВ:

08.06.2018р. ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя із позовом до Уповноваженої особи Державної міграційної служби - заступника начальника УДМС України в Запорізькій області Тихонського М.В., про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення /а.с. 1-5/.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13.06.2018р. за вищезазначеним позовом відкрито провадження у адміністративній справі №335/6421/18 (2-а/335/14/2019) та справу призначено до судового розгляду / а.с. 16 /.

Позивач посилаючись у адміністративному позові на те, що він є громадянином Турецької Республіки, 01.04.2017р. він уклав шлюб з громадянкою України ОСОБА_2 та 15.08.2017 р. він прибув на територію України через КП «Запоріжжя» по багаторазовій візі, мета поїздки 03/13 - на возз`єднання сім`ї з громадянкою України, та йому було видано УДМС України в Запорізькій області 11.09.2017р. посвідку на тимчасове проживання НОМЕР_1 терміном дії до 04.09.2018 р.. 10.05.2018р. Гуляйпільскім районним відділом державною реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Запорізькій області шлюб між ним та громадянкою України ОСОБА_2 розірвано, після розірвання шлюбу він займався влаштуванням свого життя та вирішував питання укладення нового шлюбу з громадянкою України, оскільки подружнє життя з ОСОБА_2 не склалось, через відсутність спільних інтересів і на момент розірвання шлюбу у кожного з них були фактично створені нові сім`ї, і кожний з них вважав необхідним укласти новий шлюб. 30.05.2018 р. уповноваженою особою УДМС України в Запорізькій області, головним спеціалістом Нестеренко А.В. складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МЗП 137517, про те що 30.05.2018 року об 10-30 був виявлений гр. Туреччини ОСОБА_1 , який з 20.05.2018 р. проживає на території України за недійсними документами, а саме: протягом 10 днів не повідомив орган або підрозділ ДМС, який видав посвідку на тимчасове проживання в Україні про зміну відомостей у документах, зазначених у п.п. 4 п.6 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку оформлення, виготовлення, видачі посвідки на постійне проживання і технічного опису їх бланків та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 26.12.2002 №1983» ( в редакції чинній з 29.07.2016р.), що є порушенням абзацу 4 пункту 10 цієї постанови, за що передбачена відповідальність відповідно до ч.1 ст.203 КУпАП, та постановою уповноваженої посадової особи Державної міграційної служби - заступника начальника УДМС України в Запорізькій області Тихонського М.В. серії ПН МЗП №137517 від 30.05.2018 р. його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100 грн. Позивач вважає цю постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності необгрунтованою та безпідставною, оскільки він знаходився та проживав на території України за дійсною посвідкою, термін дії якої не сплинув, документи, які були надані для отримання такої посвідки є дійсними та у них зазначені достовірні відомості. Під час складання 30.05.2018р. протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього та під час прийняття постанови від 30.05.2018р. відповідачем було порушено його права та інтереси, так позивач не надав йому час для того, що скористатись послугами адвоката під час розгляду справи відносно нього, крім цього відповідач не забезпечив участь перекладача під час розгляду справи незважаючи на те, що він вільно не користується українською мовою та у повному обсязі не розуміє українську мову, чим було порушено його права, і ці дії було вчинені саме 30.05.2018р. коли він прибув до УДМС в Запорізькій області для того, щоб повідомити письмово про те, що він розірвав шлюб з громадянкою України ОСОБА_2 та маю намір укласти новий шлюб, а працівники УДМС в Запорізькій області запропонували йому відмовитись письмово від послуг адвоката та перекладача з метою прискорення оформлення йому документів для перебування на території України і він довіряючи працівникам органів ДМС України підписав такі заяви, чим скористався відповідач та вчинив дії, які грубо порушили його права та прийняв незаконну постанову серії ПН МЗП №137517 від 30.05.2018 р. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.203 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100 грн. З огляду на наведене просив суд визнати протиправною та скасувати постанову відповідача серії ПН МЗП №137517 від 30.05.2018 р.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22.02.2019р. у справі №335/6421/18 (2-а/335/14/2019) адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без задоволення /а.с. 91-93/.

Позивач, не погодившись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції від 22.02.2019р., подав апеляційну скаргу / а.с. 95-100/, у якій посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду справи не було з`ясовано усі обставини справи, які мали значення для її вирішення, та зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до прийняття ним рішення у справі з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, тому просив суд скасувати постанову суду першої інстанції від 22.02.2019р. у цій справі та постановити у справі нове рішення, яким задовольнити заявлені ним позовні вимоги у повному обсязі.

03.04.2019р. матеріали адміністративної справи №335/6421/18 (2-а/335/14/2019), разом з матеріалами вищезазначеної апеляційної скарги, надійшли до Третього апеляційного адміністративного суду / а.с. 107/.

Ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду від 04.04.2019р. у справі №335/6421/18 (2-а/335/14/2019) ОСОБА_1 поновлено строк апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції у цій справі, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22.02.2019р. у справі №335/6421/18 (2-а/335/14/2019) / а.с. 110/, та апеляційний розгляд цієї справи у судовому засіданні призначено на 14 годин 30 хвилин 17.04.2019р. / а.с. 111/, про що судом апеляційної інстанції було повідомлено учасників справи / а.с. 112,113,114/.

Відповідач, у письмовому відзиві на апеляційну скаргу / а.с. 115-117/, заперечував проти доводів апеляційної скарги та посилаючись на те, що судом першої інстанції було з`ясовано усі обставини справи, надано оцінку усім доказам, які були надані суду учасниками справи під час її розгляду, та постановлено у справі рішення без порушень норм чинного законодавства, просив апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції від 22.02.2019р. залишити без змін.

Через існування певних об`єктивних причин, які унеможливлювали розгляд цієї адміністративної справи судом апеляційної інстанції, розгляд цієї справи неодноразово переносився. Так 17.04.2019р. через не явку позивача у судове засідання розгляд справи було відкладено на 13-00 годин 15.05.2019р. / а.с. 131/ про що було повідомлено учасників справи / а.с. 132,134135,136,137/.

У судовому засіданні 15.05.2019р. / а.с. 146-147/:

- представник позивача підтримала доводи викладені у апеляційній скарзі та просила суд апеляційну скаргу позивача задовольнити, рішення суду першої інстанції від 22.02.2019р. задовольнити та постановити у справі нове рішення, яким задовольнити заявлені позивачем позовні вимоги;

- представник відповідача заперечувала проти доводів апеляційної скарги, підтримала доводи викладені у апеляційні скарзі та просила суд апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції від 22.02.2019р. у цій справі залишити без змін;

та у судовому засіданні судом апеляційної інстанції було оголошено перерву до 14 годин 30 хвилин 05.06.2018р. з метою надання відповідачем належним чином оформленої копії справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП.

У судове засідання 05.06.2019р. представником відповідача було надано належним чином оформлену копії справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП / а.с. 151-198/, яка була долучена до матеріалів цієї справи та у розгляду справи оголошено перерву до 16-00 годин 19.06.2019р. / а.с. 199-200/, про що судом було повідомлено учасників справи / а.с. 201-202/.

Заслухавши представників учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали адміністративної справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час розгляду даної справи судом встановлено, що позивач у справі - громадянин Туречької республіки, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 01.04.2017р. уклав шлюб з громадянкою України ОСОБА_2 /а.с. 163/ та 15.08.2017 р. він прибув на територію України через КП «Запоріжжя» по багаторазовій візі, мета поїздки 03/13 - на возз`єднання сім`ї з громадянкою України, і йому 11.09.2017р. УДМС України в Запорізькій області 11.09.2017р. було видано посвідку на тимчасове проживання НОМЕР_1 терміном дії до 04.09.2018 р. /а.с. 178-187/, зазначені обставини підтверджуються належними письмовими доказами, які були досліджені судом під час розгляду справи та долучені до матеріалів справи, та не заперечувались представниками учасників справи.

10.05.2018р. Гуляйпільскім районним відділом державною реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Запорізькій області шлюб між позивачем та громадянкою України ОСОБА_2 розірвано / а.с. 164/, після розірвання шлюбу позивач займався влаштуванням свого життя та вирішував питання укладення нового шлюбу з громадянкою України, оскільки подружнє життя з ОСОБА_2 не склалось через відсутність спільних інтересів і на момент розірвання шлюбу у кожного з них були фактично створені нові сім`ї, і кожний з ним вважав необхідним укласти новий шлюб.

30.05.2018р. позивач прибув до УДМС України в Запорізькій області з метою повідомити про розірвання шлюбу з громадянкою України ОСОБА_2 та намір укладення ним іншого шлюбу, але уповноваженою особою УДМС України в Запорізькій області, головним спеціалістом Нестеренко А.В . складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МЗП 137517 / а.с. 152/

З наданої суду ксерокопії вищезазначеного протоколу / а.с. 152/ вбачається, що 30.05.2018 року об 10-30 був виявлений гр. Туреччини - ОСОБА_1 , який з 20.05.2018 р. проживає на території України за недійсними документами, а саме: протягом 10 днів не повідомив орган або підрозділ ДМС, який видав посвідку на тимчасове проживання в Україні про зміну відомостей у документах, зазначених у п.п. 4 п.6 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку оформлення, виготовлення, видачі посвідки на постійне проживання і технічного опису їх бланків та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 26.12.2002 №1983» ( в редакції чинній з 29.07.2016р.), що є порушенням абзацу 4 пункту 10 цієї постанови, за що передбачена відповідальність відповідно до ч.1 ст.203 КУпАП.

Постановою уповноваженої посадової особи Державної міграційної служби - заступника начальника УДМС України в Запорізькій області Тихонського М.В. серії ПН МЗП №137517 від 30.05.2018 р. позивача у справі, громадянина Турецької республіки - ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100 грн . / а.с. 6/ , а саме ця постанова є предметом оскарження у цій справі.

Спірні відносини, що виникли між сторонами у справі, врегульовано нормами Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі - Закон, в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин), положеннями постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку оформлення, виготовлення, видачі посвідки на постійне проживання і технічного опису їх бланків та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 26.12.2002 №1983», в редакції чинній з 29.07.2016р., (далі - Порядок).

Відповідно до ч.13 ст.14 Закону (в редакції Закону від 18.06.2016 р. - тобто на момент отримання позивачем посвідки на перебування в Україні ) іноземці та особи без громадянства, які прибули в України з метою возз`єднання сім`ї з особами, які є громадянами України, або під час перебування на законних підставах на території України у випадках, зазначених у частинах третій-дванадцятій цієї статті, уклали шлюб з громадянами України та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період до отримання дозволу на імміграцію.

Згідно п.1 ч.3 ст.4 Закону України «Про імміграцію» дозвіл на імміграцію в Україну надається одному з подружжя, якщо другий з подружжя, з яким він перебуває у шлюбі, понад два роки, є громадянином України.

Відповідно до норм ч.13 ст.5 Закону (в редакції 18.06.2016 року) підставою для видачі посвідки на тимчасове проживання у випадку, передбаченому ч.13 ст.4 цього Закону, є заява іноземця або особи без громадянства і документ, що підтверджує факт перебування у шлюбі з громадянином України, дійсний поліс медичного страхування.

Підпунктом 4 пункту 6 Порядку зазначено, що разом із заявою для оформлення посвідки на тимчасове проживання подаються клопотання (подання) приймаючою сторони щодо оформлення іноземцеві та особі без громадянства посвідки на тимчасове проживання і документи, зазначені в частинах четвертій - п`ятнадцятій ст.5 Закону, відповідно до категорії іноземців, осіб без громадянства, які прибули в Україну на тимчасове проживання, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України.

Аналіз вищенаведених норм чинного законодавства з урахуванням встановлених судом фактичних обставин справи дає можливість зробити висновок про те, що посвідка на тимчасове проживання НОМЕР_1 терміном дії до 04.09.2018 р. видана позивачу у справі через наявність документу який підтверджує факт перебування у шлюбі з громадянином України, а саме свідоцтва про шлюб з громадянкою України ОСОБА_2 / а.с. 11/.

10.05.2018 року Гуляйпільскім районним відділом державною реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Запорізькій області шлюб між позивачем та громадянкою України ОСОБА_2 розірвано / а.с. 12/, у зв`язку з чим відповідачем зроблено висновок про те, що позивач у строк, встановлений нормою абз. 4 п.10 Порядку, про зміни в документі, що підтверджує факт перебування у шлюбі з громадянкою України до УДМС не повідомив, що свідчить про те, що з 11.05.2018 року у позивача на має підстав для перебування на території України, встановлених ст.4 Закону, оскільки через розірванням шлюбу посвідка на тимчасове проживання в Україні серії НОМЕР_1 , видана позивачеві на підставі свідоцтва про шлюб з громадянкою України ОСОБА_2 , є недійсною з моменту розірвання шлюбу та втрати чинності документу, що підтверджував перебування позивача у шлюбі з громадянкою України, що у свою чергу з урахуванням положень ст.16 КУпАП є підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 203 КУпАП.

Так положеннями абз. 4 п.10 Порядку передбачено, що у разі коли протягом строки дії посвідки на тимчасове проживання та документах, зазначених у п.6 цього Порядку, змінилися відомості, такі документи подаються до територіального органу або підрозділу ДМС, який видав посвідку, протягом місяця з моменту настання змін (для документів зазначених у підпунктах 1 і 2 пункту 6 цього Порядку) або протягом 10 днів (для документів, зазначених у підпункті 4 пункту 6 цього Порядку).

Пунктом 19 Порядку визначено, що посвідка на тимчасове проживання скасовується територіальним органом або підрозділом ДМС, який її видав, у разі:

1) отримання від органу Національної поліції, іншого органу виконавчої влади, який у межах наданих йому повноважень забезпечує дотримання вимог законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, інформації про те, що посвідку видано на підставі неправдивих відомостей, підроблених чи недійсних документів;

2) отримання вмотивованого клопотання приймаючої сторони про скасування посвідки (у тому числі в разі звільнення іноземця та особи без громадянства із займаної посади) або припинення діяльності приймаючої сторони - юридичної особи;

3) коли іноземця та особу без громадянства засуджено в Україні до позбавлення волі;

4) коли дії іноземця та особи без громадянства загрожують національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні;

5) коли уповноваженим органом прийнято рішення про примусове повернення іноземця та особи без громадянства або їх примусове видворення за межі України;

6) інших випадках, передбачених законами.

Рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання приймається начальником територіального органу або підрозділу ДМС чи його заступником протягом п`яти робочих днів з дня надходження відомостей, які є підставою для скасування посвідки.

При цьому необхідно зазначити, що перелік підстав скасування посвідки на тимчасове проживання визначений п. 19 Порядку є виключним.

Аналіз положень абз. 4 п.10 Порядку дає можливість зробити висновок, про те, що ця норма права чітко не визначає, хто саме у разі коли протягом строку дії посвідки на тимчасове проживання та документах, зазначених у п.6 цього Порядку, змінилися відомості, повинен надати такі документи до територіального органу або підрозділу ДМС, який видав посвідку, приймаюча сторона, якою у даному випадку є громадянка України ОСОБА_2 , або іноземець (позивач у справі), при цьому необхідно зазначити, що відповідачем під час розгляду судом цієї справи не надано суду доказів стосовно того, що приймаюча сторона, якою у даному випадку є ОСОБА_2 , зверталась до відповідача із мотивованим клопотанням про скасування посвідки на тимчасове проживання позивача через те, що шлюб між ними розірвано 10.05.2018р., що у свою чергу також виключає можливість застосування у даному випадку 10 денного строку на повідомлення відповідного підрозділу ДМС, який встановлено абз. 4 п.10 Порядку, тому застосуванню підлягає 30 денний строк, який обчислюється від дати розірвання шлюбу між позивачем та громадянкою України ОСОБА_2 - 10.05.2018р., та на момент складання відповідачем протоколу про адміністративне правопорушення відносно позивача та прийняття оскаржуваної постанови - 30.05.2018р., не сплинув.

Відповідно до ч.1 ст. 203 КУпАП порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в`їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, крім порушень, передбачених частиною другою цієї статті - тягнуть за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 268 КУпАП, серед іншого, передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції відповідачем були надані суду копії пояснень та заяв позивача, які були ним написані 30.05.2018р. / а.с. 152,155,157/, але ці пояснення та заяви написані турецькою мовою і до них доданий переклад, який виконано ОСОБА_4 / а.с. 154,156,158/, яким на цих документах окрім перекладу тексту зроблено напис - «правильність переведеного переводу гарантую» , проставлено дату - 30.05.2018р. та підпис, але судом такі документи не можуть бути прийняті до уваги з огляду на те, що відповідачем не надано суду будь-яких належних письмових доказів стосовно наявності у ОСОБА_4 спеціальності перекладач з турецької мови та належним чином оформлених повноважень цієї особи на здійснення перекладу з іноземних мов ( зокрема турецької) на українську, а надана відповідачем ксерокопія паспорту ОСОБА_4 / а.с. 165/ не може встановлювати наявність у нього спеціальності перекладач з турецької мови та належним чином оформлених повноважень цієї особи на здійснення перекладу з іноземних мов ( зокрема турецької) на українську.

Отже вищенаведені фактичні обставини справи дають можливість зробити висновок про те, що відповідачем у справі під час розгляду цієї справи не було доведено дотримання ним положень ст. 268 КУпАП під час розгляду справи відносно позивача за вчинення ним правопорушення відповідальність за яке передбачена ст. 203 КУпАП, в частині забезпечення права позивача при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження.

Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом під час розгляду цієї адміністративної справи у їх сукупності, враховуючи при цьому наведені норми чинного законодавства, яке регулює відносини, що виникли між сторонами у справі, з урахуванням вимог щодо дії нормативно-правових актів у часі, колегія суддів вважає, що відповідачем у справі, який у спірних відносинах виступає у якості суб`єкта владних повноважень, в порушення вимог ст. 77 КАС України не було доведено правомірність прийняття ним постанови від 30.05.2018р. щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 203 КУпАП, що у свою чергу є підставою для визнання протиправним та скасування такого рішення суб`єкта владних повноважень.

Отже враховуючи вищенаведене колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції під час розгляду цієї адміністративної справи правильно встановив фактичні обставини справи, але зробив висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до прийняття ним рішення у справі з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, що відповідно до ст. 317 КАС України є підставою для скасування такого рішення суду першої інстанції, а тому необхідно апеляційну скаргу позивача задовольнити, рішення суду першої інстанції від 22.02.2019р. у цій справі скасувати.

Вирішуючи заявлені позивачем у справі позовні вимоги, колегія суддів враховуючи вищезазначені обставини, які були встановлені судом під час розгляду справи, та приймаючи до уваги норми чинного законодавства, які регулюють спірні відносини, вважає за необхідне заявлені позивачем позовні вимоги задовольнити, визнати протиправним та скасувати постанову серії ПН МЗП №137517 від 30.05.2018 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.203 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 310,315,317,321,322 КАС України, суд , -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22.02.2019р. у справі №335/6421/18 (2-а/335/14/2019) - скасувати.

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати постанову серії ПН МЗП №137517 від 30.05.2018р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.203 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100 грн.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття , та може бути оскаржена у строки та в порядку встановлені ст. ст. 329,331 КАС України.

Повний текст виготовлено та підписано 27.06.2019р.

Головуючий - суддя А.О. Коршун

суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.В. Сафронова