Справа № 140/85/19
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2019-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/5014/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21 березня 2019 року, прийняте суддею Андрусенко О.О. у місті Луцьк, в порядку спрощеного провадження, у справі № 140/85/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася в суд з позовом та просить визнати протиправним та скасувати рішення Волинської митниці ДФС (далі відповідач, митний орган) про коригування митної вартості товарів від 21.11.2018 № UA205110/2018/001005/1 та стягнення коштів у сумі 115 609,46 грн.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 21 березня 2019, прийнятим в порядку спрощеного провадження, позов задовольнено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Волинської митниці ДФС від 21 листопада 2018 № UA205110/2018/001005/1 про коригування митної вартості товарів. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що за основу для коригування митної вартості товару транспортного засобу за резервним методом, митним органом взято визнану мину вартість товару, оформленого за митною декларацією від 25.10.2018 № UA205100/2018/017568.

У оскаржуваному рішенні зазначено лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті п.2, 4, ч.2 ст.55 МК України, позаяк митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов, тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (постанова Верховного Суду від 08.02.2019 у справі №825/648/17).

Крім того, ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Суд критично ставиться до інформації Schwacke NET, яка сформована на німецькій мові, а переклавши встановлено, що наявна інформація містить два види вартості транспортного засобу також і з приводу придбання транспортного засобу без сплати ПДВ. Крім того, оцінка Schwacke NET була здійснена без безпосереднього технічного огляду (експертизи) транспортного засобу щодо реального його стану внаслідок експлуатації.

Відсутні належні докази того, що відповідач у відповідності до ст.57 МК України провів необхідну консультацію у належний спосіб, а лише посилання на таку не є належним доказом.

Не можна погодитись з відповідачем, що позивач не включив до митної вартості товару транспортні витрати.

Отже, відповідачем не обґрунтовано ціну внаслідок проведеного коригування, тому таке рішення підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача зайво сплачених коштів в сумі 115609,46 грн., то такі не підлягають задоволенню, так як ст.43 Податкового кодексу України та Порядок повернення авансових платежів (передоплата) і помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 № 643 (далі - Порядок № 643) передбачають процедуру, а виходячи з матеріалів справи ОСОБА_1 з відповідною заявою до митного органу з даного приводу не зверталась.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Волинська митниця ДФС подала апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення помилкового рішення в частині задоволених позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що при митному оформленні транспортного засобу встановлено розбіжності, а саме, відповідно до фактури та сертифікату про проходження товару, продавцем товару є ASANTECH ОСОБА_2 , покупцем ОСОБА_3 . В експертній декларації зазначена операція між ASANTECH SPOLKA та AUTO WEST GROUP LTD.

Суд покликається на наявний договір від 24.09.2018 №3 про надання послуг зберігання товару на вільній митній зоні між вказаними фірмами. Разом з тим, судом не враховано вимоги ч.4 та ч.5 ст.57 МК України, якими визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини 10 цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Саме у зв`язку з розбіжностями в документах, декларанту було запропоновано надати додаткові, від чого останній відмовився.

У зв`язку з неможливістю застосувати другий п`ятий метод визначення митної вартості, було застосовано шостий.

Не є обґрунтовані висновки щодо критичного ставлення до інформації Schwacke NET, позаяк це міжнародна загальновизнана та загальнодоступна інтернет-платформа.

Крім того, судом не взято до уваги, що декларант не скористався гарантіями відповідно до розділу Х Митного кодексу України, тому товар було випущено у вільний обіг без надання гарантій, передбачених ч.7 ст.55 МК України.

Також не звернута увага судом, що декларантом при подачі митної декларації у графі 43 вказано метод визначення митної вартості «6».

Наведене має значення для правового висновку чи між сторонами існує спір (постанова Верховного Суду від 30.10.2018 у справі №816/2396/17).

Просить скасувати рішення суду в частині визнання протиправним та скасування рішення Волинської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 21.11.2018 року № UA205110/2018/001005/1 та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд не в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що декларантом позивача подано до Волинської митниці ДФС МД № UA205100/2018/019072 та комплект документів для митного оформлення ввезеного на територію України легкового автомобіля марки - LAND ROVER, модель - DISCOVERY SPORT, ідентифікаційний номер (номер кузова) НОМЕР_1 , загальна кількість місць, включаючи місце водія 5, призначений для використання по дорогах загального користування (перевезення пасажирів), тип двигуна бензиновий, робочий об`єм циліндрів 1999 см куб., потужністю 177 kw, тип кузова універсал, колір чорний, колісна формула 4*4, бувший у використанні, календарний рік виготовлення 2015, модельний рік виготовлення 2015, дата введення в експлуатацію 05.02.2016 . Декларантом визначена митна вартість зазначеного товару за основним методом (за ціною контракту) у сумі 16 000,00 євро.

Для підтвердження заявленої митної вартості, митницею було витребувано у декларанта додаткові документи, а саме: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором про поставку товарів; рахунки про здійснення платежів третім особам; висновки про вартісні та якісні характеристики оцінюваного товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; страхові документи; документи, що містять вартість перевезення транспортного засобу; інші, додаткові наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості товару (за бажанням), а також надати переклад документів поданих до митного оформлення.

21.11.2018 декларантом було надіслано лист, в якому він зазначив про неможливість подання підтверджуючих документів, у зв`язку з їх відсутністю.

21.11.2018 митниця прийняла рішення № UA205110/2018/001005/1 про коригування митної вартості, згідно якого митну вартість було визначено за резервним методом на підставі цінової інформації ЄАІС ДФС за МД митне оформлення яких здійснено раніше, а саме: МД від 25.10.2018 № UA205100/2018/017568 та цінової інформації наявної в електронному довіднику Schwacke NET, інформації щодо технічного стану згідно акту митного огляду UA205010/2018/016100 від 08.10.2018 та відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092 у редакції наказу Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.07.2009 № 1335/5/1159 рівень митної вартості товару становить 28 670,00 євро. Рішення вмотивоване тим, що під час опрацювання документів, поданих для підтвердження митної вартості товару, встановлено розбіжності, а саме: відповідно до фактури № 181113.6-AST/PPDD від 13.11.2018 та сертифікату про походження товару № PL/MF/AN 0174328 від 14.11.2018 продавцем товару є ASANTECH SPOLKA z.o.o, ul. Francuska 49/46 Warszawa, покупцем ОСОБА_1 . В експортній декларації № 18PL402010y0955301 від 06.10.2018 та CMR б/н від 04.10.2018 зазначена операція між ASANTECH SPOLKA z.o.o та AUTO WEST GROUP LTD, тобто отримувачем згідно даного договору є третя особа - AUTO WEST GROUP LTD. Крім того, у рішенні декларанту роз`яснено право звернутися до митного органу з проханням випустити товари, що декларується у вільний обіг за умови надання гарантій відповідно до розділу Х МК України.

З метою випуску товару у вільний обіг позивач врахував митну вартість визначену митницею та подав МД № UA205100/2018/019401 від 24.11.2018 року.

Позивач, не погоджуючись із рішенням Волинської митниці ДФС від 21.11.2018 № UA205110/2018/001005/1 про коригування митної вартості товарів, оскаржив його до суду.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про протиправність рішення Волинської митниці ДФС від 21.11.2018 № UA205110/2018/001005/1 про коригування митної вартості товарів та скасував таке, виходячи з наступного.

Відповідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розділ ІІІ МК України регулює питання митної вартості товарів та методи її визначення.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч.1 ст.52 МК України - заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 МК України).

Відповідно до статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначений у частині другій статті цієї статті. У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.

Системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 МК України (частина третя статті 54 МК України).

Відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Вимоги частин третьої - четвертої статті 53 та частини другої статті 58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Відповідно до частини сьомої статті 55 Митного кодексу України у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

За змістом частини другої статті 263 Митного кодексу України у разі відмови у прийнятті митної декларації або в митному оформленні товарів, у тому числі у зв`язку з прийняттям органом доходів і зборів рішення про коригування митної вартості товарів нова митна декларація подається органу доходів і зборів, який здійснює митне оформлення товарів, не пізніше 10 робочих днів з дати такої відмови, якщо товари протягом зазначеного часу не розміщено на складі тимчасового зберігання чи на складі органу доходів і зборів.

Відповідно до глави 2 розділу ІІ «Заповнення граф митних декларацій» Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року №651, Графа 43 «Метод визначення вартості» заповнюється в разі заявлення товарів у митний режим імпорту або в інший, відмінний від митного режиму імпорту, митний режим, зі справлянням митних платежів. У лівому підрозділі графи зазначається порядковий номер методу визначення митної вартості, що використовувався. У разі наявності чинного рішення про коригування митної вартості товарів у правому підрозділі графи зазначається порядковий номер методу визначення митної вартості, що використовувався митним органом.

У разі незгоди імпортера з митною вартістю, що визначена контролюючим органом, регламентований законодавством алгоритм дій імпортера (декларанта) передбачає подання нової митної декларації, в якій зазначаються (1) сума митних платежів, обчислена згідно з митною вартістю, визначеною декларантом; (2) сума платежів, обчислена згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом. На різницю між зазначеними сумами декларант надає гарантії, зокрема шляхом забезпечення сплати різниці між самостійно визначеною сумою митних платежів та сумою митних платежів, що нарахована митним органом.

Апеляційний суд приймає до уваги, що декларант відмовився від надання документів, про що свідчить лист від 21.11.2018. Однак, подавши нову МД № UA205100/2018/019401 від 24.11.2018 , позивач не скористався гарантіями, відповідно до розділу Х Митного кодексу України, тому товар було випущено у вільний обіг без надання гарантій, передбачених ч.7 ст.55 МК України.

Апеляційний суд аналізує, що позивач не погодившись з митною вартістю, яка визначена митним органом у спірному рішенні, звернувся до суду. Разом з тим, він мав право скористатись правом випущення товару у вільний обіг на умовах, визначених частиною сьомою статті 55 Митного кодексу України (сплати самостійно нарахованих митних платежів та різниці між ними і митними платежами, нарахованими митним органом), однак не зробив цього, фактично погодившись із митною вартістю, визначеною митним органом.

Крім того, нова митна декларація № UA205100/2018/019401 від 24.11.2018 подана декларантом не проаналізована судом першої інстанції, а виходячи з її змісту, декларантом використано показники відповідача.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що до предмету доказування у спірних правовідносинах входять обставини заповнення митної декларації, яку подано до митного оформлення, а також обставини щодо подання нової митної декларації - у випадку прийняття митним органом рішення про коригування заявленої митної вартості. Дослідження відомостей з відповідних граф митних декларацій є необхідним для правильного вирішення такого спору, зокрема для висновку про те, погодився чи не погодився декларант із скоригованою митним органом митною вартістю. Останнє, в свою чергу, має значення для висновку про те, чи продовжує існувати між сторонами правовий спір. У випадку, якщо спір між сторонами вичерпано внаслідок погодження декларанта із митною вартістю, визначеною митним органом, у задоволенні позову про скасування рішення про коригування митної вартості слід відмовити.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 30 жовтня 2018 року (справа №816/2396/17), а відповідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Виходячи з наведеного, за відсутності вичерпання спору є юридично некоректним надавати правовий аналіз іншим обставинам, наведених позивачем в обґрунтування позовних вимог.

Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги являються суттєвими і дають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також наявна невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 308, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС задовольнити.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21 березня 2019 року у справі № 140/85/19 - скасувати в частині задовільнених позовних вимог та прийняти постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 в цій частині відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду лише з підстав, визначених ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. В. Онишкевич