Справа № 440/140/19
Суддя: Шишов О.О.
Дата ухвалення: 2019-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

27 червня 2019 року

Київ

справа №440/140/19

адміністративне провадження №К/9901/17180/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Шишова О.О.,

суддів - Дашутіна І.В., Яковенка М.М.

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2019 року

та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року

у справі № 440/140/19

за позовом ОСОБА_1

до Решетилівської районної державної адміністрації Полтавської області

про визнання протиправним та скасування рішення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

установив:

Позивач звернувся до суду з позовом до Решетилівської районної державної адміністрації Полтавської області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Решетилівської районної державної адміністрації від 06.08.2018 №55-к "Про звільнення ОСОБА_1 ";

- поновити її на посаді начальника фінансового управління Решетилівської районної державної адміністрації;

- стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу та різницю в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2019 року, яку залишено без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року, позовну заяву ОСОБА_1 - повернуто позивачеві.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач подав до Верховного Суду касаційну скаргу.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд дійшов до наступного.

Відповідно до частини другої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені в пунктах 3, 4, 5, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх

Згідно із пунктом 5 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Положеннями пункту 2 частини другої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи), суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Постановляючи ухвалу про повернення адміністративної справи позивачеві, суди попередніх інстанцій виходили з того, що право, за відновленням якого звернулася позивач до суду з даним позовом, безпосередньо пов`язане з правовідносинами у сфері публічної служби, а тому строки звернення, відповідно до правил конкуренції норм, врегульовуються спеціальною нормою, якою в даному випадку є норма ч. 5 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України. При цьому, звернення позивача до вищестоящого органу зі скаргою не є визначеним досудовим порядком вирішення спору, а є альтернативним способом захисту своїх прав, що не перешкоджало позивачу звернутися до суду із даним позовом в установлений законом строк звернення до суду у справах щодо звільнення з публічної служби (в т. ч. щодо оскарження рішення про накладення дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади державної служби) - один місяць.

Колегія суддів Верховного Суду погоджується з вищенаведеним висновком судів попередніх інстанцій, враховуючи наступне.

З матеріалів касаційної скарги слідує, що про існування оскаржуваного розпорядження голови Решетилівської районної державної адміністрації від 06.08.2018 № 55-к "Про звільнення ОСОБА_1 " позивачу було відомо станом на 16.08.2018 року (дата скарги, поданої до Національного агентства України з питань державної служби).

Однак, вказане розпорядження оскаржено позивачем до суду лише 11.01.2019, тобто із значним пропуском встановленого спеціальним законодавством місячного строку.

В обґрунтування дотримання строків звернення з позовом до суду позивач посилається на те, що нею вжито заходи досудового врегулювання спору, на підтвердження чого надано копію листа Міжрегіонального управління Нацдержслужби у Полтавській та Кіровоградській областях від 08.10.2018 № 01-09/6-19/ТО-18 за результатами розгляду скарги від 16.08.2018, який отримано позивачем 11.10.2018.

Відповідно до частини 4 ст. 122 КАС України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Частиною 5 ст. 122 КАС України встановлено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Зазначена норма є спеціальною нормою, яка може застосовуватися адміністративними судами у вирішенні спорів з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

З підстав викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо безпідставності посилання ОСОБА_1 на положення ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки право, за відновленням якого звернулася позивач до суду з даним позовом, безпосередньо пов`язане з правовідносинами у сфері публічної служби, а тому строки звернення, відповідно до правил конкуренції норм, врегульовуються спеціальною нормою, якою в даному випадку є норма ч. 5 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Обґрунтування касаційної скарги зводяться до переоцінки встановлених судами попередніх інстанцій доводів та не спростовують висновків останніх.

Враховуючи, що зміст оскаржуваних судових рішень та обставини, на які посилається скаржник в обґрунтування касаційної скарги, свідчать про правильне застосування судом норм процесуального права та не викликає сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, суд прийшов до висновку про наявність підстав для визнання касаційної скарги необґрунтованою та відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 248, 333 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року.

2. Копію даної ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити Департаменту патрульної поліції.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й не оскаржується.

Суддя-доповідач О.О. Шишов

Судді М.М.Яковенко

І.В.Дашутін