Справа № 520/3943/19
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2019-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

25 червня 2019 р. № 520/3943/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Зінченко А.В.

при секретарі - Алавердян Е.А.

за участі сторін:

представника позивача - ОСОБА_1 .

відповідач - не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057, ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) про стягнення податкового боргу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Головне управління ДФС у Харківській області, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 , в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 54276,71 грн.

Свій позов він обґрунтував тим, що відповідач має заборгованість з єдиного податку з фізичних осіб в розмірі 54276,71 грн.

Відповідачем заборгованість добровільно не сплачена, а тому позивач просить стягнути вказаний борг в примусовому порядку.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі , просила позов задовольнити.

Відповідач та представник відповідача в судове засідання не прибули, про час та місце проведення судового засідання був повідомлені належним чином, але надали до суду відзив на позов, в якому проти вимог ДФС заперечували та просили в задоволенні позову відмовити.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи.

Сколожабський Андрій Вікторович, внесений до Державного реєстру фізичних осіб України за реєстраційним номером облікової картки .

Відповідно до п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України (далі по тексту - ПКУ) платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та в розмірах, встановленим цим Кодексом та законами з питань митної справи, що повністю узгоджується з приписами ст. 19 Конституції України щодо обов`язку кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 був платником єдиного податку з фізичних осіб 3 групи під час здійснення підприємницької діяльності.

Статтями 291-295 ПКУ встановлено правові засади застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, а також справляння єдиного податку.

Відповідно до п.п. 295.3. статті 295 ПКУ платники єдиного податку третьої групи сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий звітний період. Податковим періодом для платників єдиного податку третьої групи є календарний квартал.

Станом на дату розгляду справи ОСОБА_2 має податковий борг із сплати єдиного податку з фізичних осіб в сумі 54 276,71 грн., а саме :14 699,18 грн. - основного платежу, що виник на підставі самостійно поданої платником податкової декларації № від 10.07.2018р. (зобов`язання на суму 15 122,19 грн., сплачено 423,01 грн.);12 977,24 грн. - основного платежу, що виник на підставі самостійно поданої платником податкової декларації № від 12.10.2018 р.; 14 021,99 грн. - основного платежу, що виникла підставі самостійно поданої платником податкової декларації № від 10.01.2019 року; 12 578,30 грн. - штрафні санкції на підставі податкового повідомлення-рішення № від 29.11.2018.

Вказані суми заборгованості обліковуються в інтегрованих картках відповідача за відповідним платежем.

Суд зазначає, що згідно з п.п.59.1 ст. 59 ПК України, платнику направлено поштовим відправленням з повідомленням про вручення податкову вимогу №108691-17 від 27.08.2018. яка повернена у зв`язку з закінченням строку зберігання.

Судом встановлено, що податкова вимога є дійсною, в судовому порядках не оскаржувалась, не є скасованою, зміненою або відкликаною.

Відповідно до вимог п. п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України не сплачені платником податків, у встановлений ПК України строк, суми узгоджених грошових зобов`язань (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності) визнаються податковим боргом.

За приписами п. п. 19-1.1.22 п. 19-1 ст. 19-1 ПКУ погашення податкового боргу, стягнення своєчасно не нарахованих та/або несплачених сум єдиного внеску та інших платежів здійснюють контролюючі органи.

Контроль за своєчасністю подання платниками податків передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків, зборів, платежів покладено на органи державної фіскальної служби. Крім того, п. п. 19-1.1.34 п. 19-1.1 ст.19-1 на контролюючі органи покладено функцію застосування і своєчасного стягнення сум передбачених законом штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Матеріалами справи підтверджено, що 28.05.2019 ГУ ДФС у Харківській області подано до Харківського окружного адміністративного суду заяву про уточнення відомостей відображених в адміністративному позові (вих. 16543/9/20-40-10-07-03 від 28.05.2019 р.) по справі № 520/3943/19 у зв`язку зі зміною правового статусу Відповідача, а саме з фізичної-особи-підприємця ОСОБА_2 на фізичну особу ОСОБА_2 .

Суд вказує, що вищезазначена заява не є уточненням позовних вимог, оскільки предмет та підстави позовної заяви залишаються незмінними, а тому міркування Відповідача про те, що в даному випадку слід застосовувати норми статті 47 КАСУ слід вважати помилковими.

Відповідно до п. 3 ч.3 ст. 44. КАС України учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб. Отже, ГУ ДФС у Харківській області зазначену заяву про уточнення відомостей відображених в адміністративному позові подано у порядку передбаченому законодавством.

Згідно з абзацем 2 підпункту 6 пункту 11.18 розділу XI в редакції Наказу Міністерства фінансів №1588 від 09.12.2014 р. після державної реєстрації припинення підприємницької діяльності, фізична особа продовжує обліковуватись у контролюючих органах як фізична особа - платник податків, яка отримувала доходи від провадження підприємницької діяльності. Така фізична особа має забезпечити остаточні розрахунки з податків від провадження підприємницької діяльності, в установлені строки подати відповідному контролюючому органу декларацію за останній базовий податковий (звітний) період, в якій відображаються виключно доходи від проведення підприємницької діяльності.

Підприємець не може позбутися зобов`язання шляхом припинення діяльності. Адже після припинення підприємницької діяльності він не звільняється від зобов`язань перед бюджетом .

Податковий кодекс України містить виключні випадки припинення податкового обов`язку с: зичною особою передбачені згідно п.п.37.3.3. п.37.3 ст.37 ПКУ, а саме: смерть фізичної особи, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою. Однак жодна з наведених обставин не має відношення до розгляду справи про стягнення податкового боргу.

Щодо заяви Відповідача про застосування строку позовної давності та залишення позовної заяви без розгляду.

Суд вказує, що згідно ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк. Цим кодексом та іншими законами можуть встановлюватись інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Строки звернення до суду щодо стягнення податкового боргу регулюються спеціальним законодавством, а саме ст. 102 ПК України.

Відповідно до ч. 102.4 ст. 102 ПК України у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу.

Згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган (п.54.3.3. 4.54.3 ст. 54 ПК України).

Тобто, відповідно до зазначених норм ПК України обов`язок обчислення сум податкових зобов`язань покладається на платника податків, а нарахування податкових зобов`язань здійснюється саме контролюючим органом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в даному випадку відсутні підстави застосування строків давності зазначених у ч. 2 ст. 122 КАС України, а позов ГУ ДФС у Харківській області про стягнення податкового боргу подано без порушення строку звернення до суду.

Щодо належного направлення податкової вимоги №108691-17 від 27.08.2018 р. відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №017.

Суд вказує, що податкова вимога вважається належним чином врученою, якщо вона надіслана за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику податків або його законному чи уповноважено представнику.

Таким чином, з урахуванням приписів ст.42 ПК України вбачається, що на контролюючий орган покладається обов`язок з вручення податкової вимоги шляхом: особистого вручення платнику податкової вимоги (під підпис); направлення податкової вимоги за вірною податковою адресою платника податків поштовим відправленням з повідомленням про вручення.

У даному випадку контролюючий орган в розумінні ст.42 в повному обсязі діяв в передбачений законом спосіб, а саме направив за адресою платника податкову вимогу поштовим відправленням з повідомленням про вручення. В цьому випадку ст. 42 не прирівнює поняття вручення податкової вимоги шляхом її направлення поштою з поняттям направлення податкової вимоги з рекомендованим повідомленням про вручення і фактичним врученням листа та повідомлення платнику .

Таким чином, суд робить висновок, що наведені обставини свідчать про невиконання відповідачем свого податкового обов`язку щодо сплати податків та зборів в строки та у розмірах, встановлених Податковим кодексом України (п.п.16.1.4 п. 16.1 ст. 16, ст. 36).

На момент винесення рішення, вказана заборгованість відповідачем не сплачена.

При зазначених обставинах, суд вважає вимоги позивача правомірними та такими, що ґрунтуються на положеннях діючого законодавства, належним чином обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 6-9, 139, 242 246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути до бюджету України з фізичної особи ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 ) суму податкового боргу в загальному розмірі 54276 (п`ятдесят чотири тисячі двісті сімдесят шість) грн. 71 коп.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду у відповідності до ст. 295 цього Кодексу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст рішення виготовлено 26 червня 2019 року.

Суддя Зінченко А.В.