Справа № 560/3500/18
Суддя: Чиркін С.М.
Дата ухвалення: 2019-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

24 червня 2019 року

Київ

справа №560/3500/18

адміністративне провадження №К/9901/16670/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Чиркіна С.М.

суддів - Саприкіної І.В., Тацій Л.В.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 29.11.2018 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 08.05.2019 у справі № 560/3500/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області, в якому просила:

- визнати дії та бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області та начальника цього управління Заярнюк О.С. протиправними щодо неперерахування та відмови перерахувати за поданою ОСОБА_1 заявою від 25.07.2018 пенсії за особливі заслуги перед Україною з 11.10.2017 у розмірі 23-х відсотків від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, згідно з наказом Міністерства соціальної політики України від 27.12.2017 № 2054 «Про затвердження Схеми визначення розмірів надбавок до пенсії, на яку має право особа згідно із законом, залежно від заслуг перед Україною відповідно до Закону України "Про пенсії за особливі заслуги перед Україною» (далі - наказ Мінсоцполітики від 27.12.2017 №2054);

- зобов`язати Головне у правління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області перерахувати пенсію ОСОБА_1 за особливі заслуги перед Україною з 11.10.2017 у розмірі 23-х відсотків від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, згідно з наказом Мінсоцполітики від 27.12.2017 № 2054 за поданою ОСОБА_1 заявою від 25.07.2018;

- стягнути з відповідачів 10000 гривень моральної шкоди згідно зі статтею 56 Конституції України, заподіяної протиправними діями та бездіяльністю, грубими порушеннями прав ОСОБА_1 на отримання належного розміру пенсії за особливі заслуги перед України внаслідок порушеного права ОСОБА_1 ;

- у разі задоволення позову відповідно до ст.382 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановити судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання цього рішення.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 29.11.2018, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 08.05.2019, позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області перерахувати ОСОБА_1 пенсію за особливі заслуги перед Україною з 11.10.2017 у розмірі 23% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, згідно з наказом Мінсоцполітики від 27.12.2017 №2054; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області подати звіт про виконання судового рішення на протязі одного місяця з дня набрання судовим рішенням законної сили; в задоволенні позовної вимоги щодо стягнення моральної шкоди відмовлено.

Не погодившись із рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 29.11.2018 та постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 08.05.2019 з підстав неправильного застосування норм матеріального та порушенням норм процесуального права у частині незадоволення вимог про стягнення моральної шкоди та про відповідальність очільниці Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області Заярнюк О . С. , позивач 11.06.2019 надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу (надійшла до суду 13.06.2019).

Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд прийшов до висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з огляду на таке.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно із частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Пунктом 5 частини першої статті 333 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом пункту 2 частини другої статті 333 КАС України у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи), суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Аналіз зазначених норм свідчить, що особа може скористатись правом на касаційне оскарження судових рішень виключно у визначених цим Кодексом випадках. Кодексом встановлені обмеження щодо касаційного оскарження судових рішень, зокрема, щодо справ, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення. Тобто, якщо скарга є необґрунтованою.

Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження.

Так, статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно із статтею 22 Цивільного кодексу України (далі-ЦК України) особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Частинами другої та третьої статті 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно із пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної шкоди суд повинен визначати залежно від характеру та обсягу страждань, немайнових витрат, які зазнав позивач.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (п. 3 вказаної Постанови).

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

З урахуванням викладеного, особа має право на відшкодування моральної шкоди, зокрема, у разі заподіяння їй моральних чи фізичних страждань протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.

Крім цього необхідними умовами для стягнення з суб`єкта владних повноважень моральної шкоди є встановлені судом:

- протиправність бездіяльності суб`єкта владних повноважень;

- втрати позивача немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ;

- причинно-наслідковий зв`язок між протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень та втратами позивача немайнового характеру.

При цьому, розмір заявленої до відшкодування моральної шкоди має відповідати вимогам розумності і справедливості.

В контексті вимог ст. 341 КАС України до повноважень Верховного Суду не входить дослідження доказів, встановлення фактичних обставин справи або їх переоцінка, тобто об`єктом перегляду касаційним судом є виключно питання застосування права.

Судами першої та апеляційної інстанції надана оцінка доводам позивача та встановлено, що останнім не доведено факту завдання немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, негативних змін у житті саме протиправною бездіяльністю відповідача в частині непроведення перерахунку її пенсії, а тому суди першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано відмовили у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що за змістом діючого законодавства перерахунок пенсії здійснюється відповідним управлінням Пенсійного фонду України, а не безпосередньо начальником такого управління. Отже, право особи на проведення перерахунку пенсії може порушити відповідне управління Пенсійного фонду України.

Підписуючи листи, в яких буда зазначена позиція Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області щодо проведення перерахунку пенсії позивачу, начальник Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області діяв виключно від імені даного управління.

Ухвала про відмову в задоволені відводу судді Залімського І.Г. від 24.04.2019 набрала законної сили та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, а отже доводи скаржника щодо незгоди з таким рішенням не розглядаються судом касаційної інстанції.

За таких обставин та їх правового регулювання у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

З огляду на відмову у відкритті касаційного провадження не розглядаються клопотання №1 про поновлення строку на оскарження постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 08.05.2019 та клопотання № 2 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 328, 333 КАС України, суд

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 29.11.2018 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 08.05.2019 у справі №560/3500/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити дії.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач С. М. Чиркін

Судді: І.В. Саприкіна

Л.В. Тацій