Справа № 520/2645/19
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2019-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

20 червня 2019 р. справа №520/2645/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мар`єнко Л.М.,

при секретарі судового засідання - Говтві Д.В.,

за участю: представника позивача - Яковлева Є.В.,

представника відповідача - Лисенко В.В. (в режимі відеоконференції),

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Приватного підприємства "ТРАСТНЛАК" до Одеської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови, -

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернулось Приватне підприємство "ТРАСТНЛАК" з адміністративним позовом до Одеської митниці ДФС, в якому просило суд:

- визнати протиправним рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів UA500000/2019/000272/2 від 01.03.2019 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначеним № UA500090/2019/00017;

- скасувати рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA500000/2019/000272/2 від 01.03.2019 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500090/2019/00017.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуване рішення та картка відмови є необґрунтованими та безпідставними, оскільки під час митного оформлення позивачем надано всі документи на підтвердження вартості товарів і обраного методу її визначення. Водночас позивач зазначив, що підставою для обґрунтування оскаржуваного рішення стало те, що, на думку відповідача, позивач не надав документів, що підтверджують ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, а також те, що декларантом не подані документи. Водночас, позивач зазначив, що після розгляду документів, поданих з вищевказаною декларацією, відповідач задля забезпечення повноти оподаткування провів аналіз баз даних АСМО «Інспектор 2006» та ЄАІС Держмитслужби України, з яких встановив, що рівень митної вартості оформлених товарів у максимально наближений до митного оформлення час є більшим та становить: товар 1 - 16,4936 дол. США/кг. Враховуючи вищевикладене, відповідач вирішив скоригувати вартість товару до рівня 1 - 16,4936 дол. США/кг. З вказаним позивач не погоджується, у зв`язку з чим звернувся з даним позовом до суду.

Відповідач проти позову заперечував, від представника відповідача - Лисенко В.В. через канцелярію суду надійшов письмовий відзив на позов, в якому представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що під час прийняття оспорюваного рішення відповідач діяв у спосіб та у межах, визначених чинним законодавством.

Представник позивача - Яковлев Є.В. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві..

Представник відповідача - Лисенко В.В. у судовому засіданні (в режимі відеоконференції) заперечувала проти позову, просила відмовити у його задоволенні, посилаючись на наведені у письмових запереченнях на позов обставини.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Приватне підприємство "ТРАСТНЛАК" (далі - ПП "ТРАСТНЛАК") зареєстроване як юридична особа.

Судом встановлено, що 20.09.2018 між CHANGX1NG ВАІТЕ IMPORT AND EXPORT CO., LTD в особі директора Zhenyu Song, що іменується надалі «Постачальник» з однієї сторони, та «Трастнлак» ПП, в особі директора Артема Олександровича Єремєєва, що діє на підставі Статуту, що іменується далі, як «Покупець» з іншої сторони, уклали контракт № BTL- 2009/18 (т.1 а.с.25-29). Згідно п. 1 вказаного контракту постачальник зобов`язується поставити покупцеві товари в асортименті, а покупець зобов`язується сплатити за товар. Також згідно п. 2 вказаного контракту, поставка товару за даним контрактом здійснюється у повній відповідності із «ІНКОТЕРМС-2010», а умови поставки для кожної партії товару визначаються і узгоджуються сторонами в рахунку-фактурі. Загальна кількість і асортимент товару, що підлягає поставці складається з товарних партій, кількість яких визначається у рахунку-фактурі на кожну партію товару.

Як вбачається з матеріалів справи, між ПП "Національні традиції" та позивачем, укладено договір про надання послуг по декларуванню товарів від 14.11.2018 № 4/11-18, згідно умов вказаного договору ПП "Національні традиції" взяло на себе зобов`язання надати ПП "Трастнлак" послуги по декларуванню товарів, майна, транспортних засобів та інших предметів, та звернулося до Одеської митниці ДФС з митною декларацією для митного оформлення (випуску) товарів, які було поставлено згідно конракту від 20.09.2018 № BTL-2009/18 .

Так, 01.03.2019 ПП "Національні традиції" від імені позивача звернулося до відповідача з митною декларацією № UA/002971, разом із якою подано пакувальний лист від 25.12.2018; інвойс BTCN202018595 від 25.12.2018; коносамент S від 27.12.2018; автотранспортні накладні ( MR №5065 від 13.02.2019, №5065/1 від 13.02.2019, №5065/2 від 13.02.2019; прейскуранти (прайс-листи) постачальника та виробника товару Т120595 від 17.12.2018, №б/н від 18.12.2018, №141218/11 від 14.12.2018; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією (звіт про оцінку майна) № 05-0902/07 від 19.02.2019; розрахунок ціни (калькуляція) BTCN2018595/01 від 08.01.2019; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного з кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується від 20.09.2018 № BTL-2009/18; договір про надання послуг митного брокера №4/11-18 від 14.11.2018; акти про зважування вантажів №75356 від 12.02.2019, №75363 від 13.02.2019, №75365, від 13.02.2019, видаткова накладна №595 від 22.12.2018; відвантажувальна специфікація №ВТСN2018595/1295-1 від 28.12.2018; якісний опис №ВТСN2018595/25 від 25.12.2018; лист №ВТСN2018595/27 від 27.02.2019; лист ВАТL2019/3 від 11.01.2019; лист № ВТСN2018595/8 від 08.01.2019; листи №173 від 27.02.2019, №176 від 28.02.2019, №4/10.01 від 10.01.2019, №248 від 28.02.2019, №250 від 28.02.2019, №251 від 28.02.2019, копія митної декларації країни відправлення .12.2018.

За результатами розгляду поданих позивачем документів прийнято рішення про коригування митної вартості № UA500000/2019/000219/2 від 01.03.2019 та картку відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA500090/2019/00017. Суд зазначає, що митним органом застосовано метод визначення митної вартості за подібним (аналогічним) товаром, у зв`язку з чим обрано другорядний метод визначення митної вартості. Також митним органом зазначено, що з метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор 2006» та ЄАІС Держмитслужби України та встановлено, що рівень митної вартості оформлених товарів №1 з урахуванням артикля товару, є більшим та становить по товару №1- 16,4936 дол. США/кг (МД від № UA209120/2018/023522), ніж заявлено декларантом (7,52 дол. США/кг). Враховуючи викладене, митну вартість товару скориговано.

У зв`язку із прийняттям рішення про коригування митної вартості, митним органом відмовлено позивачу у митному оформленні (випуску) товарів, про що складено відповідну картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500090/2019/00017 (т.1 а.с.20-21).

Вважаючи рішення відповідача про коригування митної вартості товарів протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Перевіряючи обґрунтованість рішення Одеської митниці ДФС від 01.03.2019 № UA500000/2019/000219/2, суд встановив наступне.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо правового обґрунтування визначення митної вартості та регулювання подання митної декларації, суд зазначає наступне.

Згідно пункту 34-1 частини 1 статті 4 МК України, органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, митниці та митні пости.

Відповідно до положень ст. 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 1 ст. 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до положень ч. 2, 4, 8, 9 статті 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

У випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, органу доходів і зборів, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості.

У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене. Відомості, зазначені у частині восьмій цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей.

Відповідно до частини 1-4 статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

- декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

- рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

- якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

- транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

- копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

- якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:

- виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;

- довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

- розрахунок ціни (калькуляцію).

Відповідно до частини 1, 2, 3, 5 ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині 1 статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

- упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

- у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

- у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

- проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

- звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;

- застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Зокрема, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

- невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

- неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

- невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

- надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (ч. 6 вказаної статті).

Відповідно до ч. 12 ст. 264 МК України, у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи органу доходів і зборів.

Згідно частини 1, 7, 8, 9 ст. 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.

Щодо визначення митної вартості товарів, суд зазначає наступне.

Положеннями статті 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до частини 1, 2, 5-8, 10 статті 58 Митного кодексу України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. Платежі можуть бути здійснені прямо чи опосередковано. Прикладом опосередкованого платежу може бути врегулювання покупцем повністю чи частково боргу продавця. Платежі необов`язково повинні бути здійснені у вигляді переказу грошей (зокрема, але не виключно). Такі платежі можуть бути здійснені шляхом акредитива, інкасування або за допомогою інших розрахунків (вексель, передача цінних документів тощо). Термін «ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті» стосується лише ціни оцінюваних товарів. Дивіденди або інші платежі покупця на користь продавця, не пов`язані з оцінюваними товарами, не є частиною митної вартості. Додавання, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, згідно з цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: 1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням; 2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів; 3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об`єкти права інтелектуальної власності. Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України; 4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця; 5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 7) витрати на страхування цих товарів.

Рішенням про коригування митної вартості товарів від 01.03.2019 №UA500000/2019/000272/2 митна вартість товару визначена за другорядним методом. В якості підстави для не застосування митної вартості декларанта в рішенні зазначено, що Метод 1 не застосовується тому, що відомості не підтверджено документально.

Як вбачається з умов контракту від 20.09.2018 № BTL-2009/18, партія товарів поставлялася на умовах, визначених інвойсом BTCN2018595 від 25.12.2018, відповідно до якого товар поставляється за базисом поставки CFR - Одеса (вартість і фрахт) «Інкотермс 2010», а саме постачальник- CHANGXING ВАІТЕ IMPORT EXPORT CO. LTD взяв на себе зобов`язання сплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення.

При цьому, поставка товару на умовах CFR (вартість та фрахт) передбачає, що у фактурну вартість товару вже включені витрати, які впливають на митну вартість товару, та саме перевезення товару до порту призначення (фрахт).

Так, згідно інформації, зазначеної в інвойсі BTCN2018595 від 25.12.2018, партія товару, яка підлягає поставці складається з товарів в асортименті, встановленої кількості та загальною вартістю 34 575,00 доларів СІНА.

Як вбачається з матеріалів справи, товар, визначений інвойсом BTCN2018595 від 25.12.2018, було передано перевізнику, що підтверджується коносаментом S від 27.12.2018, в якому вказується про те, що товар прибуде у місце призначення контейнерами HASU4624510, HASU4981 744, SEGU4829350, які вказано в інвойсі та пакувальному листі до нього.

Суд зазначає, що кількість та вартість товару, що поставляється, підтверджується також видатковою накладної: №595 від 22.12.2018, яка визначає, що на виконання контракту контейнерами HASU4624510, HASU4988744, SEGU4829350 буде здійснено поставку товару, а заме товарів в асортименті встановленої кількості та загальною вартістю 34575,00 доларів США.

Водночас, суд зазначає, що згідно з умовами поставки CFR, продавець поставляє товар на борт судна або надає поставлений таким чином товар. Продавець зобов`язаний укласти договір та оплатити вci витрати і фрахт, необхідні для доставки товару до вказаного порту призначенця. При цьому, ризик витрат чи ушкодження товару, а також будь-які додаткові витрати, що виникають після відвантаження товару, переходять з продавця на покупця. Проте страхування товару покупцем, з моменту відвантаження товару є його правом, а не обов`язком та чинним законодавством не передбачено.

Таким чином, будь-які складові митної вартості, які було поставлено, як витрати на транспортування, навантаження/вивантаження та страхування не потребують додаткового підтвердження та коригування.

Враховуючи те, що фактурна (контрактна) вартість товару повністю співпадає з митною вартістю, інші складові митної вартості, зокрема, витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну території України, в даному випадку відсутні, тому документального підтвердження не потребують.

Щодо підстав, які стали наслідком прийняття оскаржуваного рішення митного органу, що подані позивачем документи містять розбіжності є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Стосовно того, що в інвойсі відсутні відомості щодо оплати товару, суд зазначає, що інвойс є рахунком, на підставі якого здійснюється оплата за товар, тобто первинним документом який визначає вартість товару, а отже не може містити інформацію про оплату товару, тому що саме на підставі інвойсу робиться оплата.

Крім того, відповідно до п.5 Контракту оплата товару здійснюється банківським перерахунком на рахунок постачальника, зазначений у Контракті. Сторони домовилися, що оплата товару здійснюється на наступних умовах: сума повної вартості партії сплачується протягом трьох місяців з фактичної дати поставки, таким чином, згідно із умовами контракту, оплата здійснюється з відстрочкою, отже, на час розмитнення товару підтвердження такої оплати позивачем було відсутнє..

Стосовно того, що в інвойсі та прайс-листі відсутні відомості щодо вартості товарів за одиницю, суд зазначає, що виходячи з відомостей, які містяться в інвойсі BTCN2018595 від 25.12.2018 та прайс-листах постачальника та виробника товару Т120595 від 7.12.2018, №б/н від 18.12.2018, №141218/11 від 14.12.2018, у вказаних документах наявна інформацію про вартість одиниці товару.

Стосовно доводів відповідача, що вказана ціна за одиницю товару в прай-листі та калькуляції відрізняється, суд зазначає, що виходячи зі змісту вказаних документів, ціна за товар співпадає в інвойсі BTCN2018595 від 25.12.2018 та прайс- листах постачальника товару Т120595 від 17.12.2018, №б/н від 18.12.2018, співпадає.

Стосовно страхування товару, суд зазначає, що постачальником зазначено в листі №4/10.01 від 20.01.2019, що товар, поставлений відповідно до інвойсу ВTCN2018595 від 25.12.2018, не було застраховано.

Стосовно висновку про вартість товару, суд зазначає, що висновок експерта є результатом практичної діяльності фахівця-оцінювача щодо визначення вартості об`єкта оцінювання, у зв`язку з чим він не може містити інформацію яро ціноутворення, адже вказані дії знаходяться поза межами професійної діяльності фахівця оцінювача та здійснюються кожним суб`єктом господарювання на власний розсуд.

Щодо доводів митного органу про те, що відомості про контейнери вказані в митній декларації країни відправлення відрізняються від контейнерів, зазначених в митній декларації поданій відповідачу, суд зазначає, що, виходячи зі змісту вказаних документів, кількість та номери контейнерів, вказаних в декларації країни відправлення та в декларації, поданій відповідачу співпадають.

Щодо коригування митної вартості на основі МД від № UA209120/2018/023522, суд зазначає наступне.

Відповідно до рішення про коригування митної вартості товарів від 01.03.2019 № UA500000/2019/000219/2, коригування було здійснено за другорядним методом.

З пояснень представника відповідача, наданих в судовому засіданні, встановлено, що митницею було обрано третій метод - за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів.

При цьому, в рішенні відсутні пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії або подібних (аналогічних) товарів, комерційних умов тощо.

Суд зазначає, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, при цьому митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 05 березня 2019 року по справі №815/143/17.

Отже, використовуючи джерела інформації в ухвалених рішеннях, контролюючий орган має навести пояснення щодо зроблених коригувань митної вартості, проте в рішенні від 01.03.2019 № UA500000/2019/000219/2 такого зроблено не було.

З огляду на викладене, коригування не можна вважати таким, що здійснено обґрунтовано та належним чином з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

Суд зазначає, що застосування відповідачем методу визначення митної вартості вантажу позивача за митною вартістю в митній декларації за другорядним методом є неправомірними, оскільки в даному випадку відсутні підстави для застосування такого методу визначення митної вартості товару.

Також суд зазначає, що сумніви є обґрунтованими, якщо документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У митниці є обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, орган митної служби повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 02 червня 2015 року (справа №21-498а15).

На підставі вище зазначеного, суд дійшов висновку, що вказані вище твердження митниці спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи, а будь-яких доведених підстав для коригування митної вартості товару оскаржуване рішення не містить, таким чином, подані декларантом документи, в даному випадку, слід вважати належними та достатніми для підтвердження та визначення митної вартості товару за ціною договору, а тому рішення про коригування митної вартості товарів від 01.03.2019 № UA500000/2019/000219/2 та, відповідно, картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500090/2019/00017 є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов ПП "ТРАСТНЛАК" про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, суд присуджує позивачу з Одеської митниці ДФС за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору у розмірі 3842 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 04.03.2019 №81 (т. 1 а.с.4).

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов Приватного підприємства "ТРАСТНЛАК" до Одеської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 01.03.2019 №UA500000/2019/000272/2.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500090/2019/00017.

Стягнути з Одеської митниці ДФС за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь Приватного підприємства "ТРАСТНЛАК" (, поштовий індекс 61036, м. Харків, вул. Морозова, буд.7) у розмірі 3842 грн (три тисячі вісімсот сорок дві гривні).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення складено 27 червня 2019 року.

Суддя Л.М. Мар`єнко