Справа № 804/11927/15
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2019-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 червня 2019 року м. Дніпросправа № 804/11927/15

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач),

суддів: Білак С.В., Шальєвої В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2016 року (суддя 1-ї інстанції Павловський Д.П.) в адміністративній справі № 804/11927/15 за позовом Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу з єдиного податку в розмірі 2436 грн. на користь місцевого бюджету.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю непогашеного податкового боргу, що утворився внаслідок несплати узгодженого податкового зобов`язання з єдиного податку.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2016 року адміністративний позов задоволено повністю. Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) податковий борг з єдиному податку в розмірі 2436 грн. на користь місцевого бюджету.

Відповідач не погодившись з постановою суду подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що по суті винесеного судом рішення відповідач зазначає, що суд не взяв до уваги, що пред`явленню позову має передувати направлення контролюючим органом податкової вимоги та отримання останньої, втім відповідач податкової вимоги не отримував.

Судом першої інстанції не встановлювалась обставина того, що відповідач є платником єдиного податку другої групи, єдиним доказом зазначеного є заява про обрання єдиного податку. Жодної заяви про обрання або перехід на спрощену систему оподаткування матеріали справи не містять, такої заяви відповідач не підписував та не надавав повноважень іншим особам на її подання.

Крім того, відповідач звертає увагу суду на те, що жодного документу по справі № 804/11927/15 він також не отримував. Причиною неотримання документів та постанов від суду першої інстанції є неправильний запис вказаний в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Міністерства юстиції України. Так, відповідач з 26.04.1995 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , а не за вказаною в реєстрі адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 25.06.2019р. допущено заміну позивача його правонаступником - Головне управління ДФС у Дніпропетровській області.

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст. 311 КАС України.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з 25.02.2014 перебуває на обліку в Державній податковій інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (зараз Державна податкова інспекція у Чечелівському районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області) як платник податків (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

Податковий орган до матеріалів справи надав інформацію, що підприємницька діяльність відповідача здійснювалась на спрощеній системі оподаткування із обраною ставкою єдиного податку - 20% до розміру мінімальної заробітної плати та віднесенням його до 2 групи платника податків.

Станом на 31.12.2014 року борг відповідача становить 2 436, 00 грн., який утворився з щомісячного нарахування єдиного податку у розмірі 20% від мінімальної заробітної плати (243,60 грн.) за період березень 2014 року - грудень 2014 року.

Податковим органом з метою погашення податкового боргу сформовано у відношенні відповідача податкову вимогу № 2514-25 від 08.09.2014 про сплату суми податкового боргу в розмірі 487,20 грн., яка була вручена відповідачу.

Відповідачем не було добровільно погашено суми податкового боргу по платежам та зборам до бюджету, які зазначені в податковій вимозі, отже, вищевказана податкова вимога не є відкликаною, нові податкові вимоги, відповідно до п. 59.1 ст. 59 ПК України, на адресу платника податків не направлялись.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до п.56.18 ст.56 ПК України, який набрав чинності з 01.01.2011, при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

За правилами п.57.3 ст.57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Відповідно до п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

За визначенням в пп.14.1.153 п.14.1 ст.14 ПК України податкова вимога - письмова вимога органу державної податкової служби до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Згідно п. 59.5 ст. 59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Відповідно до п. 95.1 ст. 95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Пунктом 95.2 вказаної статті встановлено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

З огляду на викладене, апеляційний суд не погоджується з судом першої інстанції про дотримання позивачем законодавчо встановлених умов звернення до суду з позовом про стягнення з відповідача фізичної особи-підприємця податкового боргу.

Суд першої інстанції не дослідив в повному обсязі обставин, що мають значення для вирішення вказаного питання.

Наявні в матеріалах справи докази свідчать, що 08.09.2014 позивачем сформовано податкову вимогу № 2514-25 на суму податкового боргу 487,20 грн., яку 24.09.2014 направлено на адресу відповідача: АДРЕСА_3 (а.с.16).

На вказану адресу направлялась і судова кореспонденція суду першої інстанції.

Проте суд першої інстанції не звернув увагу, що кореспонденція суду першої інстанції поверталась з позначкою вузла зв`язку: «такої адреси не існує».

Судом апеляційної інстанції з цього приводу встановлено, що місцем проживання відповідача з 26.04.1995 за відомостями з документу, що посвідчує особу, а саме згідно паспорту НОМЕР_2 , який видано ОСОБА_1 Красногвардійським РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області 14.06.2011, є АДРЕСА_4 , кв. 35, тобто податковим органом фактично направлено податкову вимогу від 08.09.2014 № 2514-25 на адресу, за якою відповідач не проживає.

За приписами п.58.3 ст.58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

У разі якщо вручити податкове повідомлення - рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення - рішення вважається таким, що не вручено платнику податків.

Таким чином, позивачем не надано докази направлення та отримання відповідачем податкової вимоги.

Виходячи з наведених правових норм, податкова вимога від 08.09.2014 № 2514-25 вважається такою, що не вручена відповідачу, а отже правові підстави для стягнення податкового боргу відсутні.

Приймаючи до уваги відсутність в матеріалах справи інших доказів на підтвердження надсилання (вручення) відповідачеві податкової вимоги як передумови для здійснення позивачем законодавчо визначених заходів по стягненню з платника податку податкового боргу, апеляційний суд дійшов висновку, що у позивача не виникло право для звернення до суду із даним позовом про стягнення з відповідача суми податкового боргу 487,20 грн., тому правові підстави для задоволення позову відсутні.

З огляду на викладене, судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, невірно застосовані норми матеріального права, що відповідно до ст.317 КАС України є підставою для скасування постанови суду першої інстанції з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 310, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Білоуса Руслана Вікторовича задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2016 року в адміністративній справі № 804/11927/15 скасувати, прийняти нове рішення.

В задоволенні позову Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 червня 2019 року.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя С.В. Білак

суддя В.А. Шальєва