Справа № 348/1200/19
Суддя: Могила А.Б.
Дата ухвалення: 2019-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про відмову у відкритті провадження
"27" червня 2019 р. справа № 348/1200/19
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Могила А.Б. ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 , третя особа на стороні позивача Відділ культури Надвірнянської районної державної адміністрації до Переріслянської об`єднаної територіальної громади, треті особи на стороні відповідача В.о. голови старости села Фитків Переріслянської ОТГ ОСОБА_2 , Надвірнянський районний центр зайнятості про визнання незаконним звільнення з посади, визнання протиправними розпорядження №62-К від 02.04.2018 про наступне вивільнення, №82-К від 02.07.2018 про звільнення з посади, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-
ОСОБА_1 звернулася до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області з позовом до Переріслянської об`єднаної територіальної громади про визнання незаконним звільнення з посади, визнання протиправними розпорядження №62-К від 02.04.2018 про наступне вивільнення, №82-К від 02.07.2018 про звільнення з посади, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Третьою особою, на стороні позивача ОСОБА_1 визначено Відділ культури Надвірнянської районної державної адміністрації, третіми особами на стороні відповідача В.о. голови старости села Фитків Переріслянської ОТГ ОСОБА_2 , Надвірнянський районний центр зайнятості.
Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 14.06.2019 матеріали даної справи передано до Івано-Франківського окружного адміністративного суду.
Відповідно до ч.1 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Предметом розгляду у даній справі є розпорядження №62-К від 02.04.2018 про попередження працівників закладів культури Переріслянської ОТГ про наступне вивільнення в порядку ст.49-2 Кодексу законів про працю України та розпорядження №82-К від 02.07.2018 про звільнення з посади завідувача Фитківського клубу ОСОБА_1 .
Згідно із ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, посадових та службових осіб.
Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 1 ст.5 Кодексу кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Отже, Кодекс адміністративного судочинства України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб`єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.
Згідно ч.1 ст.19 Кодексу юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.
З аналізу вказаних норм вбачається, що юрисдикція адміністративних судів поширюється не на будь-які трудові спори, а лише ті, які пов`язані з прийняттям громадян на публічну службу, її проходженням, звільненням з неї.
Пунктом 17 ч.1 ст.4 Кодексу визначено, що публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
З наведеного випливає, що будь яка державна служба є публічною службою. Базовим (загальним) законом, що регулює суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу, є Закон України "Про державну службу".
Відповідно до Закону України "Про державну службу" державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.
Державна служба характеризується тим, що: а) здійснюється на державних посадах у державних органах або їх апаратах; б) має своєю метою реалізацію завдань і функцій держави; в) регламентується Законом України "Про державну службу" та іншими спеціальними законами; г) характеризується особливістю вступу на державну службу, її проходженням, припиненням службових відносин; ґ) пов`язана з присвоєнням рангів, чинів, спеціальних і військових звань; д) характеризується безпартійністю або політичною нейтральністю державних службовців; е) оплачується за рахунок державного бюджету.
Спори з приводу прийняття громадянина на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби охоплюють весь спектр спорів, що виникають у відносинах публічної служби. Водночас до цієї категорії не належать трудові спори: а) керівників та інших працівників державних і комунальних підприємств, установ та організацій; б) працівників, які працюють за трудовим договором у державних органах і органах місцевого самоврядування; в) працівників бюджетних установ та ін.
Що стосується даних правовідносин, слід зазначити, що робота позивача у закладах культури та бібліотечних установ Переріслянської сільської ради об`єднаної територіальної громади, тобто в органі місцевого самоврядування не зважаючи на визначену процедуру призначення та звільнення, не є проходженням публічної служби в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.
Оскільки робота позивача на посаді завідувача Фитківського клубу не є публічною службою, у даній справі відсутній спір з приводу її проходження та звільнення з публічної служби. Зазначений спір є виключно трудовим спором і повинен вирішуватись за правилами цивільного судочинства.
Наявність у спірних правовідносинах сторони - суб`єкта владних повноважень органу місцевого самоврядування, не змінює правову природу спірних правовідносин та не робить спір публічно-правовим, оскільки позивач не проходила публічну службу, а в спірних правовідносинах відповідач відносно позивача не виконує функцій суб`єкта владних повноважень, а фактично є роботодавцем у трудових відносинах.
Згідно з ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини у п. 24 рішення від 20 липня 2006 року в справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у п. 1 ст. 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.
Підсумовуючи наведене й беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі і обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні ч.1 ст. 6 Конвенції.
З вищенаведеного слідує, що спір між сторонами виник із трудових відносин, за своєю правовою природою не пов`язаний з проходженням публічної служби позивачем, тобто, не є публічно-правовим і не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а тому повинен вирішуватися за правилами цивільного судочинства відповідно до вимог ЦПК України.
У відповідності до пункту 1 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Як наслідок, у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 , третя особа на стороні позивача Відділ культури Надвірнянської районної державної адміністрації до Переріслянської об`єднаної територіальної громади, треті особи на стороні відповідача В.о. голови старости села Фитків Переріслянської ОТГ ОСОБА_2 , Надвірнянський районний центр зайнятості про визнання незаконними звільнення з посади, визнання протиправними розпорядження №62-К від 02.04.2018 про наступне вивільнення, №82-К від 02.07.2018 про звільнення з посади, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, слід відмовити.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.170, 241, 242, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -
Відмовити ОСОБА_1 , у відкритті провадження за її позовом до Переріслянської об`єднаної територіальної громади, третя особа на стороні позивача Відділ культури Надвірнянської районної державної адміністрації, треті особи на стороні відповідача В.о. голови старости села Фитків Переріслянської ОТГ ОСОБА_2 , Надвірнянський районний центр зайнятості про визнання незаконними звільнення з посади, визнання протиправними розпорядження №62-К від 02.04.2018 про наступне вивільнення, №82-К від 02.07.2018 про звільнення з посади, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.
Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву. Копію позовної заяви залишити в суді.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя /підпис/ Могила А.Б.