Справа № 620/595/19
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2019-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/595/19 Суддя (судді) першої інстанції: Кашпур О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого-судді: Кучми А.Ю.

суддів: Аліменка В.О., Чаку Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м.Чернігові ради на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 24.04.2019 (м. Чернігів, дата складання повного тексту - 24.04.2019) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м.Чернігові ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради, в якому просив суд:

1) визнати протиправними дії відповідача у встановленні статусу і відмови у видачі посвідчення інваліда війни;

2) зобов`язати відповідача встановити йому статус інваліда війни та видати відповідне посвідчення.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, безпосереднім учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також інвалідом 2 групи, причина інвалідності захворювання, пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується відповідним посвідченням та довідкою. Однак, при зверненні в установленому законом порядку за наданням статусу інваліда війни та отриманням відповідного посвідчення, відповідачем було безпідставно та протиправно відмовлено йому у наданні статусу.

У відзиві на позовну заяву зазначено, що оскільки позивачем під час звернення із заявою про встановлення статусу інваліда війни не додано доказів залучення його до складу формувань Цивільної оборони - підстави для встановлення відповідного статусу відсутні.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 24.04.2019 позовні вимоги задоволено, визнані протиправними дії відповідача щодо відмови у встановленні інваліда війни та видачі відповідного посвідчення інваліда війни; зобов`язано відповідача встановити позивачу статус інваліда війни та видати посвідчення інваліда війни.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Зокрема, апелянт вказує на те, що позивачем не було надано належних доказів залучення його до складу формувань Цивільної оборони для ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що є обов`язковою передумовою для встановлення статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення. Документами, які надані позивачем, підтверджується лише його участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та встановлення у зв`язку з цим групи інвалідності, залучення до формувань цивільної оборони вони не підтверджують. Вважає, що за відсутності документів, які б підтверджували цей факт, суд першої інстанції зробив необґрунтований висновок про залучення позивача до складу формувань саме Цивільної оборони.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу в якому посилається на те, що, подаючи апеляційну скаргу, відповідач продовжує свої протиправні дії щодо встановлення статусу інваліда війни.

На думку позивача, в порушення норм законодавства, відповідач вказує на те, що він не був у складі мобільних загонів спецзахисту формувань Цивільної оборони. Також, як зазначає позивач у відзиві, відповідач ігнорує розпорядчі документи начальника ЦО Київської області, в яких вказано, що вони не містять відомості щодо залучення до цих робіт конкретних підприємств та окремих громадян. Просить апеляційний суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню.

Згідно з ст. 317 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

За матеріалами справи позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), що підтверджується посвідченням Серії НОМЕР_1 , інвалідом ІІ групи у зв`язку із захворюванням, яке пов`язане з роботами по ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, що підтверджується довідкою до акта огляду медико - соціальною експертною комісією Серії АВА, №029684, та учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується вкладкою №717290 С до посвідчення №131260 С.

08.02.2019 позивач звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради з заявою про встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни.

Проте, листом від 08.02.2019 відповідач відмовив позивачу у встановленні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, оскільки позивачем надані документи, якими підтверджується лише його участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, в той час як останні залучення до формувань цивільної оборони вони не підтверджують.

Вважаючи протиправними дії щодо встановлення статусу і відмови у видачі посвідчення інваліда війни позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що факт залучення громадян до складу формувань цивільної оборони не потрібно встановлювати, оскільки відповідно до норм законодавства, що діяло на момент аварії на Чорнобильській АЕС, на всіх без виключення підприємствах, установах та організаціях, до складу цивільної оборони в обов`язковому порядку зараховувалось все працездатне населення. Відповідно, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань цивільної оброни та отримав інвалідність внаслідок захворювання, а тому має право на встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни із видачою відповідного посвідчення.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

Пунктом 9 частини другої статті 7 зазначеного Закону передбачено, до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Згідно частини першої статті 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців*, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Положенням про Цивільну оборону СРСР, затвердженим постановою КПРС і Ради Міністрів СРСР від 18 березня 1976 року № 1111, та Положенням про невоєнізовані формування ЦО СРСР, затвердженим наказом начальника ІДО СРСР від 06 червня 1975 року № 90, передбачено, що формування Цивільної оборони, в тому числі і невоєнізовані, створювались для виконання заходів по ліквідації аварій, катастроф, стихійних лих, великих пожеж, та їх наслідків, а також при застосуванні засобів масового ураження (у воєнний час), захисту і організації життєзабезпечення населення.

Враховуючи викладене, формування Цивільного оборони, в тому числі і невоєнізовані, створювались саме з метою виконання робіт по ліквідації наслідків аварій, катастроф і стихійних лих. Громадяни, які виконували роботи по ліквідації Чорнобильської катастрофи (аварії на Чорнобильській АЕС та її наслідків) залучались до виконання цих робіт саме у складі формувань Цивільної оборони.

Таким чином, умовами для набуття статусу інваліда війни з підстав, встановлених пунктом 9 частини другої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», є: 1) настання інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; 2) участь особи у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони, що підтверджується відповідними доказами.

Як встановлено колегією суддів та не заперечується сторонами, позивачем до заяви, серед іншого, було надані:

- довідку до акта огляду медико - соціальною експертною комісією Серії АВА № 029684;

- посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) серії НОМЕР_2 С з вкладкою № 717290 С про участь позивача в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС;

- довідка Приватного акціонерного товариства «Укренергомонтаж» № 03-477/16 від 10.11.2016 про заробітну плату для обчислення пенсії;

- довідка форми № 122 Приватного акціонерного товариства «Укренергомонтаж» № 01-479/16 від 10.11.2016, згідно якої позивач був безпосередньо зайнятий в роботах, передбачених постановою ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР і ВЦРСПС від 05 червня 1986 року №665-195, постановою ЦК КПРСЗ Ради Міністрів СРСР і ВЦСПС від 29 грудня 1987 року №1497-878, що дають право на державну пенсію на пільгових умовах згідно зі списком №1, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173, постановою Державного Комітету СРСР з праці та соціальних питань від 09 березня 1988, та постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року №162, наказом Міністерства надзвичайних ситуацій України від 03 березня 2012 року №576; роботи виконувались вахтовим методом.

Разом з тим, вказані документи підтверджують лише участь позивача в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та встановлення йому у зв`язку з цим інвалідності, що в свою чергу є підставою для надання пільг та компенсацій відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

При цьому, позивачем не надано належних та відповідних доказів залучення чи включення його до формувань Цивільної оборони при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Колегія суддів вважає, що для набуття статусу інваліда війни з підстав, встановлених пунктом 9 частини другої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», окрім як факту настання в особи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС зазначений Закон містить також умову, щоб така особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони.

Це пояснюється тим, що окрім формувань Цивільної оборони, у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС брали участь інші формування, які створювались в іншому порядку, ніж невоєнізовані формування цивільної оборони та направлялись у райони виконання робіт згідно з розпорядженням керівників відповідних органів, відомств, організацій, установ та підприємств.

Верховний Суд у постановах від 07.06.2018 (справа № 377/797/17), від 11.10.2018 (справа № 674/1239/17) та від 30.11.2018 (справа № 756/3226/16-а) висловив правову позицію стосовно того, що при вирішенні подібних спорів обставина щодо безпосередньої участі особи у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи саме в складі формувань Цивільної оборони є істотною, позаяк в протилежному випадку статус інваліда війни на підставі пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» поширюватиметься на всіх, хто належить до категорії осіб, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС і її наслідків, і відповідно мають статус ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській АЕС згідно пункту 1 частини 1 статті 9 Закону України «Про статус і соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З огляду на наведене вище колегія суддів приходить до висновку, що за відсутності доказів, які б свідчили про залучення позивача до формувань Цивільної оборони для ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, у останнього немає достатніх підстав для набуття статусу інваліда війни з підстав, встановлених пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 10.05.2018 у справі № 279/12162/15-а; від 30.11.2018 у справі № 756/3226/16-а; від 18.10.2018 у справі №753/12234/17; від 27.02.2019 у справі № 149/3307/16-а; від 04.04.2019 у справі № 363/1489/17.

Отже, оскільки позивачем не надано доказів про його участь у загонах спецзахисту формувань Цивільної оборони, що знаходилися в структурі Міністерства оборони колишнього Союзу РСР, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для набуття статусу інваліда війни, тому суд першої інстанції необґрунтовано задовольнив позовні вимоги.

Посилання позивача на лист Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації № 01.1-14/430 від 11.04.2019 є безпідставним, оскільки нею надано інформацію про порядок залучення осіб до виконання робіт в складі підрозділів Цивільної оборони та місцезнаходження інформації про залучення до формувань Цивільної оборони, однак факт участі позивача в таких підрозділах не підтверджено.

Таким чином, проаналізувавши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції невірно надана правова оцінка обставинам справи, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м.Чернігові ради задовольнити.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 24.04.2019 скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м.Чернігові ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 24.06.2019.

Головуючий-суддя:А.Ю. Кучма

Судді:В.О. Аліменко

Є.В. Чаку