Справа № 358/1899/18
Суддя: Кіхтенко С. О.
Дата ухвалення: 2019-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

гСправа № 358/1899/18 Провадження № 2-а/358/7/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2019 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Кіхтенка С.О.,

за участю секретаря Симоненко О.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Коржук І ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Богуслав Київської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання дій протиправними та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 03.12.2018 року № 096301,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, в якій просить визнати дії щодо складання постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № 096301 від 03.12.2018 року протиправним та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу.

В обґрунтування позову позивач вказує, що він являється власником транспортного засобу DAF, держномер НОМЕР_1 , та напівпричіпу SCHMІTZ, держномер НОМЕР_2 .

04.10.2018 він знаходився у місті Миронівка Київської області. Того ж дня близько полудня він за усною домовленістю дав своєму знайомому ОСОБА_3 у користування зазначений транспортний засіб щоб останній поїхав до крамниці міста Миронівка за продуктами на обід. При цьому автопоїзд не був завантажений вантажем.

Як пізніше йому стало відомо о 12-30 04.10.2018 в місті Миронівка водія ОСОБА_3 зупинили співробітники ОСОБА_4 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з метою перевірки документів та автомобіля вимогам, які ставляться і вимагаються для здійснення діяльності з перевезення вантажів.

Водій ОСОБА_3 пояснив зазначеним співробітникам Укртрансбезпеки, що його автомобіль не завантажений (порожній), а тому немає підстав проводити його зважування. Однак, співробітники ОСОБА_4 наполягли на зважуванні автопоїзду. Знаючи, що в своїх діях відсутні будь-які порушення законодавства, водій попросив видати йому документи за результатами зважування. Співробітники Укртрансбезпеки повідомили, що в цьому немає необхідності, оскільки автопоїзд відповідає усім необхідним вимогам і водій може їхати далі.

У талоні № 442, який співробітників Укртрансбезпеки видали водію, було зазначено, що вага автопоїзда склала 18150 кг. ОСОБА_7 Іванович висловив своє незадоволення такими результатами зважування, оскільки він знав, що порожній (без вантажу) автопоїзд важить близько 16000 кг.

Водій, будучи законослухняним та свідомим громадянином, який побачив можливе зловживання співробітниками Укртрансбезгіеки своїми правами, яке може свідчити про вчинення правоохоронцями корупційних діянь, телефоном викликав на місце конфлікту чинного депутата Київської обласної ради Луценка Віктора ОСОБА_8 , як представника громадськості для припинення службовими особами Укртрансбезпеки протиправних діянь.

Позивач та його представник в судове засідання з`явились, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, причину неявки не повідомив, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать матеріали справи.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 205 КАС України у разі повторної неявки повідомленого належним чином відповідача в судове засідання, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

ОСОБА_1 є власником транспортного засобу DAF, держномер НОМЕР_1 , та напівпричіпу SCHMІTZ, держномер НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .

З матеріалів справи вбачається, що 03.12.2018 посадовою особою Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки була проведена перевірка додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

У вказаному акті зазначено про порушення надання послуг з перевезення вантажу. Порушення вимог ст. 60 ЗУ «Про автомобільний транспорт».

З вказаного акту вбачається, що водій не був ознайомлений зі змістом документу.

Судом встановлено, що на підставі вказаного акту Київським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки було прийнято постанову про застосування адміністративного-господарського штрафу № 096301 від 03.12.2018, якою ОСОБА_1 на підставі абз.3 ч.1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" було нараховано штраф у розмірі 1700,00 грн..

Не погоджуючись з правомірністю прийняття спірної постанови, позивач звернувся з даним позовом до суду про визнання її протиправною та скасування, з приводу чого суд зазначає наступне.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 №2344-III(далі-Закон №2344).

Відповідно до ст. 5 Закону № 2344 основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Відповідно до ч.1 ст. 48 Закону № 2344 автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Відповідно до ч. 2 ст.48 Закону № 2344 документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Частиною 1 ст.18 Закону № 2344 визначено, що з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані, зокрема, організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України.

Отже, з вищенаведених вимог чинного законодавства вбачається, що автомобільні перевізники під час здійснення внутрішніх перевезень вантажів зобов`язані мати документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, а також інші документи, передбачені законодавством.

При цьому, суд звертає увагу на те, що автомобільним перевізником є фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

В свою чергу, водії транспортного засобу під час здійснення внутрішнього перевезення вантажу повинні мати посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортну накладну або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою прийняття спірної постанови були висновки відповідача про порушення абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначив про те, що його не було завчасно повідомлено про дату та час розгляду справи про застосування щодо нього адміністративно-господарських санкцій, що на думку позивача, свідчить про порушення відповідачем положень порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті.

Згідно з ч. 15 ст. 6 Закону № 2344 державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, яким передбачено процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, наявністю відповідних ліцензій і ліцензійних карток, виконанням ними ліцензійних умов, а також процедуру здійснення державного нагляду за забезпеченням такими суб`єктами господарювання безпеки автомобільних перевезень (далі-Порядок №1567).

Пунктом 15 Порядку № 1567 визначено, що під час проведення рейдової перевірки, зокрема, перевіряється виключно наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Згідно з п. 2 Порядку № 1567 державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Пунктом 3 Порядку №1567 визначено, що органами державного контролю на автомобільному транспорті є Укртрансінспекція, її територіальні органи - управління в Автономній Республіці Крим, обласні, Київське та Севастопольське міські, районні управління.

Відповідно до п.4 Порядку №1567 державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Згідно з п.21 Порядку №1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акту) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).

Відповідно до абз.1 п.25 Порядку №1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення не пізніше протягом двох місяців з дня його виявлення.

Пунктом 26 Порядку №1567 визначено, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

Згідно із п.27 Порядку №1567 у разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Відповідно до п.29 Порядку №1567 копія постанови видається не пізніше ніж протягом трьох днів після її винесення уповноваженій особі суб`єкта господарювання під розписку чи надсилається рекомендованим листом із повідомленням.

Отже, після складання посадовою особою органу державного контролю акту, в якому зафіксовано встановлені під час проведення перевірки порушення особою вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення не пізніше протягом двох місяців з дня його виявлення здійснюється розгляд справи про порушення.

При цьому розгляд справи про порушення можливий у відсутність уповноваженої особи суб`єкта господарювання лише у разі належного сповіщення суб`єкта господарювання про розгляд справи, а засобами сповіщення суб`єкта господарювання про розгляд справи про порушення визначено розписку чи рекомендований лист із повідомленням.

Відповідачем не надано доказів які підтверджують повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи про порушення вимог законодавства, норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом по акту.

Суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які підтверджують факт відправлення та отримання позивачем вказаного повідомлення, що свідчить про порушення вимог п.26 Порядку №1567.

Частиною 1 ст. 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частиною другою статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Частиною 5 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Всупереч наведеним вимогам відповідач як суб`єкт владних повноважень, не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження дотримання процедури розгляду справи про правопорушення, і тим самим не довів правомірність прийняття спірної постанови.

При цьому суд зазначає, що несповіщення суб`єкта господарювання про розгляд справи про порушення унеможливило прийняття позивачем участі у розгляді справи та надання доказів на спростування висновків про порушення.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 1ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 704,80 грн., що підтверджується квитанцією, яка наявна в матеріалах справи .

Таким чином, відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Київського міжрегіонального управління «Укртрансбезпеки».

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оцінюючи наведене, суд приходить до висновку про задоволення даного позову.

Керуючись ст. ст. 6, 19, 243, 246, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання дій протиправними та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 03.12.2018 року № 096301 - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Київського міжрегіонального управління «Укртрансбезпеки» яка винесена в.о. заступником начальника Бобком І.А. про застосування адміністративно-господарського штрафу № 096301 від 03.12.2018.

Стягнути судовий збір у розмірі 704,80 грн. на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , місце проживання якого за адресою: АДРЕСА_1 , за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Київського міжрегіонального управління «Укртрансбезпеки» (, місцезнаходження: 03083, м. Київ, просп. Науки, буд.57).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Богуславський районний суд Київської області.

Повний текст судового рішення виготовлено 21.06.2019 року.

Головуючий: суддя С. О. Кіхтенко