Справа № 826/12591/17
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2019-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі Баглай О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Івана Франка 4» на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.12.2018 у справі за адміністративним позовом об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Івана Франка 4» до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Державної архітектурно-будівельної інспекції України про зобов'язання утриматися від вчинення дій, визнання постанови такою, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

ОСББ «Івана Франка 4» звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому, з урахуванням заяви про збільшення (доповнення) позовних вимог, просило:

- зобов'язати відповідача утриматися від вчинення будь-яких дій, спрямованих на виконання (примусове виконання) постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності № 148/12 від 24.09.2012;

- визнати такою, що не підлягає виконанню постанову Інспекції державної архітектурно-будівельного контролю у м. Києві про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності № 148/12 від 24.09.2012.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.12.2018 відмовлено повністю у задоволенні позову об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Івана Франка 4» до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Державної архітектурно-будівельної інспекції України про зобов'язання утриматися від вчинення дій, визнання постанови такою, що не підлягає виконанню; вийшовши за межі позовних вимог, визнано протиправною та скасовано постанову Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності № 148/12 від 24.09.2012.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСББ «Івана Франка 4» звернулось із апеляційною скаргою, в якій просить мотивувальну частину оскаржуваного рішення змінити, а саме: вилучити з мотивувальної частини висновки суду про те, що позов є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню повністю; в резолютивній чистині оскаржуваного рішення скасувати рішення в частині відмови у задоволенні позову повністю, та прийняти в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, які з'явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 24.09.2012 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві на підставі акту перевірки від 31.08.2012, протоколу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 12.09.2012 та припису від 31.08.2012 прийнято постанову № 148/12 про накладення на позивача штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності у розмірі 407 740, 00 грн.

Разом з тим, постановою Вищого адміністративного суду України від 20.06.2013 у справі № 2а-13178/12/2670 було задоволено позовні вимоги ОСББ до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві; визнано протиправними дії Інспекції щодо проведення 27.08.2012 перевірки житлового будинку по вул. Івана Франка, 4 у Шевченківському районі м. Києва; визнано протиправним і скасовано припис Інспекції від 31.08.2012 про усунення позивачем порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил.

Постановою Верховного Суду України від 21.04.2014 вищевказана постанова Вищого адміністративного суду України від 20.06.2013 залишена без змін.

Разом з тим, 06.02.2017 державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ головного територіального управління юстиції у місті Києві відкрито виконавче провадження ВП № 53338810 по примусовому виконанню постанови № 148/12 про накладення на позивача штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що позовні вимоги щодо зобов'язання Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) утриматися від вчинення будь-яких дій, спрямованих на виконання (примусове виконання) спірної постанови, та визнання даної постанови такою, що не підлягає виконанню, не підлягають задоволенню, оскільки позивачем обрано невірний спосіб захисту свого порушеного права. Водночас, належним та достатнім (ефективним) способом захисту порушеного права позивача є визнання протиправною та скасування постанови Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності № 148/12 від 24.09.2012.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що оскільки суд першої інстанції не вірно застосував норми права, то мотивувальна частина рішення про необґрунтованість позовних вимог підлягає зміні шляхом її виключення та включення до неї висновку про їх обґрунтованість. Також, апелянт зазначає, що резолютивна частина оскаржуваного рішення підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позову повністю, а позовні вимоги позивача підлягають задоволенню повністю, оскільки вони теж є ефективними способами судового захисту у ситуації, що склалася, зокрема, оскаржувана постанова є одночасно і виконавчим документом, а тому її скасування не призводить до автоматичного закриття виконавчого провадження, а додатково потребує судового рішення про визнання її такою, що не підлягає виконанню саме як виконавчого документа.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зазначене узгоджується з позицією, викладеною в п.13.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 № 7, відповідно до якого у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Отже, оскільки об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Івана Франка 4» у своїй апеляційній скарзі оскаржує судове рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог про зобов'язання відповідача утриматися від вчинення будь-яких дій, спрямованих на виконання (примусове виконання) постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності № 148/12 від 24.09.2012 та визнання такою, що не підлягає виконанню постанови Інспекції державної архітектурно-будівельного контролю у м. Києві про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності № 148/12 від 24.09.2012, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що саме в цій частині перевіряється законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та ліцензійних умов провадження господарської діяльності, пов'язаної з будівництвом об'єкта архітектури, який за складністю архітектурно-будівельного рішення та (або) інженерного обладнання належить до IV і V категорії складності визначає Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 № 553 (далі - Порядок № 533).

Пунктом 11 Порядку № 533 передбачено, що посадові особи інспекцій під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю мають право:

1) безперешкодного доступу на місце будівництва об'єкта, або місцезнаходження суб'єкта господарювання, який провадить господарську діяльність, пов'язану з будівництвом об'єкта архітектури, який за складністю архітектурно-будівельного рішення та (або) інженерного обладнання належить до IV і V категорії складності;

2) складати протоколи про вчинення правопорушень та акти перевірок, і накладати штрафи у межах повноважень, передбачених законом;

3) видавати обов'язкові для виконання приписи щодо:

- усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил;

- зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт;

4) проводити перевірку відповідності виконання підготовчих та будівельних робіт вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил, затвердженим проектним вимогам, рішенням, технічним умовам, своєчасності та якості проведення передбачених нормативно-технічною і проектною документацією зйомок, замірів, випробувань, а також ведення журналів робіт, наявності у передбачених законодавством випадках паспортів, актів та протоколів випробувань, сертифікатів та іншої документації;

5) проводити перевірку стану дотримання суб'єктами містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, в тому числі під час застосування будівельної продукції;

6) здійснювати контроль за додержанням суб'єктами господарювання ліцензійних умов провадження господарської діяльності, пов'язаної з будівництвом об'єкта архітектури, який за складністю архітектурно-будівельного рішення та (або) інженерного обладнання належить до IV і V категорії складності;

7) залучати до проведення перевірок представників центральних і місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, експертних та громадських організацій (за погодженням з їх керівниками), фахівців галузевих науково-дослідних та науково-технічних організацій, які пройшли професійну атестацію;

8) отримувати в установленому законодавством порядку від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, фізичних осіб інформацію та документи, необхідні для здійснення державного архітектурно-будівельного контролю;

9) вимагати у випадках, передбачених законодавством, вибіркового розкриття окремих конструктивних елементів будинків і споруд, проведення зйомки і замірів, додаткових лабораторних та інших випробувань будівельних матеріалів, виробів і конструкцій;

10) забороняти за вмотивованим письмовим рішенням керівника відповідної інспекції чи його заступника експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих в експлуатацію;

11) здійснювати фіксування процесу проведення перевірки з використанням аудіо- та відеотехніки.

Посадовим особам інспекції забороняється вимагати інформацію та документи, не пов'язані із здійсненням державного архітектурно-будівельного контролю.

Пунктами 16-22 Порядку №533 визначено, що за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою інспекції складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком.

У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт (далі - припис).

Акт перевірки складається у двох примірниках. Один примірник надається суб'єкту містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, а другий залишається в інспекції.

Акт перевірки підписується посадовою особою інспекції, яка провела перевірку та суб'єктом містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль.

Припис складається у двох примірниках. Один примірник припису залишається в інспекції, а інший надається суб'єкту містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль.

Припис підписується посадовою особою інспекції, яка провела перевірку.

Протокол протягом трьох днів після його складення та всі матеріали перевірки подаються керівникові відповідної інспекції або його заступникові для винесення постанови про накладення штрафу, передбаченої законодавством України.

Якщо суб'єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, не погоджується з актом перевірки, він підписує його із зауваженнями, які є невід'ємною частиною такого акта.

У разі відмови суб'єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, підписати акт перевірки та припису, посадова особа інспекції робить у акті відповідний запис.

У разі відмови суб'єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, від отримання акта та припису, вони надсилаються йому рекомендованим листом з повідомленням.

Постанова про накладення штрафу складається у трьох примірниках. Перший примірник постанови у триденний строк після її прийняття вручається під розписку суб'єкту містобудування (керівнику або уповноваженому представнику суб'єкта містобудування) або надсилається рекомендованим листом з повідомленням, про що робиться запис у справі. Два примірники залишаються в інспекції, яка наклала штраф.

З матеріалів справи вбачається, що у серпні 2012 року інспекцією в особі головних державних інспекторів Кузьменка В.В. та Лисака С.Ф. із залученням оперуповноваженого ВАСБЕЗ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві Кулінського І.Ю. проведено позапланову перевірку дотримання позивачем вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Підставою для проведення цієї перевірки стало звернення до Інспекції Шевченківського РУ ГУ МВС в м. Києві від 20.08.2012.

Однак, 27.08.2012 вказані державні інспектори не були допущені до проведення перевірки, у зв'язку з чим інспекторами було здійснено візуальний огляд будинку.

Виявлені під час візуального огляду порушення зафіксовані в акті перевірки від 31.08.2012, складеному в приміщенні інспекції, підписаному головними державними інспекторами Кузьменком В.В. та Лисаком С.Ф.

Марочканич Т.Б. (секретар ОСББ) підписати акт перевірки від 31.08.2012 відмовилась. Підпис залученого оперуповноваженого ВАСБЕЗ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві Кулінського І.Ю. в акті перевірки також відсутній, що встановлено постановою Вищого адміністративного суду України від 20.06.2013 у справі № 2а-13178/12/2670.

Разом з цим, акт про недопущення позивачем до перевірки інспекторами не складався.

На підставі акта перевірки відповідачем винесено припис від 31.08.2012 про зобов'язання позивача знести самочинно збудовані прибудову і надбудову за адресою: вул. Івана Франка,4 в м. Києві та привести житловий будинок до попереднього стану, про що в строк до 21.09.2012 повідомити інспекцію.

Крім того, інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві 24.09.2012 була винесена постанова № 148/12, якою об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Івана Франка, 4" визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого абз. 2 п. 5 ч. 2 ст. 2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" та накладено штраф у сумі 407 740, 00 грн.

Не погоджуючись із вищевказаними діями відповідача, позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовною заявою (справа №2а-13178/12/2670), в якій просив:

- визнати протиправними дії Інспекції щодо проведення 27.08.2012 перевірки житлового будинку по вул. Івана Франка, 4 у Шевченківському районі м. Києва та складання акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 31.08.2012;

- визнати протиправним і скасувати припис Інспекції від 31.08.2012 про усунення позивачем порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.12.2012, яку ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12.03.2013, було залишено без змін, у задоволенні вищевказаного позову було відмовлено.

Постановою Вищого адміністративного суду м. Києва від 20.06.2013 скасовано постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.12.2012 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 12.03.2013 та ухвалено нове рішення яким позов задоволено, визнано протиправними дії Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві під час проведення 27.08.2012 перевірки житлового будинку по вул. Івана Франка, 4 у Шевченківському районі м. Києва, визнано протиправним та скасовано припис Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві від 31.08.2012 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил.

Постановою Верховного суду України від 21.01.2014 у задоволенні заяви інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в м. Києві про скасування постанови Вищого адміністративного суду України від 20.06.2013 відмовлено.

З викладеного вбачається, що у судовому порядку встановлена протиправність дій Інспекції щодо проведення 27.08.2012 перевірки житлового будинку по вул. Івана Франка, 4 у Шевченківському районі м. Києва та складання акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 31.08.2012, а також визнано протиправним і скасовано припис інспекції від 31.08.2012 про усунення позивачем порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що акт перевірки від 31.08.2012 та припис від 31.08.2012, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених в ч. 2 ст. 74 КАС України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, якщо він одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. При цьому, постанова про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності № 148/12 від 24.09.2012, складена за результатами незаконної перевірки на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірною та підлягає скасуванню.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 16.01.2018 у справі № 826/442/13-а та від 20.03.2018 у справі № 810/1438/17.

Відповідно ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Водночас, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про те, що позовні вимоги щодо зобов'язання Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) утриматися від вчинення будь-яких дій, спрямованих на виконання (примусове виконання) спірної постанови, та визнання даної постанови такою, що не підлягає виконанню, не підлягають задоволенню, оскільки позивачем обрано невірний спосіб захисту свого порушеного права.

При цьому, колегія суддів вважає, що належним та достатнім (ефективним) способом захисту порушеного права позивача є визнання протиправною та скасування постанови Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності №148/12 від 24.09.2012, що і було зроблено судом першої інстанції.

Щодо вимоги апелянта про зміну мотивувальної частини оскаржуваного рішення шляхом вилучення з її висновків суду про те, що позов є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню повністю, то колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно зазначив, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю, з огляду на необґрунтованість та безпідставність всіх позовних вимог, які викладені позивачем в даному позові.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права..

Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Івана Франка 4» залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.12.2018 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

Повний текст постанови виготовлений 24.06.2019.