Справа № 1740/2063/18
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2019-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/3448/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Качмара В.Я.,

за участю секретаря судового засідання Ваврик Х.Б.,

представника позивача Лазора А.О.,

представника відповідача Довгалюк І.Л.,

розглянувши у судовому засіданні в режимі відеоконференції в місті Львові апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Рокитнівський скляний завод» на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24 січня 2019 року у справі №1740/2063/18 (рішення ухвалено в м. Рівне, головуючий суддя Щербаков В.В., повне судове рішення складено 22.02.2019) за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Рокитнівський скляний завод» до Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

ПАТ «Рокитнівський скляний завод» звернулося в суд із адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області, в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 04.10.2018 просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Форми «П» № від 18.05.2018 в частині зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток в розмірі 10 648 607,11 грн; - визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Форми «Р» № від 18.05.2018 згідно якого збільшено суму грошового зобов`язання за платежем Податок на додану вартість, код платежу 14010100, в розмірі 691 541,00 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 172 885,25 грн.; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Форми «В4» № від 18.05.2018, згідно якого зменшено розмір від`ємного значення суми ПДВ в розмірі 1 416 223,00 грн.; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Форми «Р» № від 18.05.2018, згідно якого збільшено суму грошового зобов`язання за платежем Податок на прибуток іноземних юридичних осіб, код платежу 11020500, в розмірі 8 774,55 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 2 193,64 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що висновки податкового органу є безпідставними, оскільки операції з отримання послуг мали реальний характер, що підтверджується належними документами, які було надано посадовим особам органу державної податкової служби під час перевірки, належним чином відображені у податковому обліку і податковій звітності, тому податкові зобов`язання визначені правильно.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 24 січня 2019 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Рівненській області форми «П» від 18.05.2018 №, в частині зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на суму 10648607,11 грн. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Рівненській області форми «Р» від 18.05.2018 №. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Рівненській області форми «В4» від 18.05.2018 №. У задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Рівненській області форми «Р» від 18.05.2018 № - відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ПАТ «Рокитнівський скляний завод» оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 18.05.2018 № скасувати та прийняти нове, яким позов в цій частині задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права. У відповідності до п.п. 141.4.2 п. 141.4 ст. 141 Податкового кодексу України, резидент або постійне представництво нерезидента, що здійснюють на користь нерезидента або уповноваженої ним особи (крім постійного представництва нерезидента на території України) будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом від провадження господарської діяльності (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в національній валюті), утримують податок з таких доходів, зазначених в підпункті 141.4.1 цього пункту, за ставкою в розмірі 15 відсотків (крім доходів, зазначених у підпунктах 141.4.3 - 141.4.6 та 141.4.11 цього пункту) їх суми та за їх рахунок, який сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачено положеннями міжнародних договорів України з країнами резиденції осіб, на користь яких здійснюються виплати, що набрали чинності.Угода між Урядом України і Урядом Російської Федерації про уникнення подвійного оподаткування доходів і майна та попередження ухилень від сплати податків, яку ратифіковано Верховною Радою України 06.10.1995 (Закон України № 369/95-ВР), є чинною з 03.08.1999. Дія цієї Угоди поширюється на осіб, які є резидентами однієї чи обох Договірних Держав (ст. 1 Угоди), критерії для визначення резиденції осіб, до яких застосовується Угода, встановлені ст. 4 Угоди.

Згідно статті 20 Угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про уникнення подвійного оподаткування доходів і майна та попередження ухилень від сплати податків, види доходів, які виникають з джерел у Договірній Державі і про які не йдеться у попередніх статтях цієї Угоди, можуть оподатковуватись у цій державі.

Апелянт вважає, що сторони вправі самі вирішувати, в якій країні сплачувати даний податок, прямої вимоги сплачувати податок на території України немає.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення.

У судовому засіданні представник позивача просив задовольнити подану апеляційну скаргу.

Представник відповідача у судовому засіданні просив залишити рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши підстави для апеляційного перегляду відповідно до доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що між ПрАТ «Рокитнівський скляний завод» та ТОВ «Салехард Скло» укладено Договір № СТ/2016-28-03/01 від 28.03.2016, Додаток № 1 від 28.03.2016 «Вимоги по якості на склобій змішаний», Додаток № 2 від 28.03.2016 «Вимоги по якості на склобій змішаний очищений», Додаток № 3 від 28.03.2016 «Вимоги по якості на склобій коричневий очищений», Додаткову угоду № 1 від 28.03.2016, Додаткову угоду № 2 від 08.04.2016, Додаткову угоду № 3 від 19.05.2016, Додаткову угоду № 4 від 23.05.2016, Додаток № 4 від 23.05.2016 «Вимоги по якості на склобій безбарвний очищений», Додаткову угоду № 4/1 від 27.05.2016, Додаткову угоду № 5 від 16.06.2016, Додаткову угоду № 6 від 27.07.2016, Додаткову угоду № 7 від 06.08.2016.

Відповідно до умов договору ТОВ «Салехард Скло» зобов`язалося поставити та передати у власність ПрАТ «Рокитнівський скляний завод» склобій в асортименті (Товар), а ПрАТ «Рокитнівський скляний завод» зобов`язалося прийняти його та належним чином розрахуватися.

На виконання умов договору ТОВ «Салехард Скло» передано у власність Позивача Товар на загальну суму 8 106 519,00 грн., в тому числі ПДВ 1 351 086,53 грн., що підтверджується видатковими накладними.

Розрахунки за поставлений товар проведені між сторонами в повному обсязі, про що зазначається контролюючим органом в Акті перевірки. Подальше використання придбаного товару у власній господарській діяльності здійснювалося шляхом його використання у виробничому процесі.

Як видно з матеріалів справи, між ПрАТ «Рокитнівський скляний завод» та ТОВ «Наіль» укладено Договір № 740 від 03.02.2014, Додаткову угоду № 1 від 05.03.2014, Додаткову угоду № 2 від 21.07.2014, Додаткову угоду № 3 від 01.08.2014, Додаткову угоду № 4 від 24.11.2014, Додаткову угоду № 5 від 11.02.2015, Додаткову угоду № 6 від 13.11.2015.

На виконання умов договору ТОВ «Наіль» передано у власність позивача Товару на загальну суму 1 001 543,10 грн., в тому числі ПДВ 166 923,85 грн., що підтверджується видатковими накладними.

Також, між ПрАТ «Рокитнівський скляний завод» та ТОВ «Праймгласс» укладено Договір поставки № СБ002 від 12.05.2015, Додаткову угоду № 1 від 15.05.2015, Додаток № 1 (Специфікацію № 1) від 15.05.2015, Додаток № 2 (Специфікацію № 2) від 05.06.2015, Додаток № 3 (Специфікацію № 3) від 15.06.2015, Додаток № 4 (Специфікацію № 4) від 07.07.2015, (том 1 а.с. 150-152).

Відповідно до умов договору ТОВ «Праймгласс» зобов`язалося поставити та передати у власність ПрАТ «Рокитнівський скляний завод» склобій в асортименті (Товар), а ПрАТ Рокитнівський скляний завод зобов`язалося прийняти його та належним чином розрахуватися.

Як видно з матеріалів справи, між ПрАТ «Рокитнівський скляний завод» та ТОВ «Гласстор» укладено Договір поставки № 2/СБ від 16.01.2015, Додаткову угоду № 1 від 16.01.2015, Додаток № 1 (Специфікацію № 1) від 16.01.2015, Додаток № 2 (Специфікацію № 2) від 02.02.2015, Додаток № 3 (Специфікацію № 3) від 09.04.2015.

Відповідно до умов договору ТОВ «Гласстор» зобов`язалося поставити та передати у власність ПрАТ «Рокитнівський скляний завод» склобій в асортименті (Товар), а ПрАТ «Рокитнівський скляний завод» зобов`язалося прийняти його та належним чином розрахуватися.

Як встановлено судом першої інстанції та матеріалами справи підтверджується, що за результатами проведеної планової виїзної документальної перевірки позивача з питань дотримання останнім податкового та іншого законодавства було складено Акт № 1105/17-00-14-01/00293462 від 25.04.2018, яким зафіксовано порушення податкового законодавства, зокрема, виявлено порушення позивачем:

- п. 44.1., п. 44.2. ст. 44, п.п. 134.1.1. п. 134.1. ст. 134, п.п. 140.4.2. п. 140.4., п. 140.5. ст. 140 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами та доповненнями), завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за 2017 рік на суму 10 820 777,00 грн.

- п. 198.1., п. 198.2., п. 198.3., п. 198.6. ст. 198, п. 200.1., п. 200.4., п. 201.10. ст. 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VI (із змінами та доповненнями), встановлено завищення податкових зобов`язань з податку на додану вартість на суму 712 440,00 грн. в т.ч. за лютий 2015 на суму 20 899,00 грн., за квітень 2015 на суму 151 779,00 грн., за травень 2015 на суму 78 488,00 грн., за липень 2015 на суму 415 450,00 грн., за грудень 2015 на суму 45 824,00 грн., та завищення від`ємного значення , що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в розмірі 1 416 223,00 грн. в т.ч. за грудень 2017 року.

- підпункту й) п.п. 141.4.1., п.п. 141.4.2. п. 141.4. ст. 141 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами та доповненнями): при виплаті доходу нерезиденту ООО «ЭМ ЭС СИ ЭС ДЖИ СИ СИ Рус», Російська Федерація за надані послуги, а саме установка, настройка і запуск в роботу пристрою система Large Band Trickness (LBP) для безконтактного вимірювання товщини і овальності виробів із скла (UTM+AMC+LBT) для контрольно-інспекційної машини марки М270РСІ, навчання персоналу Замовника згідно контракту № 06062017 від 06.06.2017, в ІІІ кварталі 2017 року не утримувало та не перераховувало в бюджет податок з доходу нерезидента за ставкою 15 відсотків в сумі 8 774,55 грн.

Згідно Акту перевірки, перевіркою встановлено, що до складу собівартості реалізованих ПрАТ «Рокитнівський скляний завод» товарів віднесено собівартість склобою придбаного у ТОВ «Салехард Скло» (), ТОВ «Наіль» (), ТОВ «Праймгласс» () та ТОВ «Гласстор» ().

Не погодившись з висновком Акту перевірки № 1105/17-00-14-01/00293462 від 25.04.2018 року, позивачем було надіслано відповідачу Заперечення № 01- 03/1092 від 04.05.2018 на акт перевірки № 1105/17-00-14-01/00293462 від 25.04.2018 (т.1 а.с 122-136).

За результатами розгляду заперечень позивача 17.05.2018 ГУ ДФС у Рівненській області було надіслано на адресу позивача Лист № 4053/10/17-00-14-01 від 16.05.2018 - відповідь на заперечення згідно якого висновки акту перевірки залишено без змін.

За результатами розгляду заперечень, відповідачем було прийнято: податкове повідомлення-рішення Форми «П» № від 18.05.2018, згідно якого ПрАТ «Рокитнівський скляний завод» зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток в розмірі 10 820 777, 00 грн (т. 1 а.с. 20), податкове повідомлення-рішення Форми «Р» № від 18.05.2018, згідно якого ПрАТ «Рокитнівський скляний завод» збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість, в розмірі 691 541,00 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями 172 885,25 грн (т. 1 а.с. 21), податкове повідомлення-рішення Форми «В4» № від 18.05.2018 згідно якого ПрАТ «Рокитнівський скляний завод» зменшено розмір від`ємного значення суми ПДВ, в розмірі 1416223,00 грн (т. 1 а.с. 22) та податкове повідомлення-рішення Форми «Р» № від 18.05.2018 згідно якого ПрАТ «Рокитнівський скляний завод» збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток іноземних юридичних осіб, в розмірі 8 774,55 грн., крім того, за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 2 193,64 грн (т. 1 а.с. 24).

Позивач, вважаючи протиправними податкові повідомлення - рішення, звернувся до суду з даним позовом.

Ухваленим рішенням, суду першої інстанції 24 січня 2019 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Рівненській області форми «П» від 18.05.2018 №, в частині зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на суму 10648607,11 грн. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Рівненській області форми «Р» від 18.05.2018 №. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Рівненській області форми «В4» від 18.05.2018 №.

У задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Рівненській області форми «Р» від 18.05.2018 № - відмовлено.

Апелянт - ПАТ «Рокитнівський скляний завод» не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми «Р» № від 18.05.2018.

Згідно ч.1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Тому при апеляційному перегляді цієї справи, суд апеляційної інстанції надає правову оцінку лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог, які оскаржує позивач.

Колегія суддів, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про обґрунтованість та правомірність висновків суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України.

Відповідно до підпункту 141.4.1. пункту 141.4. ст. 141 Податкового кодексу України, доходи, отримані нерезидентом із джерелом їх походження з України, оподатковуються в порядку і за ставками, визначеними цією статтею.

Як встановлено судом та зазначено контролюючим органом в Акті перевірки, при виплаті доходу нерезиденту ООО «ЭМ ЭС СИ ЭС ДЖИ СИ СИ Рус», Російська Федерація, ПрАТ «Рокитнівський скляний завод» в ІІІ кварталі 2017 року не утримувало та не перераховувало в бюджет податок з доходу нерезидента за ставкою 15 відсотків в сумі 8 774,55 грн., чим порушено вимоги частини й) підпункту 141.4.1, підпункту 141.4.2. пункту 141.4. статті 141 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами та доповненнями).

06.06.2017 між ПрАТ «Рокитнівський скляний завод» та ООО «ЭМ ЭС СИ ЭС ДЖИ СИ СИ Рус», Російська Федерація, укладено Контракт № 06062017 від 06.06.2017.

Предметом Контракту є виконання робіт по встановленню, налагодженню і запуску в роботу пристрою система Large Band Trickness (LBP) для безконтактного вимірювання товщини і овальності виробів із скла (UTM+AMC+LBT) для контрольно-інспекційної машини марки М270РСІ, навчання персоналу.

На виконання умов контракту нерезидентом ООО «ЭМ ЭС СИ ЭС ДЖИ СИ СИ Рус», Російська Федерація, надані послуги, а саме: установка, настройка і запуск в роботу пристрою система Large Band Trickness (LBP) для безконтактного вимірювання товщини і овальності виробів із скла (UTM+AMC+LBT) для контрольно-інспекційної машини марки М270РСІ, навчання персоналу Замовника на загальну суму 1 935,00 євро / 56 201,13 грн., згідно акту виконаних робіт б/н від 21.06.2017, що у відповідності до підпункту й) підпункту 141.4.1. пункту 141.4. статті 141 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами та доповненнями) підпадають під визначення доходів отриманих нерезидентом із джерелом їх походження з України.

Позивачем перераховано нерезиденту ООО «ЭМ ЭС СИ ЭС ДЖИ СИ СИ Рус», Російська Федерація, за надані послуги валютні кошти в сумі 1 935,00 євро / 56 201,13 грн.

Підпунктом 141.4.2. пункту 141.4. ст. 141 Податкового кодексу України, передбачено, що резидент або постійне представництво нерезидента, що здійснюють на користь нерезидента або уповноваженої ним особи (крім постійного представництва нерезидента на території України) будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом від провадження господарської діяльності (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в національній валюті), утримують податок з таких доходів, зазначених у підпункті 141.4.1 цього пункту, за ставкою в розмірі 15 відсотків (крім доходів, зазначених у підпунктах 141.4.3 - 141.4.6 та 141.4.11 цього пункту) їх суми та за їх рахунок, який сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачено положеннями міжнародних договорів України з країнами резиденції осіб, на користь яких здійснюються виплати, що набрали чинності.

Згідно статті 20 «Інші доходи» Угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про уникнення подвійного оподаткування доходів і майна та попередження ухилень від сплати податків (дата підписання: 08.02.95 р., дата ратифікації: 06.10.95 р., дата набрання чинності для України: 03.08.99 р.), види доходів, які виникають з джерел у Договірній Державі і про які не йдеться у попередніх статтях цієї Угоди, можуть оподатковуватись у цій Державі.

Однак такі виплати можуть також оподатковуватися у тій Договірній Державі, в якій вони виникають і відповідно до законодавства тієї Держави.

Вказані положення міжнародних договорів не можуть трактуватися як такі, що надають платнику податку право вибору, в якій саме з двох договірних держав буде здійснюватися оподаткування доходу.

При цьому, країна резиденції особи, що одержує інші доходи, також має право на оподаткування таких доходів за ставками свого внутрішнього законодавства, з урахуванням податку, сплаченого в країні, що є джерелом доходу, згідно положень статті 22 Конвенції щодо усунення подвійного оподаткування.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08.08.2018 у справі № 2а/0470/16682/11.

Об`єктом оподаткування відповідно до пп. 134.1.3. п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України є дохід (прибуток) нерезидента, що підлягає оподаткуванню згідно з пунктом 141.4 статті 141 цього Кодексу, з джерелом походження з України.

Отже, валютні кошти перераховані позивачем згідно контракту на користь нерезидента ООО «ЭМ ЭС СИ ЭС ДЖИ СИ СИ Рус», Російська Федерація, є об`єктом оподаткування у вигляді доходу (прибутку) нерезидента з джерелом походження з України, що підлягає оподаткуванню згідно п. 141.4. ст. 141 Податкового кодексу України.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивачем при виплаті доходу нерезиденту ООО «ЭМ ЭС СИ ЭС ДЖИ СИ СИ Рус», Російська Федерація, за надані послуги в ІІІ кварталі 2017 року не утримано та не перераховано в бюджет податок з доходу нерезидента за ставкою 15 відсотків в сумі 8 774,55 грн., чим порушено вимоги пп. й) пп. 141.4.1., пп. 141.4.2. п. 141.4 ст. 141 Податкового кодексу України.

Посилання скаржника на інформаційний лист від 28.01.2018 №02/2019 (т. 5 а.с. 228) нерезидентом ООО «ЭМ ЭС СИ- ЭС ДЖИ СИ СИ Рус» колегія суддів не бере до уваги, позаяк з огляду на те, що «країна резиденції особи, що одержує інші доходи, також мас право на оподаткування таких доходів за ставками свого внутрішнього законодавства, з урахуванням податку, сплаченого в країні, що є джерелом доходу», згідно положень статті 22 Конвенції між Урядом України та Урядом Російської Федерації про уникнення подвійного оподаткування доходів і майна та попередження ухилень від сплати податків.

Окрім того, на переконання колегії суддів даний лист нерезидента є непереконливим доказом та не може свідчити про нарахування та сплату податків в Російській Федерації за наслідками контракту.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Рокитнівський скляний завод» залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24 січня 2019 року у справі №1740/2063/18 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя Д. М. Старунський
судді В. М. Багрій
В. Я. Качмар
Повне судове рішення складено 25.06.2019