Справа № 2340/4356/18
Суддя: Шурко Олег Іванович
Дата ухвалення: 2019-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2340/4356/18 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Гаращенко В.В. Суддя-доповідач Шурко О.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Кузьменка В.В.,

при секретарі Коцюбі Т.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2019 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімагроекспорт" до Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Хімагроекспорт" звернулось до суду з позовною заявою до головного управління ДФС у Черкаській області, в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 08.06.2018 року №;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 11.06.2018 року № .

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2019 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погодившись з цим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позову в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як свідчать матеріали справи, товариство з обмеженою відповідальністю "Хімагроекспорт" зареєстроване як юридична особа 02.03.2015, ідентифікаційний код 39669736 та є платником податку на додану вартість.

У період з 28.12.2017 по 12.01.2018 на підставі наказу ГУ ДФС у Черкаській області від 04.12.2017 №2024, направлень на перевірку №1987/23-00-14-0106 від 22.12.2017, №1988/23-00-14-0806 від 22.12.2017 та №1957/23-00-13-0410 від 18.12.2017, виданих ГУ ДФС у Черкаській області проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ "Хімагроекспорт", податкового, валютного та іншого законодавства за період з 02.03.2015 по 30.09.2017.

За результатами перевірки складено акт від 19.01.2018 № 18/23-00-14-0807/39669736 "Про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ "Хімагроекспорт" , податкового, валютного та іншого законодавства за період з 02.03.2015 по 30.09.2017".

Розглянувши подані позивачем заперечення, відповідачем прийнято рішення про проведення відповідно до пп. 78.1.5 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України документальної позапланової виїзної перевірки. Про відповідне рішення позивача повідомлено листом № 5085/23-00-14-0814/ від 02.02.2018.

У період з 07.02.2018 по 08.05.2018 на підставі наказів ГУ ДФС у Черкаській області від 06.02.2018 року №229, від 12.02.2018 №247, від 03.05.2018 №845, від 05.05.2018 №876 відповідно до пп. 78.1.5 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ "ХІМАГРОЕКСПОРТ" з питань які зазначені у запереченнях від 26.01.2018 №151/26-01.

За результатами перевірки складено акт №195/23-00-14-0807/39669736 від 16.05.2018.

Вказаним актом перевірки зафіксовано порушення позивачем вимог податкового законодавства, зокрема:

- вимог ст.1, ч. 1 ст.9 Закону України від 16.07.1999 №996 - XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", п.44.1 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПКУ, п. 11 п. 19 ПСБО № 16, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 9 530 627 грн.. у т.ч. за 2015 рік на суму 201651 грн., за 1 квартал 2016 року на 1947405 грн., за півріччя 2016 року на суму 4012485 грн., за 3 квартал 2016 року на суму 4374908грн., за 2016 рік на суму 4382809 грн., за 1 квартал 2017 року на суму 33882 грн., за півріччя 2017 року на суму 104798 грн., за 3 квартали 2017 року на суму 4946167 грн.;

- вимог ст. 44, п. 198.1, п.198.3, п. 198.5, п.198.6, ст.198 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VI зі змінами, Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.11.2013 №678, ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", від 16.07.1999 №996 - XIV (з змінами та доповненнями), п.1, п.п.2.1 п.2 положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 11 276 417 грн. у т.ч. за липень 2015 на суму 36685 грн., за серпень 2015 на суму 3628 грн., за вересень 2015 на суму 87611 грн., за жовтень 2015 на суму 58751 грн., за листопад 2015 на суму 37380 грн., за березень 2016 року на суму 2163783 грн., за квітень 2016 року на суму 2036999 грн., за травень 2016 на суму 203668 грн., за червень 2016 на суму 53865 грн., за вересень 2016 на суму 402693 грн., за жовтень 2016 на суму 8779 грн., за березень 2017 на суму 37647 грн., за квітень 2017 на суму 78796 грн., за червень 2017 на суму 412 грн., за липень 2017 на суму 364 грн., за серпень 2017 на суму 410 грн., за вересень 2017 на суму 6064945 грн.

- вимог п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VI в результаті чого порушено терміни реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних до 15 календарних днів з податком на додану вартість в сумі 250 грн. та не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні з податку на додану вартість в сумі 686832 грн.

На підставі вказаного акту перевірки Головним управлінням ДФС у Черкаській області прийнято:

- податкове повідомлення-рішення від 08.06.2018 № про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств в розмірі 11 860 920,00 грн., в тому числі сума основного зобов`язання 9 529 066,00 грн., та штрафна (фінансова) санкція - 2 331 854,00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 11.06.2018 № про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 14 093 351,00 грн., в тому числі сума основного зобов`язання 11 274 681,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 2 818 670,00 грн.

Відповідачем враховано заперечення платника податків та додані ним документи, на підтвердження правомірності формування витрат та податкового кредиту в частині оплати послуг мобільного зв`язку. Вказані обставини знайшли своє відображення при розгляді заперечень, про що позивача повідомлено листом від 07.06.2018 №24032/23-00-14-0814 "Про розгляд заперечень".

Отже, описане в акті перевірки порушення в цій частині, враховано при розгляді заперечення на акт перевірки та не включено до спірних податкових повідомлень-рішень, а відтак, обставини вказаного порушення не входять до предмету доказування у даній справі.

За результатами процедури адміністративного оскарження вказані податкові повідомлення-рішення залишено без змін рішенням ДФС України від 21.08.2018 №27070/6199-99-11-01-01-25.

Вважаючи податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов зазначив, що позивач правомірно відобразив у складі податкового кредиту суми податку на додану вартість та витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток за господарськими операціями з контрагентами на підставі належним чином оформлених останнім первинних бухгалтерських документів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, аргументуючи свою позицію наступним.

Як свідчать матеріали справи, позивач у перевірений період відобразив придбання в податковому обліку та придбав у контрагентів:

- ТОВ "ТАРІНГ-ГРУП" на підставі договору про виконання робіт №02/04/17 від 01.04.2017, предметом якого є фасування мінеральних добрив у квітні 2017 року на суму 3408027,68 грн. в т.ч. ПДВ 568004,62 грн.;

- ТОВ "TAC КОМЕРС" на підставі договору поставки №01/09/17 від 01 вересня 2017 року у вересні 2017 року предметом якого є придбання мінеральних добрив, амофосу та діамофосу на загальну суму 6 766 491,60 грн., яка не визнається податковим органом в частині 296640,40 грн., в т.ч. ПДВ 49440 грн.;

- ТОВ "ТД АГРОЕКСПО" згідно договору поставки мінеральних добрив у вересні 2017 року на підставі видаткових накладних №РП0000290/1, №РП0000290/2, №РП0000290/3, №РП0000290/4, №РП0000290/5 від 27 вересня 2017 року на суму 1756461,60 грн. в т.ч. ПДВ 292743,60 грн.

- ТОВ "КВІНТХІМЕКСПОРТ" послуг із фасування мінеральних добрив згідно договору про виконання робіт №01/02/17 від 01 лютого 2017 року та договору поставки мінеральних добив №33/02/17 від 21.02.2017 на суму 8 702 932,31 грн., яка не визнається податковим органом на суму 5 592 942 грн., в т.ч. ПДВ 932157 грн.;

- ТОВ "ІМІДА ГРАНД" про надання послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом згідно договору №47/07 від 01 липня 2015 року в липні-вересні 2015 року та про виконання робіт з фасування добрив №09/07 від 01 липня 2015 року на суму 954590 грн. в т. ч. ПДВ 159098,40 грн.

- ТОВ "МАЙКОН КОМПАНІ" про надання послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом згідно договору №10/10 від 01 жовтня 2015 року в жовтні 2015 року та про виконання робіт з фасування добрив №11/10 від 01 жовтня 2015 року на загальну суму 93806 грн. в т. ч. ПДВ 15634,40 грн.;

- ТОВ "УКР-АГРО-РОСТ" про придбання водного аміаку згідно договору №1209 від 21 вересня 2015 року на суму 129500 грн. в т.ч. ПДВ 21583,33 грн.;

- ТОВ "РІДЖВЕЙ ХІМКОМПАНІ" згідно договорів поставки мінеральних добрив та виконання робіт на загальну суму 28832549,88 грн., в т.ч. ПДВ 4805424,98 грн.;

- ТОВ "КЛІФТОН" згідно договору від 01.11.2015 №1/11/15 про надання послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом на суму 166440 грн., в т.ч. ПДВ 27740 грн.;

- ТОВ "МЕЙН ЛАЙН ТРАНС" згідно договору від 01.04.2016 №1/04/16 про надання послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом на суму 269680 грн. в т.ч. ПДВ 44946,67 грн.;

- ТОВ "ПРОТОНН ЛТД" згідно договору №1/05/16 від 01 травня 2016 року про надання послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом на суму 116500 грн., в т.ч. ПДВ 19416,67 грн.;

- ТОВ "БАЛАНАЙ" згідно договору поставки мінеральних добрив №0917-1 від 20.09.2017 на суму 5012935,20 грн., в т.ч. ПДВ 835489,20 грн.;

- ТОВ "ВАСИЛЬКІВ ТРЕЙД" згідно договору поставки мінеральних добрив на суму 1786512 грн., в т.ч. ПДВ 247752 грн.;

- ТОВ "ТД "БЕЗ МЕЖ" згідно договору поставки мінеральних добрив від 12 вересня 2017 року № 12-09/2017 на суму 10012227 грн., в т.ч. ПДВ 1668713 грн.;

- ТОВ "ІНТРЕЙД КОМПАНІ" згідно договору поставки мінеральних добрив від 01 вересня 2017 року №09/28 на загальну суму 4564351,62 грн., в т.ч. ПДВ 760725,30 грн.;

- ТОВ "УКРПРОМ-РЕЗЕРВ" згідно договору поставки мінеральних добрив від 01 вересня 2017 року №09/30 на загальну суму 3 553 671 грн., в т.ч. ПДВ 592 278,50 грн.

Факт виконання договірних зобов`язань сторонами підтверджується зареєстрованими податковими накладними, видатковими накладними, актами прийому-передачі товарів (наданих послуг), рахунками-фактурами, товарно-транспортними накладними, які дослідженні в ході судового розгляду спору.

Позивач оплатив вартість товарів та послуг, що підтверджується виписками з банківського рахунку позивача.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно підпункту 134.1.1 пункту 134.1 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування податком на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу (п.135.1 ст. 135 ПК України).

Податок нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною статтею 136 цього Кодексу, від бази оподаткування, визначеної згідно зі статтею 135 цього Кодексу (п.137.1 ст. 137 ПК України).

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України (в редакції станом на час здійснення спірної господарської операції) право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 цієї статті передбачено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Абзацом першим пункту 198.6. статті 198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пункт 201.8 вказаної статті передбачає, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Відповідно до першого та другого абзаців пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Зі змісту статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 №996-ХІ (надалі - Закон України № 996-ХІ) (в редакції станом на час здійснення спірної господарської операції) випливає, що первинний документ - це будь-який документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток підприємств та податку на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків та визначення бази оподаткування податком на прибуток підприємств.

Законодавством не визначений вичерпний перелік документів, які можуть вважатися первинними, відтак таким, що підтверджують проведення господарської операції і на підставі яких формується звітність. Відсутність деяких реквізитів в одному з первинних документів не робить автоматично господарську операцію такою, що не відбулася.

Частинами 1, 2 статті 9 Закону України №996-ХІ встановлені вимоги до первинного документу та визначена сфера застосування первинного документу. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Доводи податкового органу, зокрема, полягають у тому, що господарські операції позивача із контрагентами є безтоварними та такими, що не мають економічного змісту, а носять лише документально оформлений характер з метою формування витратної частини у фінансовій звітності та податкового кредиту у деклараціях із ПДВ від підприємств із ознаками фіктивності.

Колегія суддів зауважує, що на підтвердження фактів виконання договірних зобов`язань між позивачем та його контрагентами товариством надані всі необхідні докази, що підтверджується зареєстрованими податковими накладними, видатковими накладними, актами прийому-передачі товарів (наданих послуг), рахунками-фактурами, товарно-транспортними накладними, які досліджені в ході судового розгляду даної справи.

Також позивач оплатив вартість товарів та послуг, що підтверджується виписками з банківського рахунку позивача, що засвідчує факт зміни майнового стану.

Однією із підстав, відповідно із якою апелянт пов`язує донарахування податкових зобов`язань, є опрацювання податкової інформації щодо відсутності трудових ресурсів, неподання звітності та відомостей про формування податкового кредиту.

Серед обов`язків платника податків, визначених ст. 16 ПК України, відсутній обов`язок із здійснення контролю за дотриманням його контрагентом податкової дисципліни.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що податкове законодавство не містить в собі таких підстав для збільшення платнику податків грошового зобов`язання з податку на прибуток, як наявністю висновку посадової особи податкового органу щодо ознак «фіктивності» контрагента, а фактичність господарських операцій позивача з контрагентом підтверджується належними первинними документами, оцінку яким було надано судом.

Щодо позиції відповідача про ненадання позивачем до перевірки у повній мірі всіх фінансово-господарських документів, то наведені податковим органом недоліки не є істотними та такими, що нівелюють правове значення первинного документа та реальність господарської операції.

Позивачем вжито заходів щодо відновлення первинних бухгалтерських та фінансово-господарських документів по взаємовідносинах із вказаними суб`єктами господарювання, які надані на письмові вимоги відповідача листом №179/07-05 від 07.05.2018.

Більш того, за результатами експертного дослідження сформований висновок експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Черкаського відділення від 23 серпня 2018 року №572/1-23, відповідно до якого встановлено, що документально та нормативно не підтверджуються висновки акту №195/23-001400807/39669736 від 16.05.2018 "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Хімагроекспорт" , з питань, які зазначені у запереченнях від 26.01.2018 №151/26091", з врахуванням документів оформлених від імені вищеперелічених контрагентів.

З огляду на зазначене, суд погоджується з доводами позивача, що надані фінансово-господарські документи дають змогу встановити фактичне здійснення господарських операцій, оскільки ці господарські операції мали реальну господарську ціль - забезпечення діяльності позивача та досягнення його мети - отримання прибутку. Товари та послуги отримані від контрагентів мали реальний і товарний характер та були використані в межах господарської діяльності в оподатковуваних операціях. Зазначене підтверджується обставинами, викладеними вище і документами, які досліджені в ході судового розгляду спору.

Також колегія суддів зауважує, що матеріалах адміністративної справи відсутній вирок суду, який набрав законної сили, та яким встановлено здійснення господарських операцій між позивачем та названими контрагентами з метою, яка порушує публічний порядок, вчинення господарських операцій з метою, що суперечать інтересам держави і суспільства, так само і ухилення від сплати податків за наслідками виконання господарських зобов`язань з боку позивача. Відсутні також докази дослідження в ході слідства епізоду наявності змови позивача з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з метою зменшення податкових зобов`язань, вказаний епізод судом не перевірявся і рішення з цього приводу судом не прийнято.

У постанові Верховного Суду від 27.02.2018 у справі №802/1853/16-а висловлено правову позицію, відповідно до якої факт наявності вироків, ухвалених на підставі угод у кримінальному провадженні, не дає підстав для автоматичного висновку про нереальність господарських операцій, внаслідок чого є нагальна необхідність перевіряти доведеність кожного податкового правопорушення.

Крім того твердження відповідача щодо відсутності у позивача товарно-транспортних накладних щодо окремих контрагентів суд вважає необґрунтованим, оскільки наявність чи відсутність останніх у товариства є лише дотриманням чи не дотримання правил перевезень автомобільним транспортом, що не пов`язані з дотриманням вимог податкового законодавства і не впливає на визначення податкових зобов`язань.

Суд критично оцінює наявність у відповідача податкової інформації, що у перелічених контрагентів відсутні трудові ресурси, складські приміщення, відсутнє власне чи орендоване нерухоме майно, суб`єкт господарювання відсутній за податковою адресою, виявленою не відповідністю придбаних та реалізованих товарів, робіт, послуг. Адже укладення трудового договору не є єдиним способом залучення фізичних осіб до вчинення необхідних дій в процесі виконання поставки; податкове законодавство не ставить право платника на податковий кредит в залежності від того, за рахунок яких ресурсів (власних або залучених) здійснюється поставка товарів постачальником. Відсутність власних приміщень не виключає можливості їх оренди.

В свою чергу, на момент укладення договорів та проведення господарських операцій контрагенти позивача зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, зареєстровані платниками податків, банкрутами не визнавались.

з огляду на принцип персональної відповідальності платника податку, право на формування податкового кредиту не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами. Платника податку не може бути позбавлено права на формування податкового кредиту з податку на додану вартість за відсутності доказів його залучення до протиправної діяльності, яка свідчить про незаконність такого формування, при цьому платник податку не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його контрагентами, якщо платник податку на додану вартість не знав про такі зловживання та не міг про них знати.

Суд зауважує, що податковий орган не надав доказів на підтвердження того, що позивач діяв без належної обачності та обережності і йому мало бути відомо про порушення, які допустив контрагент, а також не зазначено інших доводів, які могли б свідчити про наявність обставин, що виключають обґрунтованість включення позивачем до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість за господарськими операціями з наведеними контрагентами.

Стосовно позиції податкового органу щодо заниження податкових зобов`язань на суму 685 097 грн., колегія суддів зазначає наступне.

За даними оборотно-сальдової відомості ТОВ "Хімагроекспорт" за 3 квартал 2017 року по рахунку 281 "Товари на складі" станом на 30.09.2017 на балансі товариства обліковуються залишки товарно- матеріальних цінностей на суму 3425482,76 грн.

Однак, перевірка позивача проводилась у період з 07.02.2018 по 08.05.2018 і відповідачем не надано до матеріалів справи інвентаризаційного опису, оформленого ТОВ "Хімагроекспорт" на підтвердження нестачі товарно- матеріальних цінностей на суму 3425482,76 грн. станом на момент перевірки платника податку.

Всупереч наведених вимог Податкового кодексу України в акті перевірки взагалі відсутнє посилання на будь-яку інвентаризацію товаро матеріальних цінностей, що обліковуються на балансі ТОВ "Хімагроекспорт", що є свідченням незаконності тверджень про заниження позивачем податкових зобов`язань на суму 685 097 грн.

Враховуючи зазначене, позивач правомірно відобразив у складі податкового кредиту суми податку на додану вартість та витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток за господарськими операціями з контрагентами на підставі належним чином оформлених останнім первинних бухгалтерських документів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних пинципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: Шурко О.І.

Судді: Василенко Я.М.

Кузьменко В.В.