Справа № 2а-1394/12/0970
Суддя: Хохуляк В.В.
Дата ухвалення: 2019-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

18 червня 2019 року

Київ

справа №2а-1394/12/0970

адміністративне провадження №К/9901/8457/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Хохуляка В.В.,

суддів - Бившевої Л.І., Гончарової І.А.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.06.2012 (суддя - Мигалюк Ю.В.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.04.2015 (головуючий суддя - Старунський Д.М., судді: Гінда О.М., Кушнерик М.П.) у справі № 2а-1394/12/0970 за позовом Івано-Франківського обласного державного об`єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості до Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

встановив:

Івано-Франківське обласне державне об`єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості до звернулося до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області (далі - ДПІ у м. Івано-Франківську) від 24.01.2012 №.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.06.2012, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.04.2015, позовні вимоги задоволено.

Не погодившись з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, ДПІ у м. Івано-Франківську оскаржила їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.06.2012, ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.04.2015 та прийняти у справі нове рішення про відмову у задоволенні позову повністю.

В обґрунтування своїх вимог ДПІ у м. Івано-Франківську посилається на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, зокрема, підпунктів 7.4.1, 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», статті 198 Податкового кодексу України.

Так, відповідач зазначає, що до перевірки позивачем було надано документи, на підставі яких в бухгалтерському та податковому обліку відображено операції з придбання товару, зокрема: договори поставки з доповненнями; специфікації; видаткові накладні, податкові накладні. Розрахунки з контрагентами за поставлений товар здійснювалися в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника. З метою підтвердження відомостей про поставки, зазначені в деклараціях позивача, ДПІ у м. Івано-Франківську було направлено запити щодо проведення зустрічних звірок контрагентів, у відповідь на які отримано матеріали від інспекцій за місцем реєстрації контрагентів, в яких викладено висновки про порушення контрагентами позивача податкової дисципліни, відсутність у них необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності, що свідчить про відсутність реального вчинення господарських операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей від спірних постачальників та їх подальше використання в господарській діяльності. Крім того, зазначає, що перевіркою встановлено факт віднесення позивачем до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість за вересень 2011 року в розмірі 69883,00 грн. по операціях з ТОВ «Космонава Україна», які не підтверджені на дату проведення перевірки оригіналами податкових накладних.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами попередніх інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як з`ясовано судами попередніх інстанцій, ДПІ у м. Івано-Франківську проведена виїзна планова перевірка позивача з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання вимог валютного законодавства за період з 01.07.2010 по 30.09.2011.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 10.01.2012 № 132/23-2/00375409, в якому, зокрема, відображено висновок про порушення позивачем підпунктів 7.2.3, 7.2.6 пункту 7.2; підпунктів 7.4.1, 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», пунктів 198.3, 198.6 статті 198; пунктів 201.1, 201.4 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягав сплаті до бюджету в сумі 2595087,00 грн., у зв`язку з неправомірним включенням до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених в ціні придбаних товарно-матеріальних цінностей у ПП «Лєсік & Т», ПП «ВТК «Бєлтранс», ТОВ «Торін Альянс», ТОВ «Рівенто Ассет», ТОВ «Лейтон Груп», ТОВ «Космонава Україна» з огляду на непідтвердження реального характеру здійснених господарських операцій.

Обґрунтовуючи свою позицію, відповідач посилався на результати контрольних заходів щодо постачальників позивача, де вказано про відсутність у них в достатній кількості майна, основних фондів та трудових ресурсів, необхідних для провадження фактичної господарської діяльності та виконання договірних зобов`язань перед контрагентами, що свідчить про те, що діяльність підприємств-постачальників позивача спрямована на здійснення операцій пов`язаних з наданням податкової вигоди третім особам, не набуття належним чином цивільної право-дієздатності. Наведені обставини стали підставою для висновку про відсутність реального вчинення господарських операцій з отримання товарно-матеріальних цінностей від спірних постачальників та їх подальше використання в господарській діяльності.

На підставі названого акту перевірки, ДПІ в м. Івано-Франківську прийнято податкове повідомлення-рішення від 24.01.2012 № , згідно з яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 2595087,00 грн. за основним платежем та 1075610,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодилась колегія апеляційного суду, виходив з того, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують, що господарські операції по придбанню позивачем товарно-матеріальних цінностей у спірних контрагентів є реальними, фактично відбулися, у зв`язку з чим прийняття відповідачем оскаржуваного податкового повідомлення-рішення є неправомірним.

Як визначено у підпункті 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» передбачено, що податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації.

Датою виникнення права платника податку на податковий кредит, відповідно до підпункту 7.5.1 пункту 7.5 статті 7 вказаного Закону, вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Згідно підпунктом 7.2.6 пункту 7.2 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту.

Підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» встановлено, що не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв`язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Аналогічні норми визначено і чинним з 01.01.2011 Податковим кодексом України.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Таким чином, підставою для виникнення у платника права на податковий кредит з податку на додану вартість є факт реального здійснення операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей та послуг з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а також оформлення відповідних операцій належним чином складеними первинними документами, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, між позивачем та ПП «Лєсік & Т» укладено договір поставки № 18/06 ЛИ від 21.06.2010, відповідно до умов якого та специфікацій до нього за № 4 від 06.07.2010, № 5 від 09.07.2010, № 7 від 12.07.2010, № 8 від 20.07.2010 ПП «Лєсік & Т» поставило об`єднанню в липні 2010 року ячмінь фуражний українського походження - врожай 2010 року та горох фуражний українського походження врожай 2010 року (специфікація № 6 від 12.07.2010 року). Поставка товару здійснювалася на умовах EXW: Херсонський морський торгівельний порт. Поставлений товар в день його одержання та в місці поставки позивач передавав на підставі договору комісії № 01/08-КР від 03.07.2009 року та актів прийому-передачі комісіонеру ТОВ «Ростзернопродукт»(м. Одеса).

Виконуючи умови договору комісії ТОВ «Ростзернопродукт» за дорученням позивача уклало зовнішньоекономічний контракт № RZP-VEG-1607-В від 16.07.2010 та здійснило відвантаження товарів на експорт нерезиденту «VEGA &РARTNERS LLP»(27/28 Eastcastele str. London W1W8DH United Kindom). За результатами виконання доручення ним були надані позивачу звіти комісіонера, що підтверджує факт придбання позивачем ячменю та гороху від ПП «Лєсік & Т» та наступний її продаж на експорт і фактичну наявність вказаного товару, що був використаний у підприємницькій діяльності.

26.05.2010 ПП «ВТК «БЕЛТРАНС» уклало договір поставки з позивачем № 26/05, за яким відповідно до специфікацій до нього за № 2 від 06.12.2010, № 3 від 13.07.2010 ПП «ВТК «БЕЛТРАНС» поставило позивачу в грудні 2010 року олію соняшникову нерафіновану 1-го сорту. Поставка товару здійснювалася на умовах EXW: склад TOB «Херсонес», м. Херсон. Поставлений товар в день його одержання та в місці поставки об`єднання передало на підставі договору комісії № 2/К від 06.12.2010, актів прийому-передачі від 29.12.2010 № 1 та № 2 комісіонеру - ТОВ «Кубагро» (м. Біляєвка Одеської обл.).

Виконуючи умови договорів комісії ТОВ «Кубагро» уклало зовнішньоекономічні контракти № AG114/326-10 від 07.12.2010, № АП114/330-10 від 10.12.2010 за дорученням позивача та здійснило відвантаження товарів на експорт нерезиденту ADE AG (9 ALPENSTRASSE. 6300 ZUG, SWITZERLAND TAX IDENTIFICATION) згідно ВМД від 10.01.2011 № 000078 та № 000081. За результатами виконання доручення ТОВ «Кубагро» надано позивачу звіт комісіонера від 14.02.2011 № 1. Таким чином, підтверджується фактичне придбання товару та його реалізація.

15.08.2011 ТОВ «Торін Альянс» уклало договір купівлі-продажу з позивачем № 15/08-11, відповідно до якого передало у власність позивача обладнання- тунель для сушки пляшок автоматична ротаційна етикувальна установка (вузол 1), автоматична ротаційна етикувальна установка (вузол 2), автоматична ротаційна етикувальна установка (вузол 3), автоматична ротаційна етикувальна установка (вузол 4) та автомат укладання пляшок в гофрокоробки., які використовуються для виробництва лікеро-горілчаної продукції).

08.09.2011 ТОВ «Лейтон груп» уклало договір купівлі-продажу обладнання з Івано-Франківським обласним державним об`єднанням спиртової та лікеро-горілчаної промисловості № 37, відповідно до якого ТОВ «Лейтон груп» передає у власність позивачу гофрокороба по вазі палетообмотувальний автомат.

16.08.2011 ТОВ «Рівенто Ассет» уклало договір купівлі-продажу обладнання з Івано-Франківським обласним державним об`єднанням спиртової та лікеро-горілчаної промисловості № 82. Відповідно до умов даного договору ТОВ «Рівенто Ассет» передає у власність позивача обладнання для виробництва лікеро-горілчаної продукції, яке позивачем одержано у власність товар, а у ТОВ «Космонава Україна» позивачем придбано комплекти етикеток.

На виконання даних договорів виписано видаткові та податкові накладні, згідно актів прийому-передачі товари отримані.

Оцінивши подані платником докази за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що ці документи оформлені з дотриманням вимог чинного законодавства, містять необхідні для цілей оподаткування відомості про зміст та обсяг розглядуваних операцій.

Щодо посилань податкового органу на ненадання на перевірку оригіналів податкових накладних по операціях з ТОВ «Космонава України», як на підставу для неправомірність формування податкового кредиту, слід зазначити, що положення статей 11, 71, 86 Кодексу адміністративного судочинства України зобов`язують суд вжити заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, запропонувати сторонам подати докази на підтвердження своєї правової позиції, у разі необхідності витребувати докази з власної ініціативи, всебічно, повно та об`єктивно оцінити наявні у справі докази тощо.

Суд не може обмежити право платника довести в судовому процесі обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, поданням виключно тих доказів, що надавались ним під час проведення податкової перевірки.

Право надавати заперечення щодо висновків контролюючого органу та долучати до матеріалів справи докази на підтвердження таких заперечень надається платнику як на усіх стадіях податкового контролю, так і на стадіях судового процесу, на яких допускається подання учасником процесу нових доказів.

Відповідачем, у свою чергу, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені наданими позивачем документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться у цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

Не подано відповідачем і належних доказів на підтвердження недобросовісності позивача як платника податку на додану вартість або можливої фіктивності його постачальника, не наведено будь-яких доводів щодо здійснення Івано-Франківським обласним державним об`єднанням спиртової та лікеро-горілчаної промисловості розглядуваної операції за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект тощо.

На момент здійснення спірних господарських операцій позивач та його постачальник були належним чином зареєстровані як юридичні особи та платники податку на додану вартість, установчі документи недійсними в судовому поряду не визнавались.

Також судові інстанції обґрунтовано не взяли до уваги посилання відповідача на наявну в нього податкову інформацію щодо постачальників позивача як на підставу для відмови в задоволенні позову, правомірно не взято до уваги судами попередніх інстанцій, оскільки податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку від дотримання його контрагентами податкової дисципліни та правильності ведення ними податкового або бухгалтерського обліку, зокрема, від фактичної сплати контрагентами податків до бюджету, від перебування постачальників за юридичною адресою, а також від їх господарських та виробничих можливостей тощо.

Тобто, у разі підтвердження реального характеру здійснених поставки, як у даній ситуації, платник не може відповідати за порушення, допущені постачальником, якщо не буде доведено його безпосередню участь у зловживанні цієї особи. Проте, посадовими особами ДПІ у м. Івано-Франківську у під час здійснення перевірки таких обставин не встановлено.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, враховуючи, що спірні господарські операції здійснені позивачем з метою подальшого їх використання в оподаткованих операціях у межах своєї господарської діяльності, спричинили реальну зміну його майнового стану, а також наявні в матеріалах справи документи бухгалтерського та податкового обліку є достатніми, належними та допустимими доказами для підтвердження реальності здійснення господарських операції з вищезазначеними контрагентами позивача, суд касаційної інстанції погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позовних вимог та скасування спірного податкового повідомлення-рішення.

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, судами першої та апеляційної інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки судів про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.06.2012 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.04.2015 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.В. Хохуляк

Л.І. Бившева

І.А. Гончарова ,

Судді Верховного Суду