Справа № 808/1841/18
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

судді Запорізького окружного адміністративного суду Семененко Марини Олександрівни на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду з питань перегляду судового рішення за виключними обставинами від 24.06.2019 у справі 808/1841/18
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду з питань перегляду судового рішення за виключними обставинами від 24.06.2019 у справі 808/1841/18 відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18.06.2018 у справі №808/1841/18 за виключними обставинам.
Не погоджуюсь з ухвалою суду та викладаю окрему думку з таких мотивів.
1. В даній ухвалі суд дійшов висновку, що «..словосполучення «дійсної строкової», що міститься в положеннях частини 3 статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визнане неконституційним та втратило чинність з 25.04.2019, як того вимагає стаття 91 Закону України «Про Конституційний Суд України».
Отже, як на час виникнення спірних правовідносин відмови об`єднаного управління у проведені позивачу перерахунку пенсії виходячи із п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, так і на час ухвалення рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18.06.2018, залишеного без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 28.11.2018, положення частини 3 статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в частині словосполучення «дійсної строкової» були чинними та підлягали застосуванню відповідачем та судами.
За таких обставин, оскільки рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019 року не має зворотної дії у часі та не розповсюджується на правовідносини між сторонами, які виникли у квітня 2018 року, у суду відсутні підстави для скасування рішення об`єднаного управління від 16.04.2018 №166/К-1, яким ОСОБА_1 відмовлено у проведенні перерахунку пенсії…».
Таких висновків суд дійшов за результатами аналізу Конституції України та Закону України «Про Конституційний Суд України».
При цьому суд не взяв до уваги, що право особи подати заяву про перегляд судового рішення адміністративного суду за виключними обставинами врегульовано іншими нормами, а саме положеннями Кодексу адміністративного судочинства України.
Так, відповідно до частини 1 статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.
Згідно з пунктом 1 частини 5 статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.
Суд не надвів аргументів щодо незастосовності даних норм до спірних правовідносин.
Також суд не врахував, що Україна відповідно до Основного Закону визначена як правова держава і має своїм пріоритетом гарантування прав і свобод людини і громадянина. З цією метою має бути забезпечено таке юридичне регулювання, яке відповідає конституційним нормам і принципам, необхідне для забезпечення реалізації прав і свобод кожної особи та їх ефективного поновлення. При цьому певні права, зокрема соціальні, підлягають посиленому захисту.
Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що закон має відповідати критерію передбачуваності. Так, у справі «Гешмен і Герруп проти Сполученого Королівства» (Hashman and Harrup v. The United Kingdom) від 25 листопада 1999 року, п.31) Суд вказав, що однією з вимог, яка випливає зі словосполучення «встановлений законом», є передбачуваність. Норму не можна вважати «законом», якщо вона не сформульована достатньо чітко, що дає особі можливість керуватися цією нормою у своїх діях.
Норма пункту 1 частини 5 статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України містить чіткі підстави, за наявності яких судовий спір може бути відновлено і остаточне судове рішення може бути переглянуто за виключними обставинами, а саме: 1) встановлення Конституційним Судом України неконституційності (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення; 2) на підставі такого правового акту чи його окремого положення суд вирішив справу; 3) рішення суду ще не виконано.
Отже, встановивши, що у судовому спорі наявні вищезазначені підстави, особа може в великою долею вірогідності передбачати своє право подати відповідну заяву. При цьому жодних посилань на взаємозв`язок та взаємозалежність такого права від дати ухвалення рішення Конституційним Судом України дана норма не містить.
Крім того, суд не врахував, що перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами є особливим видом провадження, у якому право на звернення особи до суду виникає у випадку настання обставин, яких не існувало на момент винесення судового рішення.
При цьому, встановлення Конституційним Судом України неконституційності правового акту чи його окремого положення як підстава для перегляду судового рішення у зв`язку з виключними обставинами, означає існування на момент розгляду справи та прийняття судового рішення, про перегляд якого подається заява, неякісного закону.
Беззаперечно, що відповідно до частини 2 статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Однак у випадку встановлення Конституційним Судом України неконституційності правового акта чи його окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, визначальним є не момент втрати таким актом чи його положенням чинності, а можливість врахувати висновки Конституційного Суду України про неконституційність (конституційність) правового акту чи його окремого положення для виправлення судової помилки.
Вважаю, що інститут перегляду судового рішення у зв`язку з виключними обставинами, у тому числі у зв`язку з застосуванням судом при вирішенні справи норм закону, які суперечать Конституції України, має на меті саме виправлення судової помилки.
За інших умов право особи ініціювати перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами на підставі пункту 1 частини 5 статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України було б примарним.
2. Суд в ухвалі послався на те, що «..при розгляді заяви позивача про перегляд за виключними обставинами рішення суду, судом не встановлено в даній справі рішення, яке підлягало виконанню та не було виконано».
При цьому суд безпідставно звузив зміст норми пункту 1 частини 5 статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки, дана норма не містить вимог про те, що у зв`язку з виключними обставинами може бути переглянуто лише те рішення, яке підлягало виконанню.
На мою думку, законодавець обмежив можливість перегляду судового рішення у зв`язку з виключними обставинами лише у випадку фактичного виконання судового рішення, і зазначене не виключає можливість перегляду судових рішень, які виконанню не підлягали.
Окрема думка складена і підписана 24 червня 2019 року
Суддя М.О.Семененко