Справа № 855/218/19
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 855/218/19 Суддя-доповідач - Костюк Л.О.;
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Пилипенко О.Є.;

за участю секретаря: Горяінової Н.В.,

за участю позивача: ОСОБА_1 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центральної виборчої комісії про визнання протиправною та скасування постанови Центральної виборчої комісії від 25.06.2019 року №1317 в частині відмови в реєстрації кандидата у народні депутати України ОСОБА_1 , висунутого у порядку самовисування в одномандатному виборчому окрузі №215 на позачергових виборах народних депутатів України 21 липня 2019 року, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Шостого апеляційного адміністративного суду із адміністративним позовом до Центральної виборчої комісії (далі - відповідач, ЦВК), в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову Центральної виборчої комісії 25.06.2019 року №1317 «Про відмову у реєстрації кандидатів в народні депутати України ОСОБА_4., ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , висунутих в порядку самовисування на позачергових виборах народних депутатів України 21 липня 2019 року» в частині відмови в реєстрації кандидата у народні депутати України ОСОБА_1 , висунутого у порядку самовисування в одномандатному виборчому окрузі №215 на позачергових вборах народних депутатів України 21 липня 2019 року;

- зобов`язати Центральну виборчу комісію повторно розглянути документи щодо реєстрації ОСОБА_1 кандидатом у народні депутати України, який балотується в одномандатному виборчому окрузі № 215 шляхом самовисування на позачергових виборах народних депутатів України 21 липня 2019 року та прийняти рішення відповідно до вимог Закону України «Про вибори народних депутатів України».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуваною постановою йому незаконно відмовлено у реєстрації кандидатом у народні депутати України в одномандатному виборчому окрузі № 215 на позачергових виборах народних депутатів України 21 липня 2019 року.

У рішенні про відмову відповідачем вказано, що заява ОСОБА_1 не містить зобов`язання в разі обрання його народним депутатом України протягом місяця після офіційного оприлюднення результатів виборів передати в управління іншій особі належній йому підприємства та корпоративні права у порядку, встановленому законом (або зазначення, що таких немає), тому ОСОБА_1 вважається таким, що не подав заяву про самовимування кандидатом України відповідно до п.1 ч.2 ст.5 Закону України «Про вибори народних депутатів України».

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 червня 2019 року відкрито провадження у справі, встановлено строк протягом якого Центральна виборча комісія може подати відзив на позовну заяву, витребовувано додаткові докази у відповідача та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 10 год. 30 хв. 29 червня 2019 року.

Представник відповідача 29 червня 2019 року подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову.

Наголошує на тому, що відповідно до положень п. 1 ч.2 ст.55 Закону України «Про вибори народних депутатів України» заява про самовисування кандидата в народні депутати повинна містить: 1) зобов`язання припинити діяльність, яка відповідно до Конституції України та законів України несумісна з мандатом народного депутата України; 2) зобов`язання скласти представницький мандат, який відповідно до Конституції України та законів України несумісний з мандатом народного депутата України; 3) згоду на оприлюднення біографічних відомостей у зв`язку з участю у виборах; 4) зобов`язання протягом місяця після офіційного оприлюднення результатів виборів передати в управління іншій особі належні йому підприємства та корпоративні права у порядку, встановленому законом (або зазначенням, що таких немає).

Не зазначення особою у заяві про самовисування кандидата в народні депутати одного з визначених Законом зобов`язань свідчить про відсутність документа, визначеного п. 1 ч. 2 ст. 55 Закону України «Про вибори народних депутатів України» та є підставою для відмови в реєстрації кандидата в народні депутати України відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 60 названого Закону.

Та вказує, що ОСОБА_1 в заяві не бере на себе зобов`язання протягом місяця після офіційного оприлюднення результатів виборів передати в управління іншій особі належні їй підприємства та корпоративні права у порядку, встановленому законом.

Вважає, що приймаючи оскаржувану постанову Центральна виборча комісія діяла на підставі, в межах повноважень, в порядку та у спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Позивач у судовому засіданні надав пояснення, підтримав позов в повному обсязі та з урахуванням викладених у ньому обставин, просив позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином.

Розглянувши подані сторонами документи, заслухавши пояснення позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, що 20 червня 2019 року, ОСОБА_1 звернувся до Центральної виборчої комісії із заявою про самовисування кандидатом у народні депутати України щодо реєстрації його кандидатом у народні депутати України в одномандатному виборчому окрузі № 215.

До вказаної заяви позивачем були додані документи, а саме: автобіографія кандидата у народні депутати України; заява про відсутність заборгованості зі сплати аліментів на утримання дитини кандидата у народні депутати України; документ про внесення грошової застави; фотографії кандидата розміром 4x6 см; ксерокопії першої та другої сторінок паспорта громадянина України кандидата у народні депутати України; передвиборна програма кандидата у народні депутати України.

Зазначене вище підтверджено довідкою виданою Центральною виборчою комісією від 20.06.2019 року (а.с. 15).

За результатами розгляду вказаних документів Центральною виборчою комісією 25 червня 2019 року, прийнято постанову № 1317, якою зокрема відмовлено в реєстрації кандидата в народні депутати України ОСОБА_1 , висунутого в порядку самовисування в одномандатному виборчому окрузі № 215 на позачергових виборах народних депутатів України 21 липня 2019 року з підстав не подання до Комісії заяви про самовисування кандидатом в народні депутати України відповідно до п. 1 ч.2 ст. 55 Закону України «Про вибори народних депутатів України», а саме - заява ОСОБА_1 не містить зобов`язань у разі обрання депутатом протягом місяця після офіційного оприлюднення результатів виборів передати в управління іншій особі належні їй підприємства та корпоративні права у порядку, встановленому законом (або зазначення, що таких немає).

Не погоджуючись з таким рішенням суб`єкта владних повноважень, а також діями щодо відмови зареєструвати його кандидатом в народні депутати України, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку позовним вимогам необхідно зазначити наступне.

Правове регулювання даних правовідносин врегульовано Конституцією України та Законом України «Про вибори народних депутатів України» від 17.11.2011 року № 4061-VI (далі - Закон № 4061-VІ).

Згідно ч. 3 ст. 77 Конституції України, порядок проведення виборів народних депутатів України встановлюється законом.

Організація і порядок проведення виборів народних депутатів України визначені Законом України «Про вибори народних депутатів».

Згідно з ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про Центральну виборчу комісію» Центральна виборча комісія є постійно діючим колегіальним державним органом, який діє на підставі Конституції України, цього та інших законів України і наділений повноваженнями щодо організації підготовки і проведення виборів Президента України, народних депутатів України, депутатів Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів, всеукраїнського і місцевих референдумів в порядку та в межах, встановлених цим та іншими законами України.

Згідно з п. 6 ст. 19 Закону України «Про Центральну виборчу комісію» комісія реєструє кандидатів у народні депутати України в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.2 ст.55 Закон № 4061-VІ, Центральна виборча комісія реєструє кандидата у депутати, який балотується в одномандатному окрузі в порядку самовисування, за умови пред`явлення ним особисто одного із документів, передбачених пунктами 1 або 2 частини третьої статті 2 цього Закону, та отримання нею, серед іншого, заяви про самовисування, датованої днем подання документів для реєстрації його кандидатом у депутати до Центральної виборчої комісії, із зобов`язанням у разі обрання депутатом припинити діяльність чи скласти представницький мандат, які відповідно до Конституції України та законів України несумісні з мандатом народного депутата України, та згоду на оприлюднення біографічних відомостей у зв`язку з участю у виборах, а також із зобов`язанням у разі обрання депутатом протягом місяця після офіційного оприлюднення результатів виборів передати в управління іншій особі належні йому підприємства та корпоративні права у порядку, встановленому законом (або зазначенням, що таких немає).

Відповідно до ч.4 ст.55 Закону № 4061-VI Центральна виборча комісія видає особі, яка подала документи, зазначені у частині першій або частині другій цієї статті, довідку про їх прийняття. Довідка має містити перелік прийнятих документів, число, місяць і рік, а також час їх прийняття, посаду і прізвище особи, яка прийняла документи.

Водночас ч.3 ст. 60 Закону № 4061-VI передбачено, що помилки і неточності, виявлені в поданих кандидатами на реєстрацію документах, підлягають виправленню і не є підставою для відмови в реєстрації кандидата у депутати.

Зі змісту оскаржуваної постанови відповідача слідує, що заява ОСОБА_1 не містить зобов`язань у разі обрання депутатом протягом місяця після офіційного оприлюднення результатів виборів передати в управління іншій особі належні їй підприємства та корпоративні права у порядку, встановленому законом (або зазначення, що таких немає).

Проте, суд звертає увагу на те, що така заява була подана позивачем, відповідно п. 1 ч.2 ст.55 Закону №4061-VI, про що свідчить довідка про прийом документів, датована 20.06.2019 року, складена на виконання положень ч.4 ст. 55 Закону №4061-VI, в якій зазначено про наявність заяви про самовисування кандидатом у народні депутати України, копія якої міститься у матеріалах справи (а.с. 15).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що спірні правовідносини виникли у зв`язку із не зазначенням позивачем в заяві про самовисування зобов`язань у разі обрання депутатом протягом місяця після офіційного оприлюднення результатів виборів передати в управління іншій особі належні їй підприємства та корпоративні права у порядку, встановленому законом (або зазначенням, що таких немає).

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд враховує наступне.

Згідно з п. 2 ч.1 ст. 60 Закону № 4061-VI Центральна виборча комісія відмовляє в реєстрації кандидата (кандидатів) у депутати в разі відсутності документів, зазначених у частині першій статті 54 чи частинах першій або другій статті 55 цього Закону.

Зразок та форма заяви про самовисування, окремо законодавчо не затверджено.

Отже, перелік відомостей, які обов`язково повинні міститися у заяві про самовисування визначено лише у ч.2 ст. 55 Закону № 4061-VI.

Таким чином, судовому контролю підлягають питання, пов`язані з достатністю відомостей, які обов`язково повинні міститися у заяві позивача про самовисування.

У зв`язку з викладеним суд звертає увагу, що конструкція диспозиції п. 1 ч.2 ст. 55 Закону № 4061-VI після словосполучення «припинити діяльність» та перед словосполученням «скласти представницький мандат» містить сполучник чи, який не є тотожним сполучникам «і», «та».

Відповідно до пункту 1 Роз`яснень щодо застосування деяких положень Закону У країни «Про вибори народних депутатів України» під час реєстрації кандидатів у народні депутати України, затверджених постановою ЦВК № 909 від 29 травня 2019 року документ вважається таким, що не поданий для реєстрації кандидатом у депутати, у разі відсутності в ньому відомостей, які обов`язково повинні міститися у такому документі згідно з вимогами Закону.

Зразок та форма заяви для реєстрації кандидата у депутати, окремо законодавчо не затверджено. Зразок заяви, що міститься на сайті ЦВК має рекомендаційний характер, про що зазначено безпосередньо на вказаному зразку.

Суд звертає увагу на те, що на час подання заяви про самовисування та реєстрацію кандидатом у народні депутати України в одномандатному виборчому окрузі № 215 ОСОБА_1 не мав ані належних йому підприємств, ані корпоративних прав, про що отримана зокрема витяг Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на 19.06.2019 року (а.с.14).

Частиною 2 ст. 78 Конституції України, передбачено, що вимоги щодо несумісності депутатського мандата з іншими видами діяльності встановлюються законом.

Відповідно до положень ст.3 Закону України «Про статус народного депутата України» народний депутат не має права: 1) бути членом Кабінету Міністрів України, керівником центрального органу виконавчої влади; 2) мати інший представницький мандат чи одночасно бути на державній службі; 3) обіймати посаду міського, сільського, селищного голови; 4) займатися будь-якою, крім депутатської, оплачуваною роботою, за винятком викладацької, наукової та творчої діяльності, а також медичної практики у вільний від виконання обов`язків народного депутата час; 5) залучатись як експерт органами у кримінальному провадженні, а також займатися адвокатською діяльністю; 6) входити до складу керівництва, правління чи ради підприємства, установи, організації, що має на меті одержання прибутку.

Виходячи з аналізу наведених норм законодавства, встановлених обставин та досліджених доказів, суд приходить до висновку, що у заяві ОСОБА_1 викладені достатні та зрозумілі відомості, які відповідно до п. 1 ч.2 ст. 55 Закону №4061-VI обов`язково повинні міститися у ній.

Тобто, на переконання суду, у заяві позивача є всі необхідні відомості, які обов`язково повинні міститися у такому документі згідно з вимогами Закону.

Згідно ч.1 та 5 ст.101 Закону № 4061-VI, особа, обрана депутатом, для її реєстрації народним депутатом України зобов`язана подати до Центральної виборчої комісії не пізніш як на двадцятий день з дня офіційного оприлюднення результатів виборів депутатів документ про її звільнення з роботи (посади), не сумісної з депутатським мандатом, та (або) копію зареєстрованої заяви про припинення дії іншого представницького мандата, поданої до відповідної ради.

У разі невиконання особою, обраною депутатом в одномандатному окрузі, у строки, зазначені у частинах першій і другій цієї статті, вимог частини першої цієї статті або подання цією особою до Центральної виборчої комісії заяви про відмову від депутатського мандата, або виникнення (виявлення) обставин, зазначених у пунктах 3-7 частини п`ятої та частині восьмій статті 61 цього Закону, Центральна виборча комісія приймає рішення про визнання її такою, яка не набула депутатського мандата, та призначає повторні вибори у відповідному одномандатному окрузі.

При цьому, наведені правові наслідки порушення законодавства не пов`язують можливість прийняти рішення щодо не набуття депутатського мандату зі змістом заяви про реєстрацію особи кандидатом у депутати.

Крім того, суд акцентує увагу на тому, що системний аналіз положень ч.2 ст. 55, п. 2 ч.1 та ч.3 ст. 60 Закону № 4061-VI вказує на те, що однією з обставин, з якою закон пов`язує наявність підстав для відмови у реєстрації кандидатом у народні депутати України, є неподання визначених законом документів. У випадку ж наявності помилки і неточності у змісті поданого документа, зазначене може бути усунено шляхом внесення відповідних виправлень та не може бути підставою для відмови в реєстрації кандидата у народні депутати України.

При цьому, вищенаведений закон прямо не містить приписів щодо можливості відмови у реєстрації за наявності помилок і неточностей, виявлених у поданих кандидатами на реєстрацію документів.

За результатами аналізу положень ч.3 ст. 60 Закону №4061-VI, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 18.06.2019 р. по справі №855/150/19 дійшов висновку, що якщо у документі пропущена буква або слово, використано невдалий чи неточний термін, словосполучення, або не тотожне речення, це не є перешкодою для розуміння змісту викладених даних, але викладена інформація спрямована на виконання норми законодавства, тоді це має вважатися помилкою, що підлягає виправленню або уточненню. Якщо ж документ оформлено не належним чином, тобто у ньому містяться не всі необхідні та важливі дані, що за Законом повинні бути вказані, або відсутні підпис, печатка та інші необхідні реквізити, тоді слід вважати, що документ відсутній.

Аналізуючи вказані норми, Верховний Суд дійшов висновку, що недотримання певних вимог щодо оформлення документу є підставою для внесення до нього виправлень, а не підставою для прийняття рішення про відсутність такого документу взагалі.

Керуючись положеннями ч.5 ст. 242 КАС України, суд враховує наведені висновки Верховного Суду щодо застосування ч.3 ст. 60 Закону №4061-VI до спірних правовідносин.

Крім того, суд враховує рішення Європейського суду з прав людини від 19 липня 2007 року у справі «Краснов та Скуратов проти Російської Федерації», в якому суд визначає поняття «надмірного формалізму», коли в документі відсутня якась назва або реквізит, це вважається органами влади не помилкою (неточністю), а відсутністю самого документа.

Отже, Європейський суд з прав людини вважає хибною практикою факт позбавлення органами виконавчої влади заявника можливості приймати участь в виборах у зв`язку з можливим неподанням заявником точної інформації про свою зайнятість, через що в подібних правових ситуаціях суд вважає відсутнім розумне співвідношення пропорційності між застосованим заходом і законною метою.

З огляду на викладене, висновок відповідача про відмову позивачу у реєстрації кандидата в народні депутати України через неподання заяви про зобов`язання у разі обрання депутатом протягом місяця після офіційного оприлюднення результатів виборів передати в управління іншій особі належні їй підприємства та корпоративні права у порядку, встановленому законом (або зазначенням, що таких немає), які відповідно до Конституції України та законів України не сумісне з мандатом народного депутата України, є помилковим, оскільки виявлені недоліки або неточності в поданих кандидатом на реєстрацію документах не можуть свідчити про відсутність таких документів відповідно до п. 2 ч.1 ст. 60 Закону №4061-VI, і є підставою для їх виправлення.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень не відповідає критеріям правомірності, визначених ч.2 ст. 2 КАС України та вимогам ч.2 ст. 19 Конституції України, так як помилки і неточності, виявлені в поданих кандидатами на реєстрацію документах, підлягають виправленню і не є підставою для формальної відмови в реєстрації кандидата в депутати.

Вирішуючи спір суд враховує позицію Верховного Суду, яка сформована у постановах від 13 лютого 2018 року у справі № 361/7567/15-а, від 07 березня 2018 року у справі № 569/15527/16-а, від 20 березня 2018 року у справа № 461/2579/17, від 20 березня 2018 року у справі № 820/4554/17, від 03 квітня 2018 року у справі № 569/16681/16-а та від 12 квітня 2018 року справа № 826/8803/15, відповідно до якої, дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними). Відповідно до завдань адміністративного судочинства, визначених ст. 2 КАС України, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями визначеними статтею. Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно - дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право, тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі адміністративного судочинства. Адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесенні до компетенції цього органу.

Згідно з положеннями Закону України «Про Центральну виборчу комісію», прийняття рішень про реєстрацію кандидата у народні депутати відноситься до виключної компетенції Центральної виборчої комісії як колегіального органу.

Отже, оскільки адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесенні до компетенції цього органу, яким у даному випадку є Центральна виборча комісія, а також з урахуванням ефективного захисту порушеного права позивача, колегія суддів дійшла висновку про необхідність визнання протиправною та скасувати постанову Центральної виборчої комісії від 25.06.2019 р. № 1317 «Про відмову у реєстрації кандидаті в народні депутати України ОСОБА_4., ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , висунутих в порядку самовисування на позачергових виборах народних депутатів України 21 липня 2019 року» в частині відмови в реєстрації кандидата у народні депутати України ОСОБА_1 , висунутого у порядку самовисування в одномандатному виборчому окрузі №215 на позачергових вборах народних депутатів України 21 липня 2019 року та зобов`язання Центральну виборчу комісію повторного розгляду документів щодо реєстрації ОСОБА_1 кандидатом у народні депутати України, який балотується в одномандатному виборчому окрузі № 215 шляхом самовисування на позачергових виборах народних депутатів України 21 липня 2019 року та прийняти рішення відповідно до вимог Закону України «Про вибори народних депутатів України», враховуючи висновки, викладені у рішенні суду.

За приписами ст. 143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Розподіл судових витрат здійснено у відповідності до статті 139 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 55, 60 Законом України «Про вибори народних депутатів України» та статтями 2, 4, 5, 139, 143, 194, 241, 246, 250, 268, 269, 271, 272, 273, 278 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Центральної виборчої комісії про визнання протиправною та скасування постанови Центральної виборчої комісії від 25.06.2019 року №1317 в частині відмови в реєстрації кандидата у народні депутати України ОСОБА_1 , висунутого у порядку самовисування в одномандатному виборчому окрузі №215 на позачергових вборах народних депутатів України 21 липня 2019 року, зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Центральної виборчої комісії від 25.06.2019 року №1317 «Про відмову у реєстрації кандидатів в народні депутати України ОСОБА_4., ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , висунутих в порядку самовисування на позачергових виборах народних депутатів України 21 липня 2019 року» в частині відмови в реєстрації кандидата у народні депутати України ОСОБА_1 , висунутого у порядку самовисування в одномандатному виборчому окрузі №215 на позачергових вборах народних депутатів України 21 липня 2019 року.

Зобов`язати Центральну виборчу комісію повторно розглянути документи щодо реєстрації ОСОБА_1 кандидатом у народні депутати України, який балотується в одномандатному виборчому окрузі № 215 шляхом самовисування на позачергових виборах народних депутатів України 21 липня 2019 року та прийняти рішення відповідно до вимог Закону України «Про вибори народних депутатів України», з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Центральної виборчої комісії (адреса: 01196, м. Київ, пл. Лесі Українки, 1, ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 536 (однієї тисячі п`ятсот тридцяти шести) гривень 80 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження в порядку ч. 1 ст. 272 КАС України та може бути оскаржено до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у дводенний строк у порядку, встановленому ч. 2 ст. 278 КАС України шляхом подання апеляційної скарги через Шостий апеляційний адміністративний суд.

(Повний текст рішення виготовлено - 29 червня 2019 року).

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак,

О.Є. Пилипенко

Головуючий суддя Костюк Любов Олександрівна

Судді: Пилипенко Олена Євгеніївна