Справа № 465/2974/19
Суддя: Мигаль Г. П.
Дата ухвалення: 2019-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

24.06.2019 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді Мигаль Г.П.

при секретарі Максимович М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 2 роти 1 батальйону УПП у Львівській області Волос Івана Васильовича про скасування постанови серії НК № 548332 від 02 травня 2019 року,-

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом доінспектора 2 роти 1 батальйону УПП у Львівській області Волос Івана Васильовича про скасування постанови серії НК № 548332 від 02 травня 2019 року.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 02 травня 2019 року, позивач, рухався автомобілем Фольксваген Поло державний номерний знак НОМЕР_1 по вулиці Патона в напрямку центру міста, о 19 годині 58 хв, після перетину перехрестя Патона - Ряшівська, був зупинений, лейтенантом поліції Волосом Іваном Васильовичом, поліцейським 2 роти 1 батальйону УПП у Львівській області, який вказав, що причиною зупинки транспортного засобу є порушення мною ПДР, а саме подання звукового сигналу у населеному пункті (п.9.5 ПДР України). Як доказ інспектор повідомив його про наявність відео доказів знятих на відеореєстратор патрульного автомобіля, яке представив на його прохання після тривалого спілкування.

В ході розгляду справи, результатом якої є оскаржувана постанова, Інспектор ОСОБА_2 та його напарник ОСОБА_3 , не звертаючи уваги на відтворене відео, надане для ознайомлення з відеореєстратора «їхнього» патрульного автомобіля підтверджувало пояснення позивача в спосіб явного гальмування автомобілем Міцубісі Паджеро чорного кольору (на відео з відеореєстратора автомобіля патрульних), позаду якого в правій смузі рухались Інспектор ОСОБА_4 Іван ОСОБА_5 , з напарником ОСОБА_6 . Власне після подачі позивачем короткого звукового сигналу з відео, наданого Інспектором, жодного сигнального звуку не відтворювалось, що давало підстави стверджувати інспекторам про здійснення позивачем порушення. Пояснення позивача не були прийняті інспектором. Позивачем була подана заява про оскарження постанови до вищого органу, яка була зареєстрована (НК №548332 від 02.05.2019). Начальник патрульної поліції Пилипенко Роман Олексійович, розглянувши заяву і вивчивши всі матеріали, відмовив у скасуванні постанови.

З даною Постановою позивач не згоден, вважає що ПДР України не порушував, Постанова про адміністративне правопорушення серія НК №548332 від 02 травня 2019 року є незаконна, не відображає обставин справи, складена за відсутності належних доказів та з грубим порушенням законодавства України

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило.

Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Представник відповідача відзив на позов не надав.

У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувається за відсутності учасників справи, на підставі ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, доходить до такого висновку.

Ухвалою суду від 28 травня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до матеріалів справи, постановою серія НК № 548332 від 02 травня 2019 року інспектором УПП м.Львова Волос І.В. притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.125 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді попередження

У постанові вказується, що 02 квітня 2019 року о 19 год. 25 хв. в м. Львові по вул.. Патона - Ряшівська, водій керуючи автомобілем, подав звуковий сигнал в населеному пункті без необхідності, чим порушив 8.5 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.125 КУпАП.

Позивач просить поновити строк на оскарження постанови серії НК № 548332 від 02 травня 2019 року про накладення адміністративного стягнення за ст.125 КУпАП на позивача у виді попередження.

Суд вважає, що слід поновити пропущений строк на оскарження постанови постанови серії НК № 548332 від 02 травня 2019 року про накладення адміністративного стягнення за ст.125 КУпАП на позивача у виді попередження, оскільки позивач вищевказану постанову оскаржував до начальника УПП м.Львова Пилипенка Р.О.

Згідно п. 9.5. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 подавати звукові сигнали у населених пунктах забороняється, крім випадків, коли без цього неможливо запобігти дорожньо-транспортній пригоді.

Положеннями ст.125 КУпАП передбачено відповідальність водіїв транспортних засобів за вчинення інших порушеннь правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України є частиною національного законодавства України.

Згідно із ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановленим законом.

Положеннями ст. 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звернено увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та зазначено про необхідність з`ясовування всіх обставин, перелічених у ст. 247,280 КУпАП.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст. 32 Конвенції), неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Юридична природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації № R (91)1 Комітету Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

З урахуванням цього, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до відповідальності.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, суд вважає, що відповідач не довів правомірність прийнятої ним постанови у справі про адміністративне правопорушення від 02 травня 2019 року, не подав доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст.125 КУпАП, а тому з цих підстав позовні вимоги в цій частині необхідно задовольнити, скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії НК № 548332 від 02 травня 2019 року про накладення адміністративного стягнення за ст.125 КУпАП на позивача у виді попередження.

Крім того, суд звертає увагу на те, що способи судового захисту порушених прав, свобод або законних інтересів осіб у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені ст.286 КАС України.

Так, відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Вказаний перелік судових рішень, які може приймати суд першої інстанції у цій категорії справ, є вичерпний та не передбачає права суду першої інстанції визнати протиправними дії суб`єкта владних повноважень.

Щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, то в цій частині позовних вимог слід відмовити, оскільки закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення належить лише органу, який розглядає таку справу або ж суду, у передбачених ст.221 КУпАП випадках, та не відноситься до компетенції адміністративного суду, який перевіряє законність винесення суб`єктом владних повноважень постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 20, 44, 47, 77, 90, 192, 210-211, 241-246, 250 КАС України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити частково.

Постанову про адміністративне правопорушення серії НК № 548332 від 02 травня 2019 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ст.125 КУпАП у виді попередження скасувати.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Франківський районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня складення судового рішення.

Згідно ст.255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного тексту рішення суду 24.06.2019 року.

сторони у справі:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН, зареєстрований 79066, м. Львів, вул. Морозна, 14/48

відповідач: інспектор 2 роти 1 батальйону лейтенант поліції Волос Іван Васильович, 79053, м. Львів, вул. Перфецького,19

,

Суддя Г.П. Мигаль