Справа № 2040/7427/18
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2019-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

18 червня 2019 р.Справа № 2040/7427/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Ральченка І.М.,
Суддів: Бершова Г.Є. , Катунова В.В. ,
за участю секретаря судового засідання - Патової Д. В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду клопотання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі № 2040/7427/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.12.2018 року по справі № 2040/7427/18
за позовом Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради
до ОСОБА_3 треті особи ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 яка діє в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 який діє в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6
про зобов`язання вчинити певні дії,
Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради (далі - позивач) звернулася до суду з позовом, в якому просила зобов`язати ОСОБА_3 здійснити перебудову квартири АДРЕСА_1 в стан, що існував до початку реконструкції та відповідає поповерховому плану житлового будинку від 11.03.2003, виготовленому КП Харківським міським бюро технічної інвентаризації.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.12.2018 року позов задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_3 здійснити перебудову квартири АДРЕСА_1 в стан, що існував до початку реконструкції та відповідає поповерховому плану житлового будинку від 11.03.2003, виготовленому КП Харківським міським бюро технічної інвентаризації.

Корчагіна ОСОБА_7 (далі - відповідач), не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (треті особи), Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради надали відзиви на апеляційну скаргу, в яких просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Ухвалами Другого апеляційного адміністративного суду від 03.04.2019 року та від 19.04.2019 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду.

21.05.2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 подано до апеляційного суду клопотання про забезпечення позову у справі № 2040/7427/18 шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 та заборони ОСОБА_3 користуватися вказаною квартирою. В обґрунтування клопотання треті особи зазначили, що у межах спірних правовідносин існує велика загроза вибуху та повного зруйнування їхнього нерухомого майна.

В судовому засіданні треті особи та представник позивача підтримали клопотання.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши клопотання, вважає, що відсутні підстави для його задоволення.

Умови та порядок вжиття заходів забезпечення адміністративного позову визначено статтею ст. 150 Кодексу адміністративного судочинстваУкраїни (далі КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно із ч. 2 ст. 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до ч. 4 ст. 150 КАС України подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для однозначного висновку, що заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

При цьому, колегія суддів зазначає, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

При цьому, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Отже, процесуальний закон наділяє суд повноваженнями на вжиття заходів забезпечення позову шляхом, зокрема, зупинення дії індивідуального акта та заборони відповідачу вчиняти певні дії. Однак, передумовою для вжиття таких заходів з урахуванням положень ч. 2 ст. 151 КАС України, є існування та встановлення судом обставин, визначених ч. 2 ст. 150 КАС України.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно до абз. 2 п. 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Колегія суддів також вважає за необхідне звернути увагу на те, що у справі «Беєлер проти Італії» Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, лише якщо забезпечено «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогам захисту основоположних прав конкретної особи. Питання щодо того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.

У рішенні від 09.01.2007 у справі «Інтерсплав» проти України» суд наголосив, що втручання має бути пропорційним та не становити надмірного тягаря, іншими словами воно має забезпечувати «справедливий баланс» між інтересами особи і суспільства.

Тобто, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову перш за все необхідно перевірити наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Як вже було зазначено вище, відповідно до ч. 2 ст. 151 КАС України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Отже, передумовою вжиття заходів забезпечення позову є необхідність встановлення судом їх співмірності із заявленими позовними вимогами, а також врахування наслідків вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування клопотання треті особи зазначили, що у межах спірних правовідносин існує велика загроза вибуху та повного зруйнування їхнього нерухомого майна.

Колегія суддів зазначає, що загроза вибуху та повного зруйнування нерухомого майна ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є лише їх суб`єктивним припущенням, доказів на підтвердження вказаних ними обставин не надано.

Щодо заборони відповідачу користуватися вказаним вище нерухомим майном, колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Отже, заборона користуватися ОСОБА_3 квартирою АДРЕСА_1 є порушенням її права власності.

Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що наведені заявником обставини, не є обґрунтованими для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову визначеним позивачем шляхом, оскільки матеріали даної справи не містять об`єктивних доказів, які б свідчили про те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, а також не зазначено, яким чином відповідний арешт захистить їх права у майбутньому.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про необґрунтованість поданої заяви про забезпечення позову, оскільки, як було встановлено вище, викладеними у ній доводами не підтверджується існування підстав та обставин для вжиття відповідних заходів.

Керуючись ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі № 2040/7427/18 - відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Ральченко І.М.
Судді Бершов Г.Є. Катунов В.В.
Повний текст ухвали складено 24.06.2019 року