Справа № 161/4390/17
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2019-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/5026/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Іщук Л. П.,

суддів Обрізка І. М., Онишкевича Т. В.,

за участі секретаря судового засідання Джули В. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 26 березня 2019 року, постановлену головуючим суддею Костюкевичем С. Ф. об 11:46 год у м. Луцьку, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Луцької міської ради, ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 , про визнання протиправними та скасування рішень, поновлення на посаді,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Луцької міської ради, ОСОБА_2 , в якому просила визнати нечинним та скасувати рішення Луцької міської ради від 15 березня 2017 року № 19/1 «Про дострокове припинення повноважень секретаря міської ради Вусенко Ю. В.», поновити її на посаді секретаря Луцької міської ради з 16 березня 2017 року, а також визнати нечинним та скасувати рішення Луцької міської ради від 21 березня 2017 року №20/1 «Про обрання секретаря Луцької міської ради».

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 26 березня 2019 року позовну заяву залишено без розгляду на підставі пункту 4 частини 1 статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з повторною неявкою позивача в судове засідання без поважних причин.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, у якій з покликанням на порушення судом першої інстанції норм процесуального права просить її скасувати.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду, оскільки вона не з`являлась в судові засідання з тієї причини, що про дату, час і місце розгляду справи вона не була повідомлена. Зазначає, що судом першої інстанції не враховано значимість вирішення даної справи, оскільки спірні правовідносини стосуються поновлення її на роботі, а залишення без розгляду позовної заяви унеможливить повторне звернення до суду з аналогічними вимогами і тим самим позбавить права на судовий захист.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, покликаючись на викладені в ній доводи.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечила проти вимог апеляційної скарги, покликаючись на те, що оскаржуване судове рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просила відмовити в її задоволенні.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання, що відповідно до частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення учасників справи, що з`явились судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з наступних підстав.

Залишаючи без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивач у судові засідання, призначені на 13 березня 2019 року та 26 березня 2019 року, не прибула без повідомлення про поважність причин такого неприбуття, клопотання про розгляд справи за її відсутності не подала, належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Наслідки неявки в судове засідання учасника справи визначено статтею 205 Кодексу адміністративного судочинства України. Так, частиною п`ятою цієї статті передбачено, що у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо неявка перешкоджає розгляду справи. Якщо відповідач наполягає на розгляді справи по суті, справа розглядається на підставі наявних у ній доказів. До позивача, який не є суб`єктом владних повноважень, положення цієї частини застосовуються лише у разі повторної неявки.

Наведена норма кореспондується з положеннями статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України, якою визначено, що позов залишається судом без розгляду, якщо позивач не прибув (повторно не прибув, якщо він не є суб`єктом владних повноважень) у підготовче засідання чи у судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.

Таким чином, підставою для залишення позовної заяви без розгляду є повторне неприбуття позивача, який не є суб`єктом владних повноважень, у судове засідання без поважних причин, за умови належного його повідомлення про дату, час та місце розгляду справи, за відсутності заяви про розгляд справи без участі позивача та за умови неможливості розгляду справи за його відсутності.

При цьому, неприбуття в судове засідання позивача, належним чином повідомленого про дату, час та місце розгляду справи, є повторним, коли ні позивач, ні його представник вдруге (на два чи більше судових засідання підряд) не прибули на розгляд справи, і в суду є достовірні дані (докази) про те, що обидва рази позивач належним чином повідомлений про розгляд справи.

Таким чином, вирішуючи питання залишення позовної заяви без розгляду із згаданої вище підстави, є необхідним з`ясувати: належне повідомлення позивача про дату, час і місце судового розгляду перший і другий раз; відсутність поважних причин неприбуття позивача в два чи більше судових засідання підряд або інформації про такі причини; відсутність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності та можливість розгляду справи за його відсутності.

Як встановлено з матеріалів справи, про судові засідання, призначені на 13 березня 2019 року та 26 березня 2019 року, позивача повідомлено шляхом надіслання судових повісток на поштову адресу за зареєстрованим та зазначеним позивачем у позовній заяві місцем проживання, однак, такі повернуті адресанту з відміткою пошти про повернення за закінченням терміну зберігання.

Частиною першою статті 131 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов`язок на учасників судового процесу під час провадження у справі повідомляти суд про зміну місця проживання (перебування, знаходження), роботи, служби. У разі неповідомлення про зміну адреси повістка надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку в порядку, визначеному статтею 129 цього Кодексу, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Як вбачається з матеріалів справи, у них не міститься подане на виконання вимог цієї норми повідомлення від позивача про зміну місця перебування. З пояснень, наданих представником позивача, апеляційним судом встановлено, що позивач не подавала суду будь-яких заяв про зміну місця її проживання, а також не надавала суду відомостей про інші засоби зв`язку із нею (номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти).

Згідно з частиною одинадцятою статті 126 Кодексу адміністративного судочинства України розписку про одержання повістки (повістку у разі неможливості вручити її адресату чи відмови адресата її одержати) належить негайно повернути до адміністративного суду. У разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Враховуючи викладене, а також те, що поштові відправлення із повістками не вручені позивачу з незалежних від суду причин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про належне повідомлення її про дату, час і місце розгляду справи.

Покликання ОСОБА_1 на те, що поштове відправлення з повісткою про виклик в судове засідання на 26 березня 2019 року надійшло в суд після розгляду справи, у зв`язку з чим суд не мав доказів належного повідомлення її про судове засідання є безпідставними, оскільки в автоматизованій системі реєстрації та контролю УДППЗ "Укрпошта" відомості про невручення поштового відправлення були внесені ще 15 березня 2019 року, доступ до якої є публічним.

Причини неприбуття в судові засідання, призначені на 13 березня 2019 року та 26 березня 2019 року, позивачем суду не повідомлено.

Крім цього, заяв про розгляд справи за відсутності позивача чи відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Таким чином, повторність неприбуття позивача у судове засідання без поважних причин або без повідомлення про причини неприбуття, передбачена пункту 4 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України як підстава залишення позовної заяви без розгляду, судом першої інстанції правильно встановлена.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що доводи позивача в апеляційній скарзі на порушення її права доступу до правосуддя з покликанням на статтю 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є безпідставними, оскільки реалізація цього права не може невілювати вимоги закону про належну процесуальну поведінку учасників справи, виконання покладених на них обов`язків задля належної реалізації цього права, а також має розглядатися також через призму додержання судом розумних строків розгляду справи та принципу правової визначеності у певних правовідносинах, які у цій справі стали спірними.

Крім цього, Європейський суд з прав людини у рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зробив висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Разом з тим, слід зазначити, що за приписами частини четвертої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України залишення позову без розгляду не позбавляє особу можливості повторного звернення до суду з таким позовом та навести, у випадку пропуску строку звернення до адміністративного суду, обґрунтування причин його пропуску та доводи щодо їх поважності з наданням належних доказів.

З огляду на викладене, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про наявність підстав для залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду, незважаючи на зазначену позивачем актуальність судового врегулювання спірних правовідносин у даній справі.

За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду - без змін.

Керуючись статтями 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 26 березня 2019 року у справі № 161/4390/17 про залишення позовної заяви без розгляду без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Т. В. Онишкевич
Повне судове рішення складено 26 червня 2019 року.