Справа № 200/11365/17 (2а/200/984/17)
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2019-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 червня 2019 року м. Дніпросправа № 200/11365/17 (2а/200/984/17)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Мельника В.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 05 грудня 2019 року

у адміністративній справі № 200/11365/17 (2а/200/984/17) за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби та Державної фіскальної служби України про визнання дій протиправними та скасування постанови про порушення митних правил,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 05 грудня 2019 року відмовлено у задоволені поданого ОСОБА_1 у липні 2017 року позову про визнання протиправними дій та скасування винесеної Дніпропетровською митницею Державної фіскальної служби 18 травня 2017 року постанови справі про порушення митних правил № 0096/110000014/17, якою ОСОБА_1 визнано винним у порушенні митних правил за ст.485 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів у сумі 1581896 гривень 10 копійок, а також постанови Державної фіскальної служби України від 23 червня 2017 року, якою було залишено без змін постанову Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби від 18 травня 2017 у справі про порушення митних правил № 0096/110000014/17.

Зазначене рішення суду першої інстанції оскаржено позивачем по справі з підстав не врахування наведених у позовній заяві аргументів, неповного з`ясування фактичних обставин спірних правовідносин, неправильного застосування норми матеріального права, що містяться в ст. 485 Митного кодексу України, яка не встановлює відповідальність за дії із внесення у графу 36 митної декларації коду « 400» з метою надання/застосування режиму вільної торгівлі, а також невідповідності висновків суду обставинам справи в частині визначення розміру митних платежів, з урахуванням чого просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти іншу постанову про визнання протиправними та скасування постанов Дніпропетровської митниці ДФС від 18.05.17 р. і Державної фіскальної служби України від 23.06.17 у справі про порушення митних правил №0096/110000014/17.

Відповідачі по справі у відзивах на апеляційну скаргу позивача заперечували проти її задоволення, вказуючи на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, оскільки порушення позивачем митних правил внаслідок заявлення ним у ЕМД № 110100002/2016/003289 неправдивих відомостей з метою неправомірного зменшення розміру митних платежів доведено матеріалами справи, тому просять залишити без задоволення апеляційну скаргу позивача та без змін постанову суду першої інстанції.

Заслухавши пояснення сторін по справі, обговоривши доводи апеляційну скарги та відзиву на неї, а також перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин у справі і правильність застосування до спірних правовідносин норм матеріального права, якими регулюються спірні правовідносини, судова колегія дійшла висновку про необхідність скасування постанови суду першої інстанції у цій справі, і прийняття по справі іншої постанови, виходячи з нижченаведеного.

При вирішенні заявленого ОСОБА_1 у цій справі позову про визнання протиправними дій та скасування винесеної Дніпропетровською митницею Державної фіскальної служби 18 травня 2017 року постанови справі про порушення митних правил № 0096/110000014/17, якою ОСОБА_1 визнано винним у порушенні митних правил за ст.485 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів у сумі 1581896 гривень 10 копійок, а також постанови Державної фіскальної служби України від 23 червня 2017 року, якою було залишено без змін постанову Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби від 18 травня 2017 у справі про порушення митних правил № 0096/110000014/17, судом першої інстанції встановлено, що позивач, як представник митного брокера, при ввезенні на територію України тролейбусів виробництва Білорусі, подав до Дніпропетровської митниці декларацію, в якій відповідно до підписаної і ратифікованої Україною Угоди про Правила визначення країни походження товарів у Співдружності Незалежних Держав, застосував преференційну пільгу, внаслідок чого тролейбуси було ввезено на митну територію України із застосуванням режиму вільної торгівлі, зокрема, за ЕМД № 110100002/2016/003289 від 28.11.2016 р, (а.с.7 т.1), що є безпідставним, оскільки відповідно до Протоколу від 30 травня 2014 про внесення змін до Угоди про Правила визначення країни походження товарів у СНД від 20 листопада 2009 року до Переліку умов, виробничих і технологічних операцій, під час виконання яких товар вважається таким, що походить з тієї країни, у якій вони мали місце, були внесені зміни, а саме: розділено необхідний перелік умов та операцій за видами транспорту (транспорт із двигуном внутрішнього згорання, з електроприводом та гібридними силовими установками та для транспорту, призначеного для перевезення вантажів (тип форвардер), але вказаний Протокол від 30 травня 2014 року не підписано та не ратифіковано Україною. Через те, що цей протокол не ратифіковано Україною, були відсутні підстави для застосування преференційного режиму оподаткування ввізним митом транспортних засобів, не обладнаних двигунами внутрішнього згорання, що і було виявлено під час перевірки правильності поданої ОСОБА_1 Декларації, а за порушення з боку позивача митних правил 07 квітня 2017 року головним державним інспектором відділу митного оформлення № 1 м/п «Аеропорт» Дніпропетровської митниці ДФС Заярською Л.П. відносно ОСОБА_1 було складено протокол про порушення митних правил № 0096/110000014/17, передбачених ст. 485 Митного кодексу України (а.с.8-9 т.1), розгляд якого було призначався на 04 травня 2017 року (зворот а.с.8 т.1), з його відкладенням за поданим 28 квітня 2017 ОСОБА_1 клопотанням, та розглядом справи про порушення митних правил № 0096/110000014/17 по суті 18 травня 2017 року і винесення в.о. начальника Дніпропетровської митниці ДФС постанови, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст. 485 Митного кодексу України та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі трьохсот відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 1581896 гривень 10 копійок (а.с.11-12 т.1). За результатом поданої ОСОБА_1 26 травня 2017 року до Державної фіскальної служби України скарги про скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності (а.с.13-16 т.1), листом від 26 червня 2017 року Державною фіскальною службою України ОСОБА_1 було повідомлено те, що за наслідками перевірки його скарги, постанова Дніпропетровської митниці ДФС про притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу залишена без змін (а.с.17,18-19 т.1).

Вирішуючи по суті спір у цій справі, суд першої інстанції спираючись на положення ч.1 ст.246, ч.1 ст.248, ч.1 ст.257, ч.4 ч.5 ст.266, ст.458 і ст.485 Митного кодексу України та виходячи з того, що позивач, маючи свідоцтво представника митного брокера, на підставі укладеної із юридичною особою угоди митне оформлення товару, здійснив декларування тролейбусів пасажирської моделі 321, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_1 з кодом виробництва Білорусі, суд визнав, що саме ОСОБА_1 безпосередньо несе відповідальність за допущене при декларуванні порушення митних правил, яке полягає у тому, що при подачі митної декларації до Дніпропетровської митниці ДФС ним свідомо чи помилково безпідставно було застосовано 400 преференцію, яка надає пільгу щодо ввезення товару на митну територію України з використанням режиму вільної торгівлі на підставі Угоди про Правила визначення країни походження товарів у Співдружності Незалежних Держав , хоча в частині пільгового завезення тролейбусів Україна не ратифікувала Протокол до Угоди про Правила визначення країни походження товарів у Співдружності Незалежних Держав, що засновками суду першої інстанції свідчить про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до відповідальність за ст.485 Митного кодексу України у вигляді штрафу в розмірі триста відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 1581896 гривень 10 копійок.

За наведених вище обставин, суд першої інстанції визнавши безпідставним застосовування позивачем пільгової преференції по сплаті мита, дійшов висновку, що вказані дії позивача призвели до несплати особою, яка завозила товари, митних платежів на загальну суму у розмірі 527298,70 грн., що відповідно, є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Колегія суддів не погоджується з вище наведеними висновками суду першої інстанції у цій справі, оскільки фактично ці висновки ґрунтуються лише на доводах відповідачів по справі, які переконані у правильності кваліфікації дій ОСОБА_1 за ст.485 Митного кодексу України, оскільки при вирішенні позову ОСОБА_1 суд першої інстанції формально процитувавши положення ч.1 ст.246, ч.1 ст.248, ч.1 ст.257, ч.4 ч.5 ст.266, ст.458 і ст.485 Митного кодексу України, взагалі не здійснив аналіз дій позивача у спірних правовідносинах і їх порівняння з ознаками складу порушення митних правил, передбачених ст.485 Митного кодексу України, які нерозривно поєднані між собою і які включають в себе: об`єкт порушення митних правил; об`єктивну сторону порушення митних правил; суб`єкт порушення митних правил; суб`єктивну сторону порушення митних правил, внаслідок чого залишено без уваги у цій справі питання наявності або відсутності в поведінці позивача усіх елементів складу порушення митних правил, передбачених ст.485 Митного кодексу України і питання правильності кваліфікації діяння позивача за вказаною нормою, що саме і є предметом спору у цій справі.

При цьому, переймаючись питанням неможливості застосування преференційного режиму оподаткування ввізним митом транспортних засобів, не обладнаних двигунами внутрішнього згорання відповідно до підписаної і ратифікованої Україною Угоди про Правила визначення країни походження товарів у Співдружності Незалежних Держав від 20 листопада 2009 року при ввезенні на територію України тролейбусів виробництва Білорусі, оскільки відповідно до Протоколу від 30 травня 2014, який не підписано та не ратифіковано Україною, були внесені зміни до вказаної Угоди про Правила визначення країни походження товарів у СНД стосовно Переліку умов, виробничих і технологічних операцій, під час виконання яких товар вважається таким, що походить з тієї країни, у якій вони мали місце, суд першої інстанції залишив поза увагою, що при винесенні Дніпропетровською митницею Державної фіскальної служби оскаржуваної постанови про порушення митних правил від 18 травня 2017 року, і Державною фіскальною службою України рішення від 23 червня 2017 року за результатом перевірки постанови Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби від 18 травня 2017 у справі про порушення митних правил № 0096/110000014/17, відповідачами не було доведено сукупності ознак об`єктивної і суб`єктивної сторони складу вказаного правопорушення в діях позивача, а наведений перелік порушень у постанові є суб`єктивною думкою особи, яка складала спірну постанову, що не обґрунтовані належними і допустимими доказами у відповідності до диспозиції ст. 485 МК України

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, судова колегія виходить з того, що відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн, а тому з урахуванням саме предмету спору у цій справі, судова колегія за результатом апеляційного перегляду постанови Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 05 грудня 2019 року встановила відсутність в діях позивача по цій справі сукупності об`єктивних і суб`єктивних ознак, що визначають вчинення протиправного діяння передбаченого за ст.485 Митного кодексу України, як конкретне адміністративне правопорушення, що відповідно свідчить про необхідність задоволення апеляційної скарги позивача і скасування постанови Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби від 18 травня 2017 року та постанови Державної фіскальної служби України від 23 червня 2017 року у справі про порушення митних правил № 0096/110000014/17.

Перевіряючи правильність кваліфікації дій позивача у цій справі за ст. 485 Митного кодексу України, судовою колегією було встановлено, складенню головним державним інспектором відділу митного оформлення № 1 м/п «Аеропорт» Дніпропетровської митниці ДФС Заярською Л.П. відносно ОСОБА_1 07 квітня 2017 року протоколу про порушення митних правил № 0096/110000014/17 (а.с.8-9 т.1), передувало проведення у період з 06.02.2017 року по 17.02.2017 р. тематичної перевірки митних оформлень товарів «тролейбус» ввезених на митну територію України на умовах угоди про вільну торгівлю ТОВ СП «Янікс» протягом ІV кварталу 2016 року та січня 2017 року.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, зазначена тематична перевірка була проведена на підставі наказу Дніпропетровської митниці ДФС від 06.02.2017 р. на предмет повноти виконання посадовими особами ПМО митних формальностей, сформованих АСАУР, а за її результатом 17.02.2017 р. було складено Акт (а.с.66-80 т.1), в якому саме у п.4.1 розділу «пропозиції» Управління ПМП зобов`язувалося опрацювати питання наявності ознаків порушення митних правил при декларуванні товару «Тролейбусів» нових міських пасажирських, великої місткості з низьким рівнем підлоги (ДСТУ 4905:2008), ввезених на митну територію України ТОВ «СП «Янікс» в період з 22.11.2016 року по 23.01.2017 р., в тому числі і задекларованого за ЕМД № 110100002/2016/003289 від 28.11.2016 р.

Судова колегія звертає увагу на те, що декларування товару «Тролейбус» за ЕМД № 110100002/2016/003289 від 28.11.2016 р. дійсно було здійснено позивачем ОСОБА_3 , який виступав як представник ТОВ «Агро-Союз» на підставі укладеного між ТОВ «Агро-Союз» (Повірений) та ТОВ «СП «Янікс» (Довіритель) договору доручення № 24МБО від 21.11.2016 р., за умовами якого Повірений зобов`язувався здійснювати декларування товарів на підставі представлених Довірителем документів, а за текстом Акту тематичної перевірки від 17.02.2017 р. (а.с.77 т.1), на митне оформлення товару за ЕМД № 110100002/2016/003289 від 28.11.2016 р. було надано: Сертифікат про походження товару форми СТ-1 № BYUA від 21.11.2016 р. (а.с.114 т.1), Акт експертизи походження товарів Білоруської ТПП м.Мінськ № 1/1671-1 від 02.05.2016 із додатками та довідками виробника (а.с.115-117, 118-119, 120, 121, 122-133 т.1), якими у сукупності підтверджувалося, що країною походження «Тролейбуса» є Республіка Белорусь, і що відповідно до ст.281, ст.282 Митного кодексу України надавало тарифні пільги (тарифні преференції).

Як з`ясовано судовою колегією, за наведених в попередньому абзаці обставин та отриманих від ТОВ «СП «Янікс» документів в яких містилася інформація про країну, у якій товар був цілком виготовлений або підданий достатній обробці (переробці), спираючись на положення Угоди про Правила визначення країни походження товарів у СНД та ст. ст.43,44,45 Митного кодексу України позивач у графі 36 ЕМД № 110100002/2016/003289 від 28.11.2016 р. зазначив про преференцію 400, а митний орган прийняв вказану митну декларацію з доданими до неї документами без будь-яких зауважень та застережень стосовно правильності визначення країни походження чи застосування пільг в оподаткуванні (преференції 400). Проте, за висновками тематичної перевірки, що наведені в Акті від 17.02.2017 р., відповідачі вважають, що у даному спірному випадку мало місце неправомірне застосування преференційного режиму зі сплати ввізного мита, що й стало підставою для притягнення ОСОБА_3 до відповідальності за ст.485 МК України (300 % несплаченої суми митних платежів).

Судова колегія вважає, що висновок про виявлення факту правопорушення митних правил, що є підставою для порушення справи про порушення митних правил, повинен робитись виключно за умови достатності даних, що вказують на наявність складу правопорушення, елементами якого є як сукупність передбачених законом ознак, які характеризують зовнішній прояв діяння, що посягає на об`єкти правової охорони і об`єктивні умови цього посягання, так і винні дії суб`єкта правопорушення.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Згідно ч.1 ст.458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ст.485 МК України, заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Оскільки у відповідності до ст. 489 Митного кодексу України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, судова колегія з огляду на зміст до ст.485 МК України вважає, що при вирішенні питання про притягнення позивача до відповідальності за вказаною нормою Митного кодексу,

На підставі аналізу вищенаведених статей Митного кодексу України, судова вважає, що: Дніпропетровська митниця Державної фіскальної служби під час розгляду справи про порушення митних правил № 0096/110000014/17 і винесення оскаржуваної постанови від 18 травня 2017 р.; Державна фіскальна служба України під час розгляду скарги ОСОБА_1 та прийняття 23 червня 2017 року відповідного рішення; а також суд першої інстанції під час вирішення по суті заявленого у цій справі позову - повинні були узяти до уваги, що для кваліфікації дій ОСОБА_1 за ст.485 Митного кодексу України треба було встановити перш за все: наявність в його діях особливої мети - ухилення від сплати податків та зборів, або зменшення їх розміру та вчинення вказаного правопорушення з умисною формою вини, оскільки необережно не можливо заявити неправдиві відомості.

У даному випадку ні відповідачі по справі, ні суд першої інстанції не звернули уваги та не прописали в своїх рішенях фактів, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 спеціальної протиправної мети, також як і не вказали на відповідні докази, які б підтверджували прагнення ОСОБА_3 досягти протиправної мети у формі звільнення ТОВ «СП «Янікс» від сплати митних платежів, і про те, що ОСОБА_1 у спірному випадку діяв з прямим умислом саме з метою звільнення ТОВ «СП «Янікс» від сплати митних платежів.

Відповідно до ч. 1 ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Як вбачається з протоколу про порушення митних правил (а.с.52 т.1), позивач по цій справі діяв на підставі договору з ТОВ «СП Янікс» та наданих останнім документів, якими підтверджувалася країна походження «Тролейбуса» - Республіка Белорусь, але з урахуванням результатів тематичної перевірки згідно яких ввезений на митну територію України ТОВ «СП «Янікс» та задекларований за ЕМД № 110100002/2016/003289 від 28.11.2016 р. «тролейбус» не піддіно достатній обробці (переробці) відповідно до Правил визначення країн походження товарів у СНД від 20.11.2009, дії ОСОБА_3 кваліфіковано як «заява у митній декларації № 110100002/2016/003289 від 28.11.2016 р. неправдивих відомостей з метою неправомірного зменшення митних платежів, шляхом внесення у графу 36 коду « 400», що призвело до безпідставного застосування преференційної пільги та несплати митних платежів у сумі 527 298,7 грн».

Аналогічна кваліфікація та опис дій ОСОБА_3 зазначено і у постанові у справі про порушення митних правил від 18.05.2017 (а.с.46-49 т.1).

Разом з тим, ні в протоколі ні в постанові у справі про порушення митних правил не надана оцінка переданим ТОВ «СП «Янікс» позивачу документам (Сертифікату про походження товару форми СТ-1 № BYUA від 21.11.2016 р. та Акту експертизи походження товарів Білоруської ТПП м.Мінськ № 1/1671-1 від 02.05.2016 із додатками та довідками виробника), також як і не описано чому саме ОСОБА_3 не повинен був брати їх до уваги, і на підставі якої норми закону та у який спосіб ОСОБА_1 зобовязаний був перевірити чи встановити країну походження товару, який йому доручено було задекларувати на митній території України.

Та головне, відповідачем по справі не було визначено, що саме вважається «неправдивими відомостями» внесеними позивачем до митної декларації, і чим саме підтверджується з мета пппозивача «неправомірно зменшити митні платежі» ТОВ «СП «Янікс», оскільки сам факт декларування позивачем ввезеного на митну територію України тролейбусу виробництва Білорусі з зазначенням у графі 36 преференції 400 - не може вважатися неправдивими відомостями і не може свідчить про прямий умисел позивача на порушення митних правил з метою звільнення ТОВ «СП «Янікс» від митних платежів.

При цьому, якщо навіть вести мову про неможливість застосування у даному випадку пільги на підставі Угоди про Правила визначення країни походження товарів у Співдружності Незалежних Держав від 20.11.2009 р. у звязку з тим, що Україною не було ратифіковано Протокол до Угоди про Правила визначення країни походження товарів у Співдружності Незалежних Держав від 30.05.2015р., (що на даний час є спірним питанням, який перебуває на вирішенні Верховного Суду), то і в цьому випадку можливо вести мову лише про недстатню кваліфікацію ОСОБА_1 і про допущену ним необережність (недбалість), підстави для притягнення позивача до відповідальності за ст. 485 Митного кодексу України - відсутні, оскільки неможливо, маючи на меті неправомірне звільнення від сплати митних платежів, необережно (тобто без прямого умислу) заявити неправдиві відомості або надати документи, що містять такі відомості.

Факт відсутності в діях ОСОБА_3 ознаків правопорушення, передбаченого ст.485 Митного кодексу України, у тому числі і прямого умислу на неправомірне звільнення від сплати митних платежів ТОВ «СП «Янікс» при декларуванні ввезеного на митну територію України тролейбусу виробництва Білорусі за № 110100002/2016/003289 від 28.11.2016 р. - також підтверджено і вироком Дніпропетровського райсуду від 16.05.2017 р. стосовно ОСОБА_7 , який перебуваючи на посаді старшого державного інспектора відділу митного оформлення № 2 митного поста «Північний» Дніпропетровської митниці ДФС, при митному оформлені товару за ЕМД № 110100002/2016/003289 від 28.11.2016 р. прийняв до уваги Сертифікат про походження товару форми СТ-1 № BYUA від 21.11.2016 р. і Акт експертизи походження товарів Білоруської ТПП м.Мінськ № 1/1671-1 від 02.05.2016 з додатками та відповідно до ст.281, ст.282 Митного кодексу України погодив тарифні преференції щодо ставок Митного тарифу України - дії кваліфіковано за ст.367 КК України, як службова недбалість.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що в даному випадку митним органом не доведено факту декларування позивачем ввезеного на митну територію України тролейбусу виробництва Білорусі за № 110100002/2016/003289 від 28.11.2016 р., стосовно якого надано пільги щодо сплати митних платежів, з іншою метою та в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, оскільки ст.485 Митним кодексом України чітко визначено наявність спеціальної протиправної мети неправомірного звільнення від сплати чи зменшення розміру сплати митних платежів, тобто об`єктивною стороною адміністративного правопорушення за ст.485 МК України є дії, під якими розуміється активний вчинок особи, в якій виражена зовні його воля, але докази вчинення позивачем дій спрямованих на уникнення від сплати чи зменшення розміру сплати митних платежів матеріали справи не містять, і відповідачі по справі в судовому засіданні таких доказів не навели.

За вказаних вище обставин та з огляду на те, що зазначення позивачем при митному оформлені товару за ЕМД № 110100002/2016/003289 від 28.11.2016 р. на підставі наданих йому ТОВ «СП «Янікс» документів (в тому числі Сертифікату про походження товару форми СТ-1 № BYUA від 21.11.2016 р. та Акту експертизи походження товарів Білоруської ТПП м.Мінськ № 1/1671-1 від 02.05.2016 з додатками), судова колегія визнає, що внесення до графи 36 митної декларації № 110100002/2016/003289 від 28.11.2016 р. коду « 400» не може бути доказом того, що дії позивача були направлені на несплату митних платежів у формі прямого умислу.

Враховуючи відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 485 МК України та відсутності доказів подання позивачем недостовірних документів, наданої недостовірної інформації та внаслідок ненадання всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття митницею рішення про визначення коду товару, судом першої інстанції зроблено не вірний висновок про правомірність оскаржуваних у цій справі позивачем постанови Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби від 18 травня 2017 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у порушенні митних правил за ст.485 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів у сумі 1581896 гривень 10 копійок, а також постанови Державної фіскальної служби України від 23 червня 2017 року, якою було залишено без змін постанову Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби від 18 травня 2017 у справі про порушення митних правил № 0096/110000014/17.

Таким чином, виходячи з не доведеності факту вчинення ОСОБА_3 порушення, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу позивача задовольнити, а постанову Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 05 грудня 2019 року - скасувати та прийняти інше рішення у справі про задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 у повному обсязі

Керуючись ст.ст. 242, 315, 317, 322 325, 328 КАС України, суд, -

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 05 грудня 2019 року - скасувати та прийняти інше рішення у справі про задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 .

Визнати протиправними та скасувати постанову Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби від 18 травня 2017 року та постанову Державної фіскальної служби України від 23 червня 2017 року у справі про порушення митних правил № 0096/110000014/17.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов

суддя В.В. Мельник