Справа № 2340/5126/18
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2019-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2340/5126/18 Суддя першої інстанції: Гайдаш В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Горяйнова А.М.,

суддів - Коротких А.Ю. та Костюк Л.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 21 березня 2019 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДФС у Черкаській області від 08 листопада 2018 року № Ф-2491-50.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 21 березня 2019 року вказаний адміністративний позов був задоволений.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права. Скаржник вказує на те, що позивач зобов`язаний сплачувати єдиний внесок як особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність.

Відзив на апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Черкаській області від позивача не надходив.

Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи - 13 червня 2019 року, проте у судове засідання не з`явилися та про причини неявки суду не повідомили. За таких обставин колегія суддів, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Черкаській області залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 21 березня 2019 року - без змін виходячи із наступного.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами даної справи не заперечується, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні ДФС у Черкаській області як суб`єкт господарювання - фізична особа-підприємець, основним видом діяльності якого є діяльність у сфері права. Позивач обрав спрощену систему оподаткування зі ставка єдиного податку 5%, група - 3.

Крім того 25 вересня 2006 року ОСОБА_1 отримав свідоцтво № 251 на право зайняття адвокатською діяльністю.

Головне управління ДФС у Черкаській області направило ОСОБА_1. вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 08 листопада 2019 року № Ф-2491-50, відповідно до якої у позивача наявна заборгованість зі сплати єдиного внеску в розмірі 6044 грн 15 коп.

Підставою для направлення зазначеною вимоги став висновок податкового органу про те, що ОСОБА_1 зобов`язаний був стати на облік як особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність та сплачувати єдиний внесок із зазначеного виду діяльності.

Не погоджуючись із вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 08 листопада 2019 року № Ф-2491-50, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання її протиправною та скасування.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що податковим законодавством виключена можливість подвійного взяття на облік особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, у разі коли фізична особа вже взята на облік як самозайнята особа. Тобто, якщо особа взята на облік як самозайнята особа, яка здійснює підприємницьку діяльність, вона не повинна повторно ставати на облік та подавати документи як особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність.

Також суд першої інстанції зазначив, що автоматичне взяття позивача на облік як особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, без його заяви встановленої форми, є помилковим.

Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Відповідно до п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 4 вказаного Закону платниками єдиного внеску є як фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, так і особи, які провадять незалежну професійну діяльність, зокрема юридичну практику, в тому числі адвокатську діяльність.

Згідно з пп. 14.1.226 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Отже, фізична особа - підприємець та особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, належать до самозайнятих осіб.

Особливості обліку самозайнятих осіб визначені у ст. 65 Податкового кодексу України.

Відповідно до пп. 65.4.4 п. 65.4 ст. 65 Податкового кодексу України контролюючий орган відмовляє в розгляді документів, поданих для взяття на облік особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, у разі коли фізична особа вже взята на облік як самозайнята особа.

Зазначені норми права вказують на те, що ОСОБА_1 , будучи зареєстрований як фізична особа підприємець, не міг бути одночасно зареєстрований також як особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність.

Згідно з пп. 4 п. 6.7 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09 грудня 2011 року № 1588 (далі - Порядок), якщо фізична особа зареєстрована як підприємець та при цьому така особа провадить незалежну професійну діяльність, така фізична особа обліковується у контролюючих органах як фізична особа - підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності.

У такому разі фізична особа зобов`язана подати особисто (надіслати рекомендованим листом з описом вкладення) або через уповноважену особу до контролюючого органу за місцем свого постійного проживання заяву за формою N 5-ОПП з позначкою «Зміни» та копію документа, що підтверджує право фізичної особи на провадження незалежної професійної діяльності, визначеного у підпункті 1 цього пункту.

Колегія суддів звертає увагу на те, що Головне управління ДФС у Черкаській області не здійснювало подвійну реєстрацію ОСОБА_1 Вимога про сплату боргу (недоїмки) від 08 листопада 2019 року № Ф-2491-50 містить посилання на реєстраційний номер облікової картки платника податку - НОМЕР_2 , який відповідає номеру, за яким позивач зареєстрований як платник єдиного податку.

Відповідно до п. 291.2 ст. 291 Податкового кодексу України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок нараховується для фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, базою нарахування є суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Сторонами даної справи не заперечується, що ОСОБА_1 у повному обсязі сплачує єдиний внесок, розрахований для нього як фізичної особи-підприємця, яка обрала спрощену систему оподаткування платника та не має заборгованості зі такими зобов`язаннями.

Колегія суддів враховує, що положеннями п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у редакції, що діє з 01 січня 2017 року, визначено самостійну базу нарахування єдиного внеску для осіб, які провадять незалежну професійну діяльність.

Вказана норма права передбачає, що єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від незалежної професійної діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Разом з тим, враховуючи що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні ДФС у Черкаській області саме як фізична особа-підприємець, яка обрала спрощену систему оподаткування, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_1 зобов`язаний здійснювати нарахування і сплату єдиного внеску виключно із суми, передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Натомість п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено базу нарахування єдиного внеску для осіб, які перебувають на обліку як особи, які здійснюють виключно незалежну професійну діяльність.

Як раніше зазначалося, за змістом пп. 65.4.4 п. 65.4 ст. 65 Податкового кодексу України та пп. 4 п. 6.7 Порядку особа, яка одночасно здійснює незалежну професійну діяльність та є фізичною особою-підприємцем, підлягає взяттю на облік лише як фізична особа-підприємець.

Відповідно, при визначенні бази нарахування єдиного внеску слід керуватися нормами права, які встановлюють правила для платників єдиного внеску - фізичних осіб-підприємців.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що адміністративний позов ОСОБА_1 є законним, обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги Головного управління ДФС у Черкаській області не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні від 21 березня 2019 року та не можуть бути підставою для його скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Черкаській області залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 21 березня 2019 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області - залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 21 березня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач А.М. Горяйнов

Судді А.Ю. Коротких

Л.О. Костюк