Справа № 264/3466/19
Суддя: Пустовойт Т. В.
Дата ухвалення: 2019-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/3466/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" червня 2019 р. м. Маріуполь

Іллічівський районний суд м.Маріуполя Донецької області в особі судді Пустовойт Т.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора поліції роти №3 батальйону УПП в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Реуцького Антона Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу,

У С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року позивачка звернулася до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому вказала, що 27 травня 2019 року її було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії НК №645046 винесено за те, що 27 травня 2019 року о 16 год. 55 хв. ОСОБА_1 керувала автомобілем «Opel Astra» державний номерний знак НОМЕР_1 по вул.Макара Мазая, 16 в м.Маріуполі, не маючи при собі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушила п.2.1-ґ Правил дорожнього руху України. Із постановою не згодна і просить її скасувати, оскільки вважає її незаконною. В обґрунтування своїх вимог, позивачка вказала, що дійсно при вказаних в постанові обставинах вона керувала транспортним засобом та була зупинена працівниками поліції, підставою для зупинки, зі слів інспектора поліції, було те, що її автомобіль мав європейську реєстрацію. Після цього він попросив надати йому посвідчення водія та документ про реєстрацію транспортного засобу, що ОСОБА_1 виконала. Після цього співробітник поліції почав вимагати у неї її страховий поліс, на що позивач відповідала відмовою, адже вважала, що контроль за наявністю полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів до його повноважень не входить. На прохання перенести розгляд справи для звернення за юридичною допомогою, інспектор поліції відповів відмовою, після цього виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Вважає постанову посадової особи про притягнення її до адміністративної відповідальності незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про день розгляду справи був повідомлений належним чином.

Оскільки обидві сторони у справі в судове засідання не з`явилися, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, для розгляду справи немає перешкод, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами на підставі ч.3 ст.194, ч.9 ст.205 КАС України.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що 27 травня 2019 року постановою у справі про адміністративне правопорушення серії НК №645046 інспектором поліції роти №3 батальйону УПП в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Реуцьким А.В. було притягнуто позивачку ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КпАП України, зокрема за те, що вона 27 травня 2019 року о 16 год. 55 хв. керувала автомобілем «Opel Astra» державний номерний знак НОМЕР_1 по вул.Макара Мазая, 16 в м.Маріуполі, не маючи при собі поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушила п.2.1-ґ Правил дорожнього руху України.

Відповідно до ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст.251 КпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, вирішуючи питання про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності відповідачем слід було довести протиправність правопорушення (проступку), зокрема об`єкт та об`єктивну сторону правопорушення передбаченого ч.1 ст.126 КпАП України.

При цьому, доведеність вини позивачки у вчиненому адміністративному правопорушенні підлягає доказуванню шляхом збирання та перевірки доказів, передбачених ст.251 КпАП України. Зокрема такими являються будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Крім цього, у відповідності до ч.1 ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується, - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Однак, в ході судового розгляду відповідачем жодними належними та допустимими доказами не доведено перед судом факту вчинення позивачем зазначених у оскаржуваній постанові адміністративних правопорушень, зокрема, не представлено відео- або фото фіксації можливого порушення правил дорожнього руху, а також не надано чітких відомостей щодо суті правопорушення.

Згідно ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Також Законом України «Про Національну поліцію» та «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (надалі - Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року N 1395, передбачена можливість застосовувати відеофіксацію обставин правопорушення, в тому числі використовувати відеорегістратори.

Тому, враховуючи зазначені обставини, надати оцінку обставинам можливого правопорушення та відповідно законності винесення постанови працівником поліції у суду об`єктивної можливості не має.

Отже, до суду будь-яких доказів безпосереднього вчинення правопорушення представлено не були, що є підставою для скасування прийнятої постанови про накладення адміністративного стягнення.

На переконання суду, оскільки позивачка категорично заперечила факт вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КпАП України, а відповідач належними та допустимими доказами факту правомірності своєї постанови через доведеність вини позивача у цьому адміністративному правопорушенні не довів, суд приходить до висновку про те, що оскаржувана постанова є протиправною, а дії інспектора поліції роти №3 батальйону УПП в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Реуцького А.В. неправомірними, внаслідок чого постанова підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 139, 243-246 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора поліції роти №3 батальйону УПП в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Реуцького Антона Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу - задовольнити.

Постанову в справі про адміністративне правопорушення від 27 травня 2019 року серії НК №645046 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КпАП України - скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.126 КУпАП - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з поважних причин.

Суддя: Т.В. Пустовойт