Справа № 826/13859/18
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2019-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

01 липня 2019 року № 826/13859/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кармазіна О.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «С.К.С.»
доДержавної фіскальної служби України
про зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В:

Товариства з обмеженою відповідальністю «С.К.С.» (03062, м. Київ, вул. Екскаваторна, 35, код ЄДР: 38591109) (далі - позивач, ТОВ «С.К.С.») звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної фіскальної служби України (04053, м. Київ, Львівська площа, 8, код ЄДР: 39292197), (далі - відповідач, ДФС України) в якому просить зобов`язати відповідача зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 21.03.2018 № 110022.

Позиція позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 14.02.2018 між ТОВ «С.К.С.» (виконавець) та ТОВ «Юсіель» (замовник) укладено договір про надання послуг № Ю17/18, на підставі якого виконавцем було оформлено та вчасно подано на реєстрацію податкову накладну від 21.03.2018 № 1100229. Проте вказана ПН була заблокована відповідачем.

Як зазначає представник позивача у позовній заяві, 06.04.2018 товариством за допомогою електронного документообігу направлено на адресу відповідача пояснення № 6, в якому пояснював законність та фактичність надання послуг, однак рішенням від 12.04.2018 № 646116/38591109 відмовлено у реєстрації ПН від 21.03.2018 № 1100229.

Представник товариства зазначає, що підставою для прийняття вказаного рішення слугувало відсутність копій первинних та розрахункових документів, банківських виписок з особових рахунків.

Додає, що 20.04.2018 через відділ канцелярії ДФС України товариством було подано скаргу на рішення від 12.04.2018 № 646116/38591109, до якої додано копії договору, виписки з банківського рахунку, податкову накладну, акт здачі-приймання № 1100229, специфікації, однак відповіді на скаргу позивачем не отримано.

Представник позивача звертає увагу суду на те, що у рішенні від 12.04.2018 № 646116/38591109 не міститься конкретної інформації, щодо причин та підстав для прийняття такого рішення, а лише містить загальну фразу про те, що не надано документів щодо наданих послуг.

Підсумовуючи викладене представник позивача просив задовольнити позов шляхом зобов`язання відповідача зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 21.03.2018 № 110022.

Позиція відповідача.

Відповідач надіслав відзив проти позову, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, наголосивши, що позивачем було сформовано та направлено на реєстрацію ПН від 21.03.2018 № 1100229. Натомість 12.04.2018 прийнято рішення № 646116/38591109 про відмову в реєстрації вказаної ПН.

Представник ДФС України звертає увагу суду на те, шо вказане рішення було прийнято комісією ГУ ДФС у м. Києві.

Також додає, що товариство просить зобов`язати ДФС України зареєструвати ПН № 110022 від 21.03.2018, проте рішенням комісії ГУ ДФС у м. Києві від 12.04.2018 № 646116/38591109 було відмовлено у реєстрації ПН від 21.03.2018 № 1100229.

Підсумовуючи викладене представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Процесуальні дій, вчинені у справі.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.09.2018 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено судове засідання.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.03.2019 витребувано додаткові докази.

Встановлені судом обставини.

Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши пояснення присутніх представників сторін, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

14.02.2018 між ТОВ «Юсіель» (замовник) та ТОВ «С.К.С.» (виконавець) укладено договір про надання послуг № Ю17/18, відповідно до якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання по виконанню роботи «заміна, встановлення, відновлення працездатності та налагодження комп`ютерного обладнання системи автоматизації обліку в магазині», а замовник зобов`язаний прийняти та оплатити вказані роботи.

21.03.2018 між замовником та виконавцем складено акт № 1100229 здачі-приймання робіт за вказаним договором.

На підставі договору про надання послуг від 14.02.2018 № Ю17/18 та акту здачі-приймання робіт від 21.03.2018 № 1100229 продавцем послуг (ТОВ «С.К.С.») сформовано податкову накладну № 1100229 від 21.03.2018, яку 27.03.2018 засобами електронного зв`язку надіслано на реєстрацію до ЄРПН.

Натомість, з матеріалів справи видно (том 1 а.с. 22), що документ прийнято, реєстрація зупинена.

06.04.2018 ТОВ «С.К.С.» на адресу податкової надіслано пояснення № 6 щодо господарської операції, за результатами якої сформовано податкову накладну.

Натомість, 12.04.2018 Головою комісії, яка приймає рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН або відмову в такій реєстрації прийнято рішення № 646116/38591109, яким відмовлено ТОВ «С.К.С.» у реєстрації податкової накладної № 1100229 від 21.03.2018.

12.04.2018 позивачем подано скаргу на рішення від 12.04.2018 № 646116/38591109 про відмову у реєстрації в ЄРПН ПН № 1100229 від 21.03.2018.

19.04.2018 товариством на адресу ДФС подано пояснення, в яких товариство просило податковий орган розблокувати ПН № 1100229 від 21.03.2018.

Як зазначає позивач у позовній заяві, відповіді на скаргу товариством так і не отримано.

Разом з тим, позивач, вважаючи, що порушено його право, звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Як вже було зазначено судом позивач просить суд зобов`язати відповідача зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 21.03.2018 № 110022.

Розглядаючи адміністративну справу в межах позовних вимог щодо зобов`язання відповідача зареєструвати податкову накладну 21.03.2018 № 110022, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Відповідно до п/п.п/п. 16.1.2, 16.1.3, п. 16.1 ст. 16 ПК України, платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Згідно з п. 201.1 ст. 201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до п. 187.1 ст. 187 ПК України, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Якщо надіслані податкові накладні / розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Згідно з п/п. 14.1.60 п. 14.1 ст. 14 ПК України, єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Відповідно до п. 2 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 204) (далі - Порядок № 1246), податкова накладна - електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі - платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України (далі - Кодекс) в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Згідно з п. 12 Порядку № 1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200 1.3 і 200 1.9 статті 200 1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу; дотримання вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Пунктом 13 Порядку № 1246 передбачено, що за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

В той же час, відповідно до приписів п. 201.16 статті 201 ПК України реєстрація податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Так, згідно з п. 5 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 117 (далі - Порядок № 117), податкова накладна / розрахунок коригування, які підлягають моніторингу, перевіряються на відповідність критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку.

При цьому, відповідно до змісту п. 10 Порядку № 117 критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку, визначає ДФС та надсилає на погодження Мінфіну в електронній формі через систему електронної взаємодії органів виконавчої влади. ДФС оприлюднює на своєму офіційному веб-сайті погоджені критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку.

Пунктом 13 Порядку № 117 передбачено, що у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування зазначаються: 1) номер та дата складання податкової накладної / розрахунку коригування; 2) порядковий номер, номенклатура товарів/послуг продавця, код товару згідно з УКТЗЕД / послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, зазначені у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрація яких зупинена; 3) критерій(ї) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій, на підставі якого(их) зупинено реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; 4) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

Згідно з п/п 2.1 п. 2 Критеріїв ризиковості платника податку податкові накладні / розрахунки коригування, складені платниками податку, перевіряються на відповідність ознакам ризиковості здійснення операцій обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній / розрахунку коригування до податкової накладної на збільшення суми податкових зобов`язань, яку(ий) подано на реєстрацію в Реєстрі, дорівнює або перевищує величину залишку, що визначається як різниця обсягу придбання на митній території України такого товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 01 січня 2017 року в отриманих податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих в Реєстрі, і митних деклараціях, збільшеного у 1,5 рази, та обсягу постачання відповідного товару/послуги, зазначеного у податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих з 01 січня 2017 року в Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 75 відсотків загального такого залишку) товарів з кодами згідно з УКТ ЗЕД та послуг з кодами згідно з ДКПП, перелік яких визначено ДФС відповідно до додатка, та відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в Таблиці даних платника податку як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється).

Таким чином, проаналізувавши вказані обставини у сукупності, суд зазначає, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі та протягом 15 днів зареєструвати її в ЄРПН. Підтвердження прийняття такої ПН є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі.

Разом з тим, якщо реєстрацію надісланої ПН зупинено, то протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Зі змісту квитанції по податковій накладній від 21.03.2018 № 1100229 видно, що підставою для зупинення такої податкової накладної слугувало те, що обсяг постачання товарів/послуг 62.09 перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає вимогам п/п 2.1 п. 2 Критеріїв ризиковості платника податку.

При цьому, відповідно до п. 14 Порядку № 117 перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, включає в себе: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Згідно з п. 15 Порядку № 117 письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного у податковій накладній / розрахунку коригування.

Платник податку має право подати письмові пояснення та копії документів до декількох податкових накладних / розрахунків коригування, якщо такі податкові накладні / розрахунки коригування складені на одного отримувача - платника податку за одним і тим самим договором або якщо в таких податкових накладних / розрахунках коригування відображені однотипні операції (з однаковими кодами товарів згідно з УКТЗЕД або кодами послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг).

Відтак, у разі зупинення податковим органом реєстрації в ЄРПН податкової накладної, платник податків для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної має право подати письмові пояснення та копії документів, передбачені п. 14 Порядку № 117.

В той же час, п. 18 Порядку № 117 передбачено, що письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 15 цього Порядку, розглядаються комісіями контролюючих органів.

Комісії контролюючих органів складаються з комісій регіонального рівня (комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників ДФС) та комісії центрального рівня (ДФС) (п. 19 Порядку № 117).

Відповідно до п. 20 Порядку № 117 зазначені комісії приймають рішення про:

реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі;

відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

Згідно з п. 21 Порядку № 117 підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є:

ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено;

ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку;

надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі за формою згідно з додатком 2 підлягає реєстрації в окремому Реєстрі податкових накладних / розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена. Відповідне рішення набирає чинності після реєстрації його в такому Реєстрі (п. 22 Порядку № 117).

Викладені норми, дають підстави суду дійти висновку, що пояснення ТОВ «С.К.С.», та додані до пояснень документи, були розглянуті комісією ГУ ДФС у м. Києві, що приймає рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН або відмову в такій реєстрації.

За результатами розгляду даною комісією пояснень платника податків та доданих до них документів, комісією ГУ ДФС у м. Києві прийнято рішення від 12.04.2018 № 646116/38591109 про відмову у реєстрації податкової накладної № 1100229 від 21.03.2018.

Тобто, щодо реєстрації в ЄРПН податкової накладної № 1100229 від 21.03.2018 існує рішення комісії ГУ ДФС у м. Києві, яким відмовлено у реєстрації податкової накладної.

Більш того, у відзиві на позовну заяву представник ДФС України також звернув увагу суду на те, що рішення від 12.04.2018 № 646116/38591109 про відмову у реєстрації податкової накладної № 1100229 від 21.03.2018, приймалося саме комісією ГУ ДФС у м. Києві.

Однак, позивач не оскаржує вказане рішення, що передбачає, крім іншого, сплату судового збору, та є передумовою для формування висновку про протиправність зупинення та подальшої реєстрації податкової накладної та, відповідно, для формування висновку про зобов`язання ДФС України зареєструвати податкову накладну.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно з ч. 1 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

При цьому, відповідно до ч. 2 вказаної статті у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини, та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю; 7) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об`єднання громадян; 8) примусовий розпуск (ліквідацію) об`єднання громадян; 9) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 10) інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів; 11) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України або про продовження строку такого затримання; 12) затримання іноземця або особи без громадянства до вирішення питання про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні; 13) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 14) звільнення іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 15) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

З вказаних положень випливає, що передумовою для зобов`язання вчинення певних дій, у розумінні ч. 1 ст. 5 та ч. 2 ст. 245 КАС України, є визнання протиправним індивідуального акта суб`єкта владних повноважень.

Тобто, передумовою для зобов`язання ДФС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 21.03.2018 № 110022, є визнання протиправним та скасування рішення ГУ ДФС у м. Києві від 12.04.2018 № 646116/38591109 про відмову у реєстрації податкової накладної № 1100229 від 21.03.2018.

Натомість суд повторно наголошує, що позивач самостійно визначив склад осіб у даній справі, в якій ГУ ДФС у м. Києві не є відповідачем у даній справі, а рішення від 12.04.2018 № 646116/38591109 про відмову у реєстрації податкової накладної № 1100229 від 21.03.2018 є рішенням суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом розгляду даної справи, а відтак у суду відсутня можливість надавати оцінку правомірності прийняття комісією ГУ ДФС у м. Києві рішення від 12.04.2018 № 646116/38591109 про відмову у реєстрації податкової накладної № 1100229 від 21.03.2018.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів оскарження ТОВ «С.К.С.» рішення ГУ ДФС у м. Києві від 12.04.2018 № 646116/38591109.

Водночас, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. При цьому, можливість виходу за межі позовних вимог для цілей ефективного захисту є правом суду та за умови, крім іншого, формування позивачем складу відповідачів та вимог до них.

Відтак, зважаючи на те, що ГУ ДФС у м. Києві не є відповідачем у даній справі, у суду відсутні можливості вийти за межі позовних вимог щодо надання оцінки правомірності прийняття комісією ГУ ДФС у м. Києві рішення від 12.04.2018 № 646116/38591109 про відмову у реєстрації податкової накладної № 1100229 від 21.03.2018.

Таким чином, підсумовуючи вказані обставини у сукупності, а також беручи до уваги той факт, що позивачем не оскаржувалося рішення ГУ ДФС у м. Києві від 12.04.2018 № 646116/38591109 про відмову у реєстрації податкової накладної № 1100229 від 21.03.2018, що свідчить про те, що позивач погоджується з прийнятим рішенням, доказів оскарження та скасування такого рішення в судовому порядку матеріали справи також не містять, що свідчить про те, що воно є чинним, суд не вбачає підстав для зобов`язання ДФС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 21.03.2018 № 110022.

Положеннями ч. 1 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, а також виходячи із заявлених вимог та підстав позову, суд приходить до висновку, що в порядку виконання обов`язку, визначеного ч. 1 ст. 77 КАС України, позивачем не доведено обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Відтак, виходячи з меж заявлених позовних вимог та їх обґрунтування, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки досліджених доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на з`ясуванні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись положеннями статей 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, ст. ст. 241 - 246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «С.К.С.» (03062, м. Київ, вул. Екскаваторна, 35, ) відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 КАС України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України з урахуванням положень п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя О.А. Кармазін