Справа № 420/2410/19
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2019-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2410/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Бойко О.Я.,

за участі:

секретаря судового засідання Белінського Г.В.,

представника позивача Фомін І.І. за ордером,

представника відповідача Кучеренка Г.А. за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Селянсько (фермерського) господарства "Світлана" до Управління Державної служби України з безпеки на транспорті в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №115279 від 01.04.2019 р.,-

І. Суть спору:

Селянсько (фермерського) господарства "Світлана" звернулося до Одеського окружного адміністративного суду із позовом до Управління Державної служби України з безпеки на транспорті в Одеській області в якому просило:

-визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки в Одеській області про застосування адміністративно-господарського штрафу №115279 від 01.04.2019 р.

ІІ. Аргументи сторін

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне.

05.02.2019 р. інспекторами Управління Державної служби України з безпеки на транспорті в Одеській області був складений акт №115674 від 05.02.2019 р. про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом про те, що водій транспортного засобу марки КАМАЗ н/з НОМЕР_1 ОСОБА_2 надавав послуги перевезення вантажів без оформлення документів, що передбачені ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме водій не надав протокол перевірки та адаптації тахографа та не оформив індивідуально-контрольну книжку водія.

01.04.2019 р. Управління Укртрансбезпеки в Одеській області на підставі акту №115674 від 05.02.2019 р. винесло постанову про застосування адміністративно - господарського штрафу №115279 від 01.04.2019 р., яку позивач отримав 02.04.2019 р.

Позивач вважає, що інспектори Управління Державної служби України з безпеки на транспорті в Одеській області неправомірно склали, а Управління винесло протиправну постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Також позивач зазначив, що СФГ "Світлана" є сільськогосподарським підприємством, яке здійснює перевезення вантажів власною технікою (зокрема, вантажним автомобілем марки КАМАЗ д/з НОМЕР_1 ), яка призначена для місцевих сільськогосподарських робіт та слугує виключно для цілей експлуатації цих підприємств.

02.05.2019 р. ухвалою Одеський окружний адміністративний суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження за правилами загального позовного провадження.

27.05.2019 р. ухвалою занесеною до протоколу судового засідання суд закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті на 24.06.2019 р.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав викладених у позові .

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у пояснення на адміністративний позов.

В обґрунтування пояснень на адміністративний позов представник відповідача зазначив, що заперечення позивача щодо того, що він не здійснював перевезення на замовлення спростовується записом перевіряючи осіб (інспекторів) в акті перевірки з яким був ознайомлений під розписку водій ОСОБА_2 , та який в графі «Пояснення з приводу порушення» не надав з цього приводу заперечення.

Заслухавши вступне слово представника позивача, з`ясувавши обставини на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та дослідивши письмові докази, якими вони обґрунтовуються, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить до задоволення.

ІІІ. Обставини, встановлені судом.

Так, суд встановив, що позивач здійснює наступні види діяльності за наступними кодами державної класифікації видів економічної діяльності:

-код КВЕД 01.11 вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний);

-код КВЕД 01.21 вирощування винограду;

-код КВЕД 01.41 розведення великої рогатої худоби молочних порід;

-код КВЕД 01.45 розведення овець і кіз;

-код КВЕД 01.46 розведення свиней;

-код КВЕД 10.41 виробництво олії та тваринних жирів;

-код КВЕД 46.21 оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин.

05.02.2019 р. посадовими особами відповідача був складений акт №115674 від 05.02.2019 р. про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом про те, що водій транспортного засобу марки КАМАЗ н/з НОМЕР_1 ОСОБА_2 надавав послуги перевезення вантажів без оформлення документів, що передбачені ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме водій не надав протокол перевірки та адаптації тахографа та не оформив індивідуально-контрольну книжку водія (а.с.13).

01.04.2019 р. відповідач на підставі акту №115674 від 05.02.2019 р. виніс постанову про застосування адміністративно - господарського штрафу №115279 від 01.04.2019 р. до позивача у розмірі 1700 грн. (а.с.14).

Вирішуючи питання щодо правомірності вимог позивача суд виходить з наступного.

IV Джерела права та висновки суду.

Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені в Законі України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001р. № 2344-III (далі - Закон № 2344-III).

Статтею 5 Закону № 2344-III визначено, що основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Частиною 14 ст.6 Закону № 2344-III передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11.02.2015 р. затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, відповідно до пункту 1 якого, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Підпунктами 2, 15, 27, 54, 58, 62 пункту 5 даного Положення передбачено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань:

здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті;

здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування;

здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю;

проводить перевірки за додержанням суб`єктами господарювання, фізичними особами та юридичними особами вимог законодавства про транспорт;

здійснює контроль наявності, видачу дозвільних документів на здійснення перевезень та контроль відповідності виду перевезення, що фактично здійснюється;

здійснює інші повноваження, визначені законом.

Згідно з пунктом 8 вказаного Положення, Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.

Суд зазначає, що процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій і ліцензійних карток, виконанням суб`єктами господарювання ліцензійних умов, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами, а також диспетчерського контролю за роботою автомобільних перевізників визначена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 р. (далі - Порядок № 1567).

Відповідно до п. 21 Порядку № 1567, у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Згідно з п. 27 Порядку № 1567, за наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Так, у додатку 5 до Порядку № 1567 передбачено вимоги до оформлення постанови про застосування адміністративно-господарських штрафів, серед яких, зокрема, зазначено порушення законодавства про автомобільний транспорт, однак в оскаржуваній постанові не зазначено яку саме норму законодавства про автомобільний транспорт порушено позивачем.

Суд у відповідності до акта №115674 від 05.02.2019 р. встановив, що в даному випадку йдеться про порушення позивачем ст.48 Закону № 2344-III, а саме не оформлення картки водія.

Відповідно до ст. 48 Закону № 2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов`язковими документами також є: для автомобільного перевізника - ліцензія на надання відповідних послуг;

для водія - свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

З аналізу вказаної норми вбачається, що законодавцем не визначено вичерпний перелік документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів. Разом з тим, зазначено про необхідність наявності інших документів, передбачених законодавством.

Так, відповідно до вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (далі ЄУТР), Конвенції Міжнародної організації праці 1979 р. № 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, а також Законів України «Про автомобільний транспорт», «;Про дорожній рух», розроблено Інструкцію з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, що затверджена наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 385 від 24.06.2010 р. (далі - Інструкція № 385).

Конвенція №153 Міжнародної організації праці 1979 р. про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті містить наступні положення:

-ця Конвенція застосовується до найманих водіїв, які працюють або на підприємствах, що займаються перевезеннями для третіх сторін, або на підприємствах, що перевозять вантажі чи пасажирів за свій рахунок на автомобілях які використовуються професійно для внутрішніх чи міжнародних автомобільних перевезень товарів або пасажирів (ч.1 ст.1 Конвенції);

-компетентні власті чи органи в кожній країні можуть вилучити зі сфери застосування цієї Конвенції чи зі сфери застосування деяких її положень осіб, які здійснюють:

b) перевезення, здійснювані сільськогосподарськими підприємствами або підприємствами лісового господарства, настільки, наскільки ці перевезення виконуються тракторами або іншими машинами, призначеними для місцевих сільськогосподарських робіт чи робіт у галузі лісового господарства, та слугують виключно для цілей експлуатації цих підприємств ( п. b ч.1 ст.2 Конвенції)

Відповідно до п. 1.4 Інструкції № 385 контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв.

Згідно з п.1.3 Інструкції № 385 використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті визначено, що ця Інструкція поширюється на суб`єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).

Відповідно до положень п.3.3 Інструкції № 385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, зокрема, використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом.

Отже, положеннями ст.38 Закону № 2344-III передбачена обов`язковість наявності як у перевізника, так і у водія інших документів, передбачених законодавством, а використання особистої картки водія передбачено Інструкцією № 385 у разі використання тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа.

Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст.60 Закону № 2344-III, за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Разом з тим, позивачем зазначено про відсутність на транспортному засобі тахографа та відповідно відсутність підстав для використання особистої картки водія.

Належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст.73, 74 КАС України на підтвердження того, що на транспортному засобі позивача встановлено тахограф, відповідачем суду не надано.

Крім того, суд зазначає, що позивач є сільськогосподарським підприємством яке здійснює перевезення власних вантажів власною технікою (зокрема, вантажним автомобілем марки КАМАЗ н/з НОМЕР_1 ), яка призначена для місцевих сільськогосподарських робіт та слугує виключно для цілей експлуатації цих підприємств.

Відповідно до приписів п.5 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 340 від 07.06.2010р. Міністерство транспорту та зв`язку України доручило Державній службі України з безпеки на транспорті забезпечити, зокрема:

1) здійснення перевірок дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, встановлених Положенням про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затверджених цим наказом:

2) неухильне дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення заходів державного контролю на автомобільному транспорті;

3)здійснення планових позапланових і рейдових перевірок виключно в межах переліку питань, визначених Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою КМУ від 08.11.2006 № 1567;

4) здійснення перевірок щодо наявності встановлених тахографів виключно на транспортних засобах, якими здійснюються міжнародні автомобільні перевезення.

Відповідно до п. 6.3 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку.

Проте, відповідно до п. 1.4 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, це положення не поширюється на перевезення пасажирів чи/та вантажів, які здійснюються, зокрема сільськогосподарськими підприємствами або підприємствами лісового господарства, якщо ці перевезення виконуються тракторами або іншою технікою, призначеною для місцевих сільськогосподарських робіт чи робіт у галузі лісового господарства, та слугують виключно для цілей експлуатації цих підприємств.

Позивач зазначив, що проводить діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів та відповідно не надає послуг з перевезення вантажів третім особам. Позивач з використанням своєї власної техніки вантажного автомобіля КАМАЗ н/з НОМЕР_1 на дату рейдової перевірки та складання акту від 05.02.2019 р. здійснював перевезення власного вантажу (сільськогосподарської продукції власного виробництва), який належить СФГ «Світлана», тобто виключно для цілей експлуатації СФГ «Світлана».

Відповідно до п. 15 Порядку № 1567 передбачено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється:

-наявність визначених статтями 39 і 48 Закону № 2344-III документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом;

-додержання водієм режиму праці та відпочинку а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів.

Суд зазначає, що посадові особи під час проведення рейдової перевірки та складання акту №115674 від 05.02.2019 р. проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом, в порушення законодавства України, не було встановлено статус позивача, власника вантажу, що перевозився та підстави його перевезення.

Отже суд зазначає, що відповідач під час проведення рейдової перевірки та складання акту №115674 від 05.02.2019 р. не в повному обсязі провів перевірку вантажного автомобіля КАМАЗ д/з НОМЕР_1 та не з`ясував всіх обставин, які мають значення для прийняття законного рішення.

Таким чином, суд робить висновок, що відповідач протиправно прийняв постанову №115279 від 01.04.2019 р., якою застосував до позивача адміністративно-господарський штраф у розмірі 1700,00 грн.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно з ч.1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

З огляду на вищевикладене, суд робить висновок, що адміністративний позов належить до задоволення у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 1921,00 грн., що підтверджується квитанцією №1489 від 17.04.2019 р. (а.с.16).

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 90, 77, 78, 139, 255, 293, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки в Одеській області про застосування адміністративно-господарського штрафу №115279 від 01.04.2019 р.

3. Стягнути з бюджетних асигнувань Управління Укртрансбезпеки в Одеській області на користь Селянсько (фермерського) господарства «Світлана» судовий збір у розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна),00 грн.

4. Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний суддею 01 липня 2019 року.

Суддя: О.Я. Бойко

.