Справа № 2340/3167/18
Суддя: Земляна Галина Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2340/3167/18 Суддя (судді) першої інстанції: В.П. Тимошенко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Ісаєнко Ю.А., Лічевецького І.О.

за участю секретаря Такаджі Л.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року про закриття провадження у справі

у справі №2340/3167/18

за позовом ОСОБА_1

до відповідача Виконавчого комітету Дмитрівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області,

треті особи ОСОБА_2 ,

та Золотоніський районний сектор Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області,

та голова Виконавчого комітету Дмитрівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області Іллічова Любов Микитівна,

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до виконавчого комітету Дмитрівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, треті особи: ОСОБА_2 , Золотоніський районний сектор Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області, голова Виконавчого комітету Дмитрівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області Іллічова Любов Микитівна, в якому просив:

- визнати дії виконавчого комітету Дмитрівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області щодо реєстрації ОСОБА_2 протиправними;

- скасувати реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , як таку, що проведена з порушенням вимог законодавства та вчинити всі передбачені законодавством дії, пов`язані із скасуванням реєстрації місця проживання.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, на підставі пункту 1 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу через порушення норм матеріального та процесуального права з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права. Зокрема, позивач вказує на те, що даний спір є публічно-правовим розгляд якого належить до повноважень адміністративного суду, оскільки фактично оскаржуються дії суб`єкта владних повноважень.

Відповідачем було подано відзив на апеляційну скаргу в якому зазначено, що апеляційна скарга є безпідставною та необґрунтованою та просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги та просив скасувати рішення суду першої інстанції й направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті, посилаючись на порушення судом при винесенні рішення норм процесуального та матеріального права.

Третя особа ОСОБА_2 та її представник в судовому засіданні вимоги та доводи апеляційної скарги заперечували та просили у задоволенні апеляційної скарги відмовити з огляду на її необґрунтованість та безпідставність, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Інші учасники процесу не з`явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи були належним чином повідомлені, про причини неявки суду не сповістили.

Суд першої інстанції, закриваючи провадження у справі виходив з того, що даний спір не підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства, оскільки позивачем оскаржуються дії відповідача щодо відмови у скасуванні реєстрації ОСОБА_2 , а спірні правовідносини стосуються майнових прав позивача на будинок, отже такий спір не є публічно-правовим.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду слід залишити без змін, з наступних підстав.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, далі - КАС України).

Відповідно до положень статті 4 КАС України, справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.07.2018 представником позивача ОСОБА_3 подано сільському голові Дмитрівської сільської ради Золотоніського району Черкаської заяву про скасування реєстрації ОСОБА_2 .

Листом від 27.07.2018 № 149 на заяву про скасування реєстрації ОСОБА_2 , виконавчий комітет Дмитрівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області зазначив, що реєстрація місця проживання ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 проведена відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №207, на підставі оригіналів Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.12.2015 за № 12494763 та Договору дарування житлового будинку від 11.12.2015.

Таку відмову позивач вважає протиправною, такою що порушує його права як нового власника майна.

Крім того, судом встановлено, що 02.03.2018 посадовими особами виконавчого комітету Дмитрівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області зареєстровано громадянку ОСОБА_2 в домоволодіння, 8 за адресою: АДРЕСА_1 на підставі Договору дарування житлового будинку від 11.12.2015.

Згідно даних інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02.03.2018 за № 116039016 власником житлового будинку б/н, станом на 02.03.2018, загальна площа 243.6 кв., м. житлова площа 95.6 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_4

12.03.2018 ОСОБА_1 придбано об`єкти нерухомості, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: житловий будинок загальною площею 243,6 кв. м., реєстраційний номер 15; земельна ділянка площею 0,1016 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 ; земельна ділянка площею 0,2328 га, кадастровий номер НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 ; земельна ділянка площею 0,25 га, кадастровий номер НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_6 на публічних торгах.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Натомість однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідно до свідоцтва від 31.05.2018 за позивачем зареєстровано право власності на житловий будинок б/н за адресою: АДРЕСА_1 . В подальшому виявилось, що у вже належному йому домоволодінні зареєстрована ОСОБА_2 , що перешкоджає подальшому розпорядженню позивачем зазначеним майном.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що спірні правовідносини стосуються майнових прав на будинок б/н за адресою: АДРЕСА_1.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що відповідно до листа Виконавчого комітету Дмитрівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області від 27.07.2018 №149, нумерація будинку АДРЕСА_1 , присвоєна згідно рішення сесії Дмитрівської сільської ради від 18.04.2016 № 5-7/VІІ.

При цьому, судом першої інстанції встановлено, що у провадженні Окружного адміністративного суду м. Києва перебуває справа №826/2756/17 за позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Павловської Ганни Олегівни про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії. Предметом розгляду даної справи є правомірність дій та рішень суб`єкта державної реєстрації - приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Павловської Ганни Олегівни щодо реєстрації права власності за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Також, на розгляді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області перебуває справа № 695/3685/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання права власності на житловий будинок б/н за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, колегія суддів зазначає, що на момент здійснення реєстрації місця проживання ОСОБА_2 , позивач не був власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до положень ч. 1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та п. 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній, установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.

Відтак, судове рішення, постановлене за наслідками розгляду даної адміністративної справи не може бути підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання.

У разі якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Цивільного суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

У порядку цивільного судочинства розглядаються спори щодо права особи на житло (приватизація житла, взяття на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або зняття з такого обліку, надання житла, користування жилим приміщенням у будинку державного чи приватного жилого фонду, житлово-будівельних кооперативів, у гуртожитках, встановлення автономного опалення у приміщенні державного житлового фонду, зняття з реєстраційного обліку місця проживання за наявності спору, зобов`язання органу влади чи органу місцевого самоврядування здійснити необхідні дії щодо утримання в належному стані житлового будинку, виселення, а також спори щодо забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків тощо). Такі спори є житловими (цивільними) спорами, незалежно від участі у справі суб`єкта владних повноважень як відповідача.

Враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що фактично вимоги позивача до виконавчого комітету Дмитрівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області є похідними від майнових прав на будинок. Таким чином, спір має приватноправовий характер та підлягає розгляду за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Аналогічний правовий висновок щодо визначення юрисдикції адміністративних судів міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №337/2535/2017 (провадження №14-130цс18) та постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 826/8687/16.

З огляду на зазначене колегія суддів вказує на те, що зважаючи на предметну юрисдикцію та характер правовідносин у цій справі, суд першої інстанцій дійшов правомірного висновку про необхідність розгляд цієї справи в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand&Austria»; вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Колегія суддів, враховуючи встановлені обставини та норми чинного законодавства України погоджується з висновком суду першої інстанції, що зазначений спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки носить приватноправовий характер.

При цьому, апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись 34, 242, 243, 246, 308, 310, 316, 321,322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року про закриття провадження у справі - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів із дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду у порядку ст.329-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В. Земляна

Судді: Ю.А. Ісаєнко

І.О. Лічевецький

Повний текст постанови виготовлено 27 червня 2019 року.