Справа № 480/52/19
Суддя: Калитка О.М.
Дата ухвалення: 2019-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2019 р.Справа № 480/52/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калитки О. М.,

Суддів: Жигилія С.П. , Макаренко Я.М. ,

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Одеської митниці ДФС на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25.02.2019 року, головуючий суддя І інстанції: О.В. Соп`яненко, місце складання м. Суми, повний текст складено 04.03.19 року по справі № 480/52/19

за позовом Приватного виробничого підприємства "Вибір"

до Одеської митниці ДФС

про визнання дій протиправними,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Приватне виробниче підприємство "Вибір", звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Одеської митниці Державної фіскальної служби, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA500010/2018/000020/2 від 23.12.2018.

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної деклараціях, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500010/2018/00339 від 23.12.2018.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що винесені відповідачем рішення та картку відмови вважає протиправними, оскільки позивач надав для митного оформлення документи, визначені ст. 53 МК України, надані позивачем для підтвердження заявленої митної вартості документи не суперечать один одному, у повному обсязі підтверджують ціну товару, його оплату, підстав для витребовування додаткових документів не було.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 25.02.2019 у справі № 480/52/19 задоволено адміністративний позов Приватного виробничого підприємства "Вибір" до Одеської митниці ДФС про визнання дій протиправними.

Визнано протиправним та скасовано рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA500010/2018/000020/2 від 23.12.2018.

Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної деклараціях, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500010/2018/00339 від 23.12.2018.

Відповідач не погодився із рішенням суду та подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно ч. 4 ст. 229 у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, 08.10.2018 позивачем укладено з IOI Pan-Century Oleochemicals Sdn. Bhd (Малайзія) контракт № PCOS/PIE/08102018 про постачання Пальмаку 08-16 вартістю 740 дол. США за тону на загальну суму 36630,00 дол. США. Умови постачання FOB (Інкотермс 2010) порт Малайзії (а.с. 12).

22.12.2018 позивачем подано до Одеської митниці ДФС митну декларацію для митного оформлення партії товару, отриманого за зазначеним контрактом (а.с. 11). Разом з декларацією подано контракт, інвойс, платіжне доручення в іноземній валюті, коносамент, пакувальний лист, сертифікат походження, сертифікати аналізу, довідка ДП Укрпромзовнішекспертиза, митна декларація країни походження, паспорти безпеки, договір про надання послуг з декларування товарів з ТОВ Українська експедиційна група, наряд від 19.12.2018, довідка про транспортно-експедиційні витрати, (а.с. 11-38). Митна вартість була визначена за основним методом ціною договору.

22.12.2018 відповідачем видано протокол обробки електронного документу, яким повідомлялось про спрацювання профілів ризику системи управління ризиками та вимагалось додатково надати договір на перевезення товарів, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення. Також вимагалось, з посиланням на ст. 254 МК України надати переклад на українську мову митної декларації країни відправлення (а.с. 39). Листом від 23.12.2018 ТОВ Українська експедиційна група повідомлено про подання усіх наявних документів разом з митною декларацією. Просив також вирішити питання про підтвердження (відмови, коригування, тощо) за наданими документами (а.с. 40). Незважаючи на це відповідачем 23.12.2018 знову видано протокол обробки електронного документа, яким повідомлено про виявлені у поданих документах розбіжності та відсутність у них усіх відомостей, що підтверджують числові значення митної вартості товарів: у копії митної декларації країни відправлення від 10.11.2018 не зазначені реквізити контракту, разом з тим, зазначений номер документу EGLV 98, що відповідає номеру коносаменту, який складено лише 14.11.2018. В декларації зазначено код товару на рівні восьми знаків, що не відповідає задекларованому згідно з УКТЗЕД. Також не подано відомостей про вартість тари та пакування. Зобов`язано надати додаткові документи: виписку з бухгалтерської документації, каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару (а.с. 41-42). Листом від 23.12.2018 ТОВ Українська експедиційна група повідомлено про надання раніше повного пакету необхідних для митного оформлення документів, також повідомлено, що додаткові документи подаватися не будуть (а.с. 43).

Протоколом обробки електронного документа від 23.12.2018 відповідачем повідомлено про неможливість підтвердження заявленої митної вартості за поданими документами та проведення її коригування на підставі інформації про операції ідентичними товарами, проведеними раніше позивачем. Також 23.12.2018 відповідачем винесено рішення про коригування митної вартості товарів № UA500010/2018/000020/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації № UA500010/2018/00339 (а.с. 45-46).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем подано документи, що підтверджували фактичну ціну товару, тому при митному оформленні товарів по спірним поставкам, підстави для коригування митної вартості та відмови в митному оформленні були відсутні.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч.1 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно з ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 ст. 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини ().

Відповідно до ч.1 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Таким чином, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено.

Так, у протоколі від 22.12.2018 відповідачем такими підставами зазначається відсутність у поданих документах відомостей про вартість перевезення вантажу. Вимагалось надати транспортні (перевізні) документи, а саме договір перевезення товару та документа, що містять відомості про вартість перевезення. Також вимагався переклад митної декларації країни відправлення.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем разом з митною декларацією надано коносамент, договір про надання послуг з декларування товарів та довідку ТОВ Українська експедиційна група про те, що товарно-експедиційні витрати по доставці двох контейнерів, що прибули по коносаменту № EGLV 98 з Малайзії, становлять 68535,90 грн. Також було надано наряд № 440 у якому зазначені номери та вага контейнерів.

При цьому, відповідачем не надано пояснень стосовно розбіжностей, неповноти чи недостовірності відомостей, викладених у вказаних документах, що перешкоджали підтвердженню заявленого розміру витрат на перевезення вантажу.

Щодо вимоги про надання перекладу митної декларації країни відправлення, колегія суддів вказує, що згідно ст. 254 МК України документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються органу доходів і зборів українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Органи доходів і зборів вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

Натомість, з наданої копії митної декларації країни походження вбачається, що її складено англійською мовою, яка є мовою міжнародного спілкування.

Крім того, зазначений документ не віднесено до переліку документів ч. 2 ст. 53 МК України, які підтверджують митну вартість товарів.

Матеріалами справи встановлено, що на вимогу відповідача ніяких додаткових документів позивачем не подавалось.

Незважаючи на це, відповідачем 23.12.2018 винесено другий протокол обробки електронного документа.

За результатами аналізу тих же самих документів, що були подані разом з митною декларацією та проаналізовані відповідачем перед виготовленням протоколу від 22.12.2018, у новому протоколі повідомлено про нові, відмінні від зазначених раніше, обставини, що перешкоджають проведенню митного оформлення за задекларованою митною вартістю. Також витребувано документи, подання яких не вимагалось раніше виданим протоколом.

Так, за повідомленням відповідача, у митній декларації країни відправлення від 10.11.2018 не зазначені реквізити контракту, разом з тим, зазначений номер документу EGLV 98, що відповідає номеру коносаменту, який складено лише 14.11.2018. цю обставину відповідач вважає такою, що перешкоджає митному оформленню.

При цьому, відповідачем не спростовано твердження позивача про те, що у подані митній декларації країни відправлення у графі 31 англійською мовою зазначено номер замовлення, який збігається з номером оформленого пізніше коносаменту.

Крім того, відповідачем не надано доказів того, що таке оформлення графи 31 декларації та зазначення коду товару, що за висновком відповідача не відповідає коду УКТЗЕД, суперечить порядку заповнення митної декларації, прийнятому у країні відправлення.

Після повторного повідомлення позивача про відсутність додаткових документів, відповідачем прийнято рішення про необхідність коригування митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних товарів.

Відповідно до ч.ч. 1-2, 4-6 ст. 59 МК України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього. При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: 1) фізичні характеристики; 2) якість та репутація на ринку; 3) країна виробництва; 4) виробник. Ціна договору щодо ідентичних товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості та на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари. У разі відсутності такого продажу використовується вартість операції з ідентичними товарами, що продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена. У разі якщо кошти та витрати, зазначені в пунктах 5 - 7 частини десятої статті 58 цього Кодексу, включаються у вартість операції, здійснюється коригування для врахування значної різниці в таких коштах і витратах між оцінюваними товарами та відповідними ідентичними товарами, що зумовлено різницею у відстанях і способах транспортування.

Для здійснення коригування відповідачем використано відомості про митну вартість пальмітинової кислоти, ввезення якої здійснювалось самим позивачем за вантажними митними деклараціями від 04.06.2018 та від 17.07.2018 (а.с. 69-72).

З наданих відповідачем копій вантажних митних декларацій вбачається, що постачання відбувалось на умовах CIF - Україна, порт Одеса.

Тобто, вартість товару включала і вартість його транспортування в Україну.

Відповідно ж до контракту, укладеного позивачем 08.2018 та митної декларації від 22.12.2018 постачання здійснюється на умовах FOB порт Малайзії.

За таких обставин перехід права власності до позивача відбувся за межами України і подальше транспортування здійснювалось позивачем за власний рахунок і не могло бути включено у ціну товару за контрактом.

Таким чином, матеріалами справи не підтверджено проведення коригування митної вартості, як того вимагає ч. 6 ст. 59 МК України.

У такому випадку умови постачання не можуть вважатися співставними і використання відповідачем вартості товарів за вказаними деклараціями від 04.06.2018 та від 17.07.2018 без проведення відповідного коригування не відповідає вимогам Митного кодексу України.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не доведено правомірності прийняття картки відмови в прийнятті митної декларації № UA500010/2018/00339 від 23.12.2018 та рішення про коригування митної вартості товарів № UA500010/2018/000020/2 від 23.12.2018.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірність власних рішень, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність доводів, якими мотивовано судове рішення, зводяться до переоцінки належним чином проаналізованих судом першої інстанції доказів та не дають підстав вважати висновки суду помилковими, а застосування норм матеріального та процесуального права неправильним.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справ

Враховуючи викладене, колегія суддів вказує, що судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, тому підстави для скасування рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25.02.2019 у справі № 480/52/19 відсутні.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Одеської митниці ДФС залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25.02.2019 року по справі № 480/52/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)О.М. Калитка
Судді(підпис) (підпис) С.П. Жигилій Я.М. Макаренко
Повний текст постанови складено 01.07.2019 року