Справа № 810/4643/18
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2019-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/4643/18 Суддя першої інстанції: Лиска І.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Степанюка А.Г.,

суддів - Епель О.В., Шурка О.І.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Київській області на прийняте у порядку письмового провадження рішення Київського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2019 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДФС у Київській області до Комунального підприємства теплових мереж «Яготинтепломережа» про стягнення податкового боргу, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2018 року Головне управління ДФС у Київській області (далі - Позивач, ГУ ДФС у Київській області) звернулося до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Комунального підприємства теплових мереж «Яготинтепломережа» (далі - Відповідач, КПТМ «Яготинтепломережа») про стягнення податкового боргу у розмірі 1 806 683,66 грн.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 15.02.2019 року позов задоволено повністю - стягнуто з рахунків у банках, обслуговуючих КПТМ «Яготинтепломережа», на користь Державного бюджету податковий борг в загальному розмірі 1 806 683,66 грн., а також відстрочено виконання рішення суду терміном на один рік, починаючи з дати набрання даного рішення законної сили, шляхом щомісячної сплати заборгованості рівними частинами.

При цьому суд першої інстанції виходив з того, що за відсутності доказів самостійного погашення податкового боргу, стягнення останнього у судовому порядку є обґрунтованим. Крім того, суд підкреслив, що оскільки виконання рішення у даній справі суттєво вплине на фінансовий стан КПТМ «Яготинтепломережа», унеможливить своєчасну виплату заробітної плати та сплату поточних платежів до Державного бюджету України, що, у свою чергу, може призвести до відключення КПТМ «Яготинтепломережа» від електроенергії з подальшою зупинкою виробничого процесу, то наявні правові підстави для відстрочення його виконання строком на один рік.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його в частині розстрочення виконання судового рішення. При цьому наголошує на неврахуванні судом першої інстанції приписів п. п. 100.5, 100.7 ст. 100 Податкового кодексу України, оскільки їх положення обов`язково мають застосовуватися у сукупності з нормами ст. 378 КАС України.

Після усунення визначених в ухвалі від 10.05.2019 року про залишення апеляційної скарги без руху недоліків ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.05.2019 року відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 26.06.2019 року.

У відзиві на апеляційну скаргу КПТМ «Яготинтепломережа» просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Свої доводи обґрунтовує тим, що Апелянтом не враховано, що підприємству не була відшкодована сума заборгованості з різниці в тарифах у розмірі 4 411 310,00 грн., яка виникла ще станом на 01.01.2016 року. Зазначає, що характер діяльності суб`єкта господарювання є таким, що більшість коштів спрямована на оплату теплоносіїв, а відтак одночасне стягнення всієї суми податкового боргу за вказаним судовим рішенням зумовить зупинення виробничого процесу, у той час як погашення суми заборгованості за рішенням суду у даній справі підприємством здійснюється щомісяця.

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибули, а тому справа розглядалася у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог не є предметом апеляційного оскарження, судова колегія вважає за необхідне здійснювати перевірку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін в частині, що є предметом апеляційного оскарження, виходячи з такого.

За правилами п. 2 ч. 6 ст. 246 КАС України у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про надання відстрочення чи розстрочення виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 378 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання самої особи або членів її сім`ї, її матеріальне становище; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

При цьому, за правилами ч. 5 ст. 378 КАС України відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення рішення, ухвали, постанови.

Вирішуючи питання про наявність правових підстав для розстрочення виконання судового рішення у даній справі, судова колегія, з урахуванням позиції суду першої інстанції та доводів апеляційної скарги, вважає за необхідне зазначити таке.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 01.02.2018 року у справі №805/1779/15-а, питання розстрочення або відстрочення рішення суду знаходяться в площинні процесуального права. Разом із тим підстави, а саме наявність обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), залежать від предмету спору, у межах спірних правовідносин від правової природи податкового боргу. Статтею 5 Податкового кодексу України, яка встановлює співвідношення податкового законодавства з іншими законодавчими актами, п. 5.2 цієї статті передбачено пріоритет понять, правил, термінів та положень цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування.

Таким чином, норми статті 100 Податкового кодексу України, які регулюють правила розстрочення та відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу платника податків є спеціальними нормами щодо доказів як підстав для відстрочення податкового боргу (п. 100.5 ПК України) та порядку погашення податкового боргу (п.100.7 ПК України).

Відповідно до п. п. 100.4, 100.5 ст. 100 ПК України постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 року №1235 затверджений Перелік обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу, і доказів існування таких обставин (далі - Перелік №1235).

З урахуванням викладеного Верховний Суд прийшов до висновку, що положеннями п. п. 100.5, 100.7 ст. 100 ПК України врегульовані загальні підстави відстрочення грошового зобов`язання чи податкового боргу. У даному випадку, з урахуванням згаданої позиції Верховного Суду, підстави відстрочення боргового зобов`язання судом, передбачені ст. 378 КАС України, не є вичерпними і мають застосовуватися в сукупності з нормами матеріального права.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням наведеного судова колегія вважає за необхідне зазначити таке.

Згідно п. п. 100.5, 100.6 ПК України підставою для відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу платника податків є надання ним доказів, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, що свідчать про наявність дії обставин непереборної сили, що призвели до загрози виникнення або накопичення податкового боргу такого платника податків, а також економічного обґрунтування, яке свідчить про можливість погашення грошових зобов`язань або податкового боргу та/або збільшення податкових надходжень до відповідного бюджету внаслідок застосування режиму відстрочення, протягом якого відбудуться зміни політики управління виробництвом чи збутом такого платника податків.

Розстрочені суми грошових зобов`язань або податкового боргу (в тому числі окремо - суми штрафних (фінансових) санкцій) погашаються рівними частками починаючи з місяця, що настає за тим місяцем, у якому прийнято рішення про надання такого розстрочення.

Згідно розділу I Переліку №1235 до обставин, що є підставою для розстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу заявника, законодавцем віднесено, зокрема, такі:

1. Ненадання (несвоєчасне надання) бюджетних асигнувань або бюджетних зобов`язань заявнику та/або недоведення (несвоєчасне доведення) фінансування видатків до заявника - отримувача бюджетних коштів в обсязі, достатньому для своєчасного виконання ним грошових зобов`язань та/або погашення податкового боргу, а також неперерахування (несвоєчасне перерахування) заявнику з бюджету коштів в обсязі, достатньому для своєчасного виконання ним грошових зобов`язань та/або погашення податкового боргу, у тому числі в рахунок оплати наданих заявником послуг (виконаних робіт, поставлених товарів).

Зазначена обставина підтверджується такими документами:

- довідка встановленого зразка, видана фінансовим органом та/або головним розпорядником бюджетних коштів, щодо суми бюджетних асигнувань та/або бюджетних зобов`язань, що не надані (несвоєчасно надані) заявнику, або суми фінансування видатків, що не доведене (несвоєчасно доведене) до заявника в обсязі, достатньому для своєчасного виконання ним грошових зобов`язань;

- заява (в довільній формі) отримувача бюджетних коштів про неперерахування (несвоєчасне перерахування) йому суми коштів в обсязі, достатньому для своєчасного виконання ним грошових зобов`язань;

- довідка встановленого зразка, видана розпорядником бюджетних коштів, щодо суми коштів, яку не перераховано (несвоєчасно перераховано) заявнику в обсязі, достатньому для своєчасного виконання ним грошових зобов`язань, у тому числі в рахунок оплати наданих заявником послуг (виконаних робіт, поставлених товарів).

2. Загроза виникнення неплатоспроможності (банкрутства) заявника в разі своєчасної та в повному обсязі сплати ним грошового зобов`язання або погашення податкового боргу в повному обсязі.

Зазначена обставина підтверджується висновком про результати аналізу фінансового стану заявника, що проводиться контролюючим органом за даними бухгалтерського обліку.

8. Виконання заявником особливо важливого замовлення у рамках соціально-економічного розвитку регіону або надання ним особливо важливих (у тому числі виключних) послуг населенню.

З урахуванням наведених нормативних приписів, а також враховуючи правову позицію Верховного Суду, викладену у вже згаданій постанові, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Як вбачається з матеріалів справи, КПТМ «Яготинтепломережа» є теплопостачальним підприємством, тобто є виробником і виконавцем послуг з централізованого постачання гарячої води на території Яготинського району Київської області.

Викладене, на переконання судової колегії, свідчить, що КПТМ «Яготинтепломережа» у розумінні Переліку №1235 надає особливо важливі (у тому числі виключні) послуги населенню.

При цьому, судом першої інстанції встановлено, що податковий борг КПТМ «Яготинтепломережа», виник у тому числі у зв`язку з різницею у тарифах між фактичною вартістю теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення і тарифами, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади та місцевого самоврядування.

Стрімке зростання цін і тарифів в минулих роках, зокрема, у 2013 - 2016 роках призвело до того, що встановлені тарифи перестали відповідати економічним реаліям, виявилися застарілими та не покривали виробничих витрат, в результаті чого підприємство щомісячно несло збитки від основного виду діяльності - провадження господарської діяльності з централізованого постачання гарячої води.

Як встановлено судом першої інстанції, згідно відомостей протоколу №5 від 21.06.2017 року засідання територіальної комісії з узгодження обсягу заборгованості різниці в тарифах, заборгованість КПТМ «Яготинтепломережа» з різниці між встановленими тарифами на централізоване постачання гарячої води та фактичною вартістю даних послуг для бюджетних установ станом на 01.01.2016 року складала 4 411 310,00 грн. (а.с. 91). Крім того, згідно пояснень Відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, станом на 2016-2017 роки заборгованість із різниці в тарифах для бюджетних установ склала 2 764 800,00 грн., а для населення станом на 01.07.2018 року - 3 086 900,00 грн.

У контексті наведеного колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що Кабінетом Міністрів України 18.05.2017 року на виконання ст. 31 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» була прийнята постанова № 332 «Про затвердження Порядку та умов надання у 2017 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення різниці між фактичною вартістю теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення. постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого питного водопостачання та водовідведення. які надають населенню такі послуги, та тарифами, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування» (далі - Постанова № 332).

Відповідно до п. 1 Постанови № 332 ці Порядок та умови визначають механізм надання у 2017 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення різниці між фактичною вартістю теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам теплопостачання, і централізованого питного водопостачання та водовідведення. які надають населенню такі послуги, та тарифами, що затверджувалися га/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування (далі - субвенція).

Субвенція надається з державного бюджету місцевим бюджетам для погашення різниці між фактичною вартістю теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого питного водопостачання та водовідведення. які надають населенню такі послуги, та тарифами, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування (далі - різниця між фактичною вартістю та тарифом), за рахунок джерел, зазначених у статті 31 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», та джерел наповнення спеціального фонду державного бюджету, визначених пунктами 13 і 14 статті 11 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», згідно з розподілом, наведеним у додатку 1.

Тобто, на законодавчому рівні здійснено правове регулювання питання погашення заборгованості із різниці у тарифах підприємствами - постачальниками комунальних послуг.

Судовою колегією враховується, що згідно положень Податкового кодексу України та Закону України «Про виконавче провадження» невиконання Відповідачем судового рішення про стягнення коштів в сумі 1 806 683,66 грн. зумовить накладення арешту на рахунки та майно підприємства, що фактично паралізує його господарську діяльність. Це, у свою чергу, ставить під загрозу припинення чи перебої у постачанні гарячою водою Яготинського району Київської області. Адже при арештованих рахунках, підприємство не матиме змоги здійснювати оплату, зокрема, електроенергії та заробітної плати працівникам, що призведе до зупинки роботи підприємства.

У своїх постановах від 24.01.2019 року у справах № 2-а-2162/10/0270 та № 809/1319/16 Верховний Суд підкреслив, що не самі по собі обставини є підставою розстрочення, а наслідки, які ці обставини створюють з метою встановлення того, що чи достатньо цих обставин для прийняття рішення про розстрочення постанови суду, якою стягнутий податковий борг.

Відтак, встановлена вище реальна можливість зупинення роботи КПТМ «Яготинтепломережа», що у зимовий період унеможливить отримання тепла громадянами району та юридичними особами, а також гарячого водопостачання в інші періоди, свідчить про ймовірність погіршення умов життя людей.

Таким чином, зважаючи на встановлення у ході апеляційного перегляду оскаржуваного рішення передбачених Переліком №1235, обставин, що є підставою для розстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу заявника, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність правових підстав для розстрочення податкового боргу КПТМ «Яготинтепломережа» на дванадцять місяців рівними частинами, що відповідає вимогам чинного законодавства.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 378 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Київській області - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді О.В. Епель

О.І. Шурко

Повний текст постанови складено « 26» червня 2019 року.