Справа № 817/2405/16
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2019-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/4130/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Пліша М.А., Шинкар Т.І.,

з участю секретаря судового засідання Сердюк О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Рівненської митниці ДФС на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Рівненської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення та карток відмови в прийнятті митної декларації, -

суддя (судді) в суді першої інстанції Друзенко Н.В.

час ухвалення рішення: 14:52:57

місце ухвалення рішення м. Рівне

дата складання повного тексту рішення: 04.03.2019 року

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до Рівненської митниці ДФС, в якому просив суд про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів від 15.09.2016 №204000009/2016/000035/2, від 31.10.2016 №204000009/2016/000046/2 та карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 15.09.2016 №204000009/2016/00033, від 31.10.2016 №204000009/2016/00027.

Справа слухалася судами неодноразово Постановою суду від 29.03.2017 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 06.06.2018 вказану постанову залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 16.11.2018 постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 29.03.2017 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 06.06.2018 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 21.02.2019 року адміністративний позов задоволений повністю. Визнано протиправними та скасовані рішення про коригування митної вартості товарів №204000009/2016/000035/2 від 15.09.2016 та №204000009/2016/000046/2 від 31.10.2016 та Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №204000009/2016/00033 від 15.09.2016, №204000009/2016/00027 від 31.10.2016.

Рішення мотивоване тим, що обов`язок доведення митної ціни товару лежить на імпортерові. Але, при цьому, митний орган може витребувати додаткові документи лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відповідно, наведені норми зобов`язовують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали вiдповiднi сумніви, причини неможливості їх перевірки на пiдставi наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхiднiсть перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi. Встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

Не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовiрностi наданої iнформацiї, витребовування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, відповідач Рівненська митниця ДФС подала апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що декларантом позивача до митного оформлення імпортованих позивачем автомобілів не надано документів, що б свідчили про вартість транспортування оцінюваних транспортних засобів, а тому вважає, що у відповідача були підстави вважати, що декларантом заявлено неповні відомості щодо складових митної вартості товару. Крім того, зазначає, що позивачем не було подано документи, що підтвердили б вартість транспортування оцінюваних транспортних засобів. Наголошує на тому, що судом першої інстанції не вказано якими документами позивачем доведено правильність заявленої митної вартості.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 15.09.2016 декларантом позивача оформлено та подано відповідачу митну декларацію №204050003/2016/014779, якою заявлено до митного оформлення імпортований товар: легковий автомобіль (бувший у використанні) марки «CITROEN» моделі «С4 РІСАSSO» з ідентифікаційним номером (номер кузова) НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 , код УКТЗЕД 87033290, країна відправлення/експорту Бельгія, загальною вартістю 3800,00 EUR за резервним методом визначення митної вартості № 6 (а.с.70 том 1).

Для митного оформлення відповідачу було подано, зокрема, такі документи: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (а.с.8-9 том 1); рахунок-фактуру (інвойс) №20151188 від 30.08.2016 на суму 3800,00 EUR (а.с.26-27 том 1), квитанцію про здійснення поштової оплати та квитанцію касового ордеру про внесення коштів на суму 3800,00 EUR (а.с.18-21 том 1), а також копію митної декларації країни відправлення (експорту) від 30.08.2016 MRN16BEE935, за якою митна вартість транспортного засобу визначалась на рівні 3850,00 EUR (а.с.16 том 1).

Митний орган проводив огляд транспортного засобу 14.09.2016 та 15.09.2016, про що склав акти (а.с.72,74 том 1) і зобов`язав позивача надати додаткові документи, що свідчили б про вартість транспортування транспортного засобу, а також висновків експерта-автотоварознавця щодо вартості імпортованого транспортного засобу, із врахуванням технічного стану, терміну експлуатації, комплектації, відомості щодо яких вказані у акті про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 14.09.2016 №209100004/2016/00931 та технічному паспорті від 22.04.2014 №465620450.

На вказане електронне повідомлення декларант повідомив відповідача листом від 15.09.2016 №39, що додаткові документи подаватися не будуть (а.с.73 том 1).

15.09.2016 Рівненською митницею ДФС прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №204000009/2016/000035/2 по митній декларації №204050003/2016/014779, за яким митну вартість легкового автомобіля (бувшого у використанні) марки «CITROEN» збільшено з 3800 EUR до суми 9645,88 EUR (а.с.29-30, 69 том 1).

Відповідно до цього, 15.09.2016 Рівненською митницею ДФС винесено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №204000009/2016/00033, якою відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів за митною декларацією №204050003/2016/014779 від 15.09.2016 (а.с.31-32, 76 том 1). Причиною відмови зазначено наступне: «Вартість транспортного засобу не може бути визнана за вартістю зазначеною у митній декларації країни експорту від 30.08.2016 MRN16BEE935, у звязку з відсутністю у поданих до митного оформлення документах належних відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів; неподанням декларантом всіх додаткових документів, витребуваних органом доходів і зборів,згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частині третій статті 53 Митного кодексу України». Для можливості проведення митного оформлення вказано на проведення декларування, здійснивши коригування митної вартості відповідно до Рішення про коригування митної вартості товарів №204000009/2016/000035/2 від 15.09.2016.

31.10.2016 Рівненською митницею ДФС прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №204000009/2016/000046/2 по митній декларації №204050003/2016/020403, за яким митну вартість легкового автомобіля (бувшого у використанні) марки «FІАТ» моделі «FIORINO» з ідентифікаційним номером (номер кузова) НОМЕР_3 , збільшено з 1700 EUR до суми 3265,41 EUR (а.с.48, 61 том 1).

В обґрунтування вказаного рішення зазначено, що «митниця володіє інформацією, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості імпортованого транспортного засобу (періодичне видання: довідник Schwackeliste NFZ-D 4/2016, сторінка 81) та має обґрунтовані підстави вважати, що декларантом заявлено неповні відомості щодо складових митної вартості товару, оскільки зазначений транспортний засіб переміщується на евакуаторі, при цьому до митного оформлення не надано жодного документа, що свідчив би про вартість транспортування».

Відповідно до цього, 31.10.2016 Рівненською митницею ДФС винесено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №204000009/2016/00044, якою відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів за митною декларацією №204050003/2016/020403 від 28.10.2016 (а.с.64 том 1). Причиною відмови зазначено наступне: «Вартість транспортного засобу не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, у звязку з відсутністю у поданих до митного оформлення документах належних відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів; неподанням декларантом всіх додаткових документів, витребуваних органом доходів і зборів,згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частині третій статті 53 Митного кодексу України». Для можливості проведення митного оформлення вказано на проведення декларування, здійснивши коригування митної вартості відповідно до Рішення про коригування митної вартості товарів №204000009/2016/000046/2 від 31.10.2016.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що відповідає правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що відповідно до частини першої статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно із ч. 2 ст. 53 МК документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У той же час, відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до частини першої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено тощо.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Згідно з положеннями статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною другою статті 57 МК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Відповідно до ч. 3 ст. 57 МК України, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обовязковою обставиною, з якою закон повязує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 МК України (частина третя статті 54 МК України).

При цьому в частині шостій статті 54 МК України визначено виключний перелік підстав, за яких митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про те, що позивач надав ОСОБА_2 для митного оформлення імпортованого товару всі документи, передбачені частиною другою статті 53 МК України, натомість відповідач не мав законних підстав для витребовування додаткових документів та, як наслідок, для відмови в митному оформленні товару за заявленою Товариством митною вартістю, оскільки не довів, що подані декларантом документи були недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликали сумнів у достовірності наданої інформації.

Так, колегія суддів звертає увагу, що митний орган зобов`язаний довести обґрунтованість цього сумніву, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Слід зауважити, що фактичною підставою для сумнівів відповідача у правильності визначення позивачем митної вартості товарів слугувала інформація, наявна у періодичному виданні: довіднику Schwackeliste, про що прямо вказано у графах 33 оскаржуваних позивачем рішень про коригування митної вартості товарів.

Разом з тим, в частині 3 статті 53 Митного кодексу України передбачено чіткі підстави для наявності у митного органу права вимагати надання додаткових документів, які повинні бути зазначені в графі 33 рішення про коригування митної вартості відповідно до частини 2 статті 55 Митного кодексу України.

Тобто, право митниці на витребування додаткових документів закон пов`язує з вичерпним переліком підстав, які стосуються недоліків у наданих для митного оформлення товарів основних документах для підтвердження митної вартості товарів, перелік яких наведено у частині 3 статті 53 Митного кодексу України.

Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що інформація з довідника Schwackeliste не може бути самостійною підставою для витребування митним органом додаткових документів з метою підтвердження заявленої митної вартості, якщо при цьому подані до митного оформлення разом з митною декларацією документи не містять розбіжностей, ознак підробки та містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всі відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Також відповідач не обґрунтував та не довів неможливості визначення митної вартості за вказаною позивачем ціною та неможливості її визначення за жодним методом, що передує резервному.

Вимоги частин третьої-четвертої статті 53 та частини другої статті 58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем не доведено наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості, натомість позивач підтвердив заявлену митну вартість товарів необхідними документами. Зазначене, в свою чергу, свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем товару та протиправність прийнятого Митницею рішення про коригування митної вартості товарів.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав стверджувати про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 316, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Рівненської митниці ДФС залишити без задоволення.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2019 року у справі № 817/2405/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її прийняття (проголошення), а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді М. А. Пліш
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 26.06.2019 року