Справа № 440/1542/19
Суддя: Н.І. Слободянюк
Дата ухвалення: 2019-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2019 року м. ПолтаваСправа № 440/1542/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Слободянюк Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 /далі позивач, ОСОБА_1 / звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області /далі відповідач, ГУ Держгеокадастру у Полтавській області/ про:

- визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області №1209-СГ від 21 лютого 2019 року про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення у власність орієнтовною площею 1,20 га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Горбівської сільської ради Глобинського району Полтавської області;

- зобов`язання винести наказ про надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення у власність орієнтовною площею 1,20 га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Горбівської сільської ради Глобинського району Полтавської області.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що вона звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення у власність площею 1,20 га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Горбівської сільської ради Глобинського району Полтавської області. Наказом ГУ Держгеокадастру у Полтавській області №1209-СГ від 21 лютого 2019 року, прийнятим на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2018 року у справі №1640/3310/18, у задоволенні клопотання їй відмовлено з підстави невідповідності місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. З таким рішенням ГУ Держгеокадастру у Полтавській області не погоджується та вважає таким, що не відповідає вимогам частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 02 травня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, а також призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач позов не визнав та у відзиві на позовну заяву /а.с.24-28/ зазначив, що із наданого позивачем графічного матеріалу неможливо встановити бажане місце розташування земельної ділянки, яку ОСОБА_1 хоче отримати у власність. Також відповідно до положень Порядку ведення земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1051 від 17 жовтня 2012 року, викопіювання з кадастрової карти (плану) виготовляється в масштабі, який забезпечує чітке відображення усіх елементів картографічної основи Державного земельного кадастру та відображених на ній відомостей Державного земельного кадастру. Позовна вимога про зобов`язання винести наказ про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою задоволенню не підлягає, оскільки відповідне повноваження належить до дискреційних повноважень відповідача.

У доповненнях до відзиву на позовну заяву /а.с. 41 - 44/ відповідач вказав, що спірна земельна ділянка належить до колективної власності згідно державного акта на право колективної власності на землю серії НОМЕР_1 від 03 березня 1995 року та з 01 січня 2019 року власником земель колективної власності є відповідна територіальна громада.

21 травня 2018 року надійшла відповідь на відзив на позовну заяву /а.с. 39-40/, в якій позивач зазначила, що чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від вимог частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України, та що зобов`язання відповідача прийняти рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою не може вважатися втручанням у його дискреційні повноваження.

У відповіді на доповнення до відзиву /а.с. 51-52/ позивач вказала, що чинним законодавством не передбачено право відповідача у період розгляду справи в суді вносити зміни до основного наказу, повністю змінюючи підстави відмови громадянину у реалізації його законних прав та інтересів.

За відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до пункту 10 частини шостої статті 12 та частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, а також у межах строку, встановленого статтею 258 цього Кодексу.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 КАС України.

Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 звернулася до ГУ Держгеокадастру в Полтавській області із клопотанням від 30 травня 2018 року (вх.№ Ц-9098/0/25-18 від 21 червня 2018 року) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 1,20 га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Горбівської сільської ради Глобинського району /а.с. 29/.

До вказаного клопотання ОСОБА_1 додано графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, копії паспорта та ідентифікаційного коду /а.с. 29-30/.

Листом ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 25 червня 2018 року №5348/0/26-18 ОСОБА_1 повідомлено, що Головним управлінням сформовано перелік земельних ділянок із зазначенням площ, які можуть бути передані в межах норм безоплатної приватизації на території області, та що інформація про перелік земельних ділянок оприлюднена на офіційному веб-сайті Головного управління: http//poltavska.land.gov.ua /а.с. 31/.

ОСОБА_1 не погодилася з вказаною відповіддю ГУ Держгеокадастру у Полтавській області, у зв`язку з чим звернулася до суду.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2018 року у справі № 1640/3310/18 позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, яка полягає у невирішенні питання про надання або про відмову у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 1,20 га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Горбівської сільської ради Глобинського району Полтавської області та зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області розглянути клопотання ОСОБА_1 (вх. № Ц-9098/0/25-18 від 21 червня 2018 року) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 1,20 га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Горбівської сільської ради Глобинського району Полтавської області /а.с.14-17/.

29 січня 2019 року представник ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_2 звернувся до ГУ Держгеокадастру в Полтавській області в інтересах ОСОБА_1 із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 1,20 га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Горбівської сільської ради Глобинського району Полтавської області з урахуванням рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2018 року у справі № 1640/3310/18 /а.с. 33/.

До вказаної заяви додано копії рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2018 року у справі № 1640/3310/18, паспорта, ідентифікаційного коду, довіреності та графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки /а.с. 33-34/.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області №1209-СГ від 21 лютого 2019 року, прийнятим на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2018 року у справі №1640/3310/18, відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 1,20 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Горбівської сільської ради Глобинського району Полтавської області за межами населених пунктів на підставі частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України у зв`язку з невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам законів /а.с. 32/.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області №3592-СГ від 23 травня 2019 року внесено зміни до наказу Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області №1209-СГ від 21 лютого 2019 року шляхом зазначення у преамбулі пунктів 7, 21 розділу Х "Перехідних положень" Земельного кодексу України та доповнення у розпорядчій частині після слів "вимогам законів" слів "прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів" /а.с. 45/.

Не погодившись із наказом Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області №1209-СГ від 21 лютого 2019 року, позивач звернулася до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та аргументам учасників справи, вказаним у заявах по суті, суд виходить з такого.

Згідно зі статтею 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Правовідносини у сфері забезпечення права громадян на землю врегульовані Земельним кодексом України №2768-ІІІ від 25 жовтня 2001 року /далі - ЗК України/.

Відповідно до частин першої, другої та пункту "в" частини третьої статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Згідно з пунктом "б" частини першої статті 121 вказаного Кодексу громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Отже, позивач має право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у розмірі не більше 2,0 гектара.

Відповідно до частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Отже, громадянин, який бажає отримати у власність земельну ділянку, подає клопотання та графічні матеріали, на яких зазначає бажане місце розташування земельної ділянки.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач, звертаючись до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області із клопотанням, а потім із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 1,20 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Горбівської сільської ради Глобинського району Полтавської області, приєднала до них графічні матеріали із зображенням бажаного місця розташування земельної ділянки /а.с. 29-30, 33-34/.

У клопотанні (заяві) позивачем зазначено цільове призначення земельної ділянки, її орієнтовний розмір та надано необхідні документи, що не заперечується відповідачем.

Частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, вказаною нормою передбачено два варіанти поведінки державного органу за результатами розгляду клопотання особи про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, а саме: 1) надати дозвіл або 2) надати мотивовану відмову у наданні дозволу.

При цьому підставами відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою є невідповідність бажаного місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Наведений у частині сьомій статті 118 ЗК України перелік підстав для відмови особі в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є вичерпним та розширенню не підлягає.

Зі змісту оскаржуваного наказу Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області № 1209-СГ від 21 лютого 2019 року зі змінами, внесеними наказом ГУ у Полтавській області № 3592-СГ від 23 травня 2019 року, вбачається, що позивачу відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою відповідно до статей 118, 122 та пунктів 7, 21 розділу Х "Перехідних положень" Земельного кодексу України у зв`язку з невідповідністю місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно- правових актів.

Надаючи оцінку наведеному мотиву відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, суд виходить з наступного.

Оспорюваний наказ містить лише загальне посилання на норму статті 118 ЗК України шляхом її часткового цитування, не конкретизуючи при цьому невідповідність земельної ділянки, яка була встановлена відповідачем. та вимоги законів, прийнятих відповідно до них нормативно- правових актів. Тобто відповідачем в оспорюваному наказі не зазначено у чому саме полягала невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, і яким саме законам та прийнятим відповідно до них нормативно-правовим актам, а тому такий наказ не містить мотивовану відмову у наданні дозволу.

Також відповідно до пункту 7 розділу Х "Перехідних положень" Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

Пунктом 21 вказаного розділу установлено, що з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні" землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений Закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності.

Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні" № 2498-VIII від 10 липня 2018 року набрав чинності з 01 січня 2019 року, а тому землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені, вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані, з 01 січня 2019 року.

Отже, підстави для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені, виникли з 01 січня 2019 року.

Зазначаючи у доповненнях до відзиву на позовну заяву про те, що земельна ділянка, яку бажає отримати позивач у власність, передана у колективну власність згідно державного акта на право колективної власності на землю серії НОМЕР_1 від 03 березня 1995 року, виданого Колективному сільськогосподарському підприємству "ім. Кірова", відповідач, разом з тим, не надає суду жодного доказу того, що обрана ОСОБА_1 земельна ділянка входить до складу земель, право на які належало Колективному сільськогосподарському підприємству "ім.Кірова" згідно вказаного державного акта. Навпаки, у відзиві на позовну заяву відповідач вказав, що із графічного матеріалу позивача неможливо встановити де знаходиться обрана позивачем земельна ділянка.

Долучений відповідачем до матеріалів справи лист Відділу у Глобинському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області б/д та б/н /а.с.46/ також не підтверджує перебування обраної позивачем земельної ділянки у колективній власності згідно державного акта на право колективної власності на землю серії НОМЕР_1 від 03 березня 1995 року, виданого КСП "ім.Кірова", адже вказаний лист стосується графічних матеріалів інших фізичних осіб, а не особи позивача.

Не надано відповідачем й доказу того, що колективне сільськогосподарське підприємство "ім. Кірова" припинено, а тому землі цього підприємства з 01 січня 2019 року вважаються власністю територіальної громади, на території якої вони розташовані.

Доказів того, що землі КСП "ім.Кірова" передані у комунальну власність територіальної громади та проведено державну реєстрацію права комунальної власності на такі землі (наказу Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про передачу земель із державної власності у комунальну; акта приймання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення та витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку чи з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно), матеріали справи не містять.

Отже, відповідачем не доведений факт перебування спірної земельної ділянки у комунальній власності, а відтак факт розпорядження такою земельною ділянкою територіальною громадою в особі відповідної ради.

О дин лише державний акт на право колективної власності на землю серії НОМЕР_1 від 03 березня 1995 року, виданий КСП "ім.Кірова", не може підтверджувати відсутність у відповідача повноважень щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Таким чином, наказ Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 21 лютого 2019 року № 1209-СГ зі змінами, внесеними наказом ГУ у Полтавській області № 3592-СГ від 23 травня 2019 року, не ґрунтується на вимогах закону, а отже є протиправним та підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене, відповідна позовна вимога підлягає задоволенню.

Вирішуючи вимогу позивача про зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області видати наказ про надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення у власність орієнтовною площею 1,20 га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Горбівської сільської ради Глобинського району Полтавської області, суд виходить з такого.

З огляду на те, що обставини щодо перебування обраної позивачем земельної ділянки у комунальній власності потребують додаткової перевірки та доведенню державним органом, до повноважень якого відноситься розгляд цих питань, та суд не може підміняти такий державний орган, належним способом захисту прав позивача у цій справі буде зобов`язання позивача повторно розглянути заяву позивача про надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення у власність орієнтовною площею 1,20 га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Горбівської сільської ради Глобинського району Полтавської області та прийняти відповідне рішення з урахуванням правової оцінки спірних питань, наданих в цьому судовому рішенні.

Таким чином, адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Клопотання позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, за приписом вказаної норми покладення такого зобов`язання на суб`єкта владних повноважень є правом, а не обов`язком суду.

Крім того, у суду відсутні підстави вважати, що відповідач після набрання рішенням суду законної сили буде ухилятися від вчинення дій на виконання судового рішення.

Згідно з частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на те, що спір вирішено на користь позивача частково і позивач понесла витрати по сплаті судового збору у сумі 768,40 грн, то стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягає сума в розмірі 384,20 грн пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 6-9, 72-77, 211, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (вул. Уютна, буд. 23, м. Полтава, 36039, ідентифікаційний код 39767930) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 21 лютого 2019 року № 1209-СГ зі змінами, внесеними наказом ГУ у Полтавській області № 3592-СГ від 23 травня 2019 року, яким відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення у власність орієнтовною площею 1,20 га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Горбівської сільської ради Глобинського району Полтавської області.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області (вул. Уютна, буд. 23, м. Полтава, 36039, ідентифікаційний код 39767930) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення у власність орієнтовною площею 1,20 га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Горбівської сільської ради Глобинського району Полтавської області (вх. Ц-949/0/25-19 від 29 січня 2019 року) та прийняти відповідне рішення з урахуванням правової оцінки спірних питань, наданих в судовому рішенні.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (вул. Уютна, буд. 23, м. Полтава, Полтавська область, 36039, ідентифікаційний код 39767930) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 384,20 грн (триста вісімдесят чотири гривні двадцять копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги у порядку, встановленому статтею 297 з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Cуддя Н.І. Слободянюк