Справа № 805/1816/17-а
Суддя: Мельник-Томенко Ж.М.
Дата ухвалення: 2019-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

25 червня 2019 року

Київ

справа №805/1816/17-а

адміністративне провадження №К/9901/23631/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Мельник-Томенко Ж.М.,

суддів - Жука А.В.,

Мартинюк Н.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу

за касаційною скаргою ОСОБА_1

на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 12.07.2017 (головуючий суддя - Тарасенко І.М.)

та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 18.10.2017 (головуючий суддя - Блохін А.А., судді - Гаврищук Т.Г., Сухарьок М.Г.)

у справі № 805/1816/17-а

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Донецькій області

про скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення грошових виплат за час вимушеного прогулу,

установив:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування

1. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, в якому просив суд визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Донецькій області про звільнення ОСОБА_1 № 166 о/с від 05.04.2017; визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 05.04.2017 року № 649; поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора чергової частини УОАЗОР Головного управління Національної поліції в Донецькій області; стягнути з Головного управління Національної поліції у Донецькій області на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 05.04.2017 і до ухвалення рішення по справі.

2. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що його звільнення зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) відповідно до розділу VII Закону України «Про Національну поліцію» з 05.04.2017 є незаконним, необґрунтованим, таким, що порушує його конституційне право на працю, оскільки факт порушення службової дисципліни при винесенні спірних наказів доведений не був.

3. 29.05.2017 позивачем до суду надано уточнення та доповнення позовних вимог, у яких вказано що з 02.04.2017 по 28.04.2017 він перебував на амбулаторному лікуванні в Центрі первинної медико-санітарної допомоги № 3 міста Маріуполя, а тому з урахуванням Закону України «Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ» та частини третьої статті 40 Кодексу законів про працю України звільнення позивача в період тимчасової непрацездатності не допускається.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

4. Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 12.07.2017 у справі № 805/1816/17-а, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 18.10.2017, у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

5. Судові рішення мотивовано тим, що відповідачем доведено правомірність спірного наказу про звільнення позивача, у зв`язку із грубим порушенням вимог Закону України «Про Національну поліцію», Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України.

Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги

6. У касаційній скарзі позивач просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати, справу направити на новий розгляд в суд першої інстанції.

7. Посилається на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

8. Вказує, що долучені до матеріалів справи документи, на які посилалися суди в обґрунтування наявності з його боку дисциплінарного проступку, суди визнали такими, що підтверджують скоєння ним такого проступку. Водночас, вважає, що ці документи свідчать лише про те, що він підозрюється в скоєнні кримінального правопорушення, а питання кримінальної відповідальності щодо нього за частиною другою статті 307 Кримінального кодексу України у встановленому законом порядку не вирішено. Таким чином, вказує на відсутність в матеріалах справи даних про скоєння ним дисциплінарного проступку,а відтак - відсутність підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

9. Крім того, посилається на неправильне неприйняття судами до уваги факту, що на момент звільнення позивач перебував на лікарняному.

Позиція інших учасників справи

10. У запереченнях на касаційну скаргу відповідач з доводами та вимогами скаржника не погоджується, просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення, які ухвалені відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права та на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин у справі - без змін.

Рух касаційної скарги

11. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15.11.2017 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 .

12. Ухвалою Верховного Суду від 18.06.2019 прийнято адміністративну справу до провадження та призначено до розгляду у попередньому судовому засіданні без повідомлення учасників справи.

Установлені судами попередніх інстанцій обставини справи

13. 15.08.2005 ОСОБА_1 прийнятий на службу в органи внутрішніх справ на підставі наказу про прийняття на службу від 29.07.2005 № 117 о/с.

14. На підставі наказу № 108 о/с від 27.02.2017 позивача було переведено зі служби з Центрального відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області до Головного управління Національної поліції в Донецькій області.

15. Наказом Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 27.03.2017 № 575 призначено службове розслідування за фактом відкриття 18.03.2017 прокуратурою Донецької області кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 307 Кримінального кодексу України та затримання в порядку статті 208 Кримінального процесуального кодексу України інспектора чергового чергової частини УОАЗОР Головного управління Національної поліції в Донецькій області капітана поліції Крижановського С.В.

16. 05.04.2017 наказом Головного управління Національної поліції в Донецькій області № 649 за особисту недисциплінованість, грубе порушення вимог пунктів 1. 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», статті 41 Кримінального процесуального кодексу України, статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, пункту 5 розділу I, пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 № 1179, що виразилось у недотриманні вимог чинного законодавства України, обмежень і заборон, передбачених антикорупційним законодавством, використанні своїх службових повноважень для одержання неправомірної вигоди, скоєнні вчинку, який підриває авторитет та довіру громадян до Національної поліції України і є несумісним з подальшим проходженням служби, інспектора-чергового чергової частини УОАЗОР Головного управління Національної поліції в Донецькій області ОСОБА_1 прийнято рішення про його звільнення зі служби в поліції.

17. Наказом від 05.04.2017 № 166 о/с відповідно до розділу VII Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) капітана поліції Крижановського С.В. - інспектора-чергового чергової частини УОАЗОР Головного управління Національної поліції в Донецькій області з 05.04.2017.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Релевантні джерела права й акти їх застосування (чинні на час виникнення спірних правовідносин)

18. Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

19. Відповідно до статті 59 Закону України «Про Національну поліцію» служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

20. Частиною першою статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

21. Відповідно до пункту 5 розділу І Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 № 1179 поліцейський здійснює свою діяльність відповідно до основоположних принципів, які закріплені в Конституції України, Законі України «Про Національну поліцію», інших законодавчих актах України, а також у цих Правилах, зокрема:верховенства права; дотримання прав і свобод людини; законності; відкритості та прозорості; політичної нейтральності; взаємодії з населенням на засадах партнерства; безперервності; справедливості, неупередженості та рівності.

22. Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України; у кожному окремому випадку обирати той захід з-поміж заходів, передбачених законодавством України, застосування якого призведе до настання найменш негативних наслідків; неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України; виявляти повагу до гідності кожної людини, справедливо та неупереджено ставитися до кожного, незважаючи на расову чи національну приналежність, мову, стать, вік, віросповідання, політичні чи інші переконання, майновий стан, соціальне походження чи статус, освіту, місце проживання, сексуальну орієнтацію або іншу ознаку; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку; мати охайний зовнішній вигляд, бути у встановленій формі одягу; дотримуватися норм ділового мовлення, не допускати використання ненормативної лексики; зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

23. Згідно із статтею 19 Закону України «Про Національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

24. Частиною другою статті 19 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

25. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

26. Пунктом 4 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

27. За змістом пункту 9 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» поширено на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України».

28. Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно - правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

29. За змістом статті 2 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

30. Відповідно до статті 5 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

31. Відповідно до статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров`я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об`єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об`єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов`язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку. У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

32. Пунктом 8 статті 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України передбачено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень, зокрема, звільнення з органів внутрішніх справ.

33. Відповідно до вимог статті 14 Дисциплінарного статуту, з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

34. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

35. Забороняється проводити службове розслідування особам, які є підлеглими порушника, а також особам - співучасникам проступку або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника порушника.

36. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

37. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

38. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.

39. За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення. У разі порушення службової дисципліни кількома особами дисциплінарне стягнення накладається на кожного окремо.

40. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо.

41. Відповідно до частини 5 статті 18 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його накладення, не враховуючи періоду перебування особи рядового або начальницького складу у відпустці, відрядженні або її тимчасової непрацездатності. Після закінчення цього строку дисциплінарне стягнення не виконується.

42. Такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади та звільнення з органів внутрішніх справ, накладені на осіб рядового і начальницького складу, які тимчасово непрацездатні або перебувають у відпустці, відрядженні, виконуються після їх прибуття до місця проходження служби.

43. Такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади, пониження в спеціальному званні та звільнення з органів внутрішніх справ, вважаються виконаними після видання наказу по особовому складу.

44. Порядок і умови видачі, продовження та обліку документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, здійснення контролю за правильністю їх видачі визначено Інструкцією про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України від 13.11.2001 № 455.

45. Відповідно до пункту 2.22 вказаної Інструкції тимчасова непрацездатність осіб рядового і начальницького складу засвідчується довідкою органу, у сфері управління якого перебувають заклади охорони здоров`я.

46. У разі вибору особою рядового і начальницького складу лікуючого лікаря і лікувально-профілактичного закладу не за місцем проживання чи роботи довідка видається відповідно до пункту 1.9 розділу 1 цієї Інструкції.

47. Відповідно до пункту 1.9. Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, листок непрацездатності (довідка) в амбулаторно-поліклінічних закладах видається лікуючим лікарем (фельдшером) переважно за місцем проживання чи роботи. У разі вибору громадянином лікуючого лікаря і лікувально-профілактичного закладу не за місцем проживання чи роботи, документи, що засвідчують тимчасову непрацездатність, видаються при наявності заяви-клопотання громадянина, погодженої з головним лікарем обраного лікувально-профілактичного закладу, засвідченої його підписом та печаткою лікувально-профілактичного закладу.

Оцінка висновків судів, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи

48. Доказами наявними в матеріалах справи підтверджується факт того, що відповідач, приймаючи Наказ від 05.04.2017 № 649, яким до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ за порушення дисципліни та Наказ від 05.04.2017 року № 166 о/с «По особовому складу», яким ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції з 05.04.2017 за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», діяв на підставі та відповідно до вимог чинного законодавства.

49. Зокрема, як свідчать матеріали справи, оскаржувані накази були прийняті за наслідками проведеного службового розслідування, за результатами якого складено висновок від 05.04.2017.

50. У ході проведення службового розслідування встановлено, що 18.03.2017 прокуратурою Донецької області відкрито кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 307 Кримінального кодексу України, за фактом збуту наркотичних засобів правоохоронцям та цивільним особам.

51. У ході проведення комплексу негласних слідчих (розшукових) заходів було задокументовано кілька фактів збуту ОСОБА_1 наркотичної речовини - марихуани цивільним особам та представнику фіскальної служби.

52. Встановлено факт надходження наркотичної речовини до Донеччини із Запорізької області. Так, позивач приїздив до Запорізької області, де за попередньою змовою групою осіб, здійснював закупівлю наркотичної речовини, яку в подальшому реалізовував на території Донецької області.

53. Під час проведення обшуків у ОСОБА_1 вилучено наркотичну речовину та грошові кошти, отримані від її реалізації.

54. 27.03.2017 ОСОБА_1 затримано працівниками прокуратури Донецької області в порядку статті 208 Кримінального процесуального кодексу України, а 28.03.2017 позивачу було повідомлено про підозру за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 307 Кримінального кодексу України.

55. 29.03.2017 ОСОБА_1 обрано запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 діб з можливістю внесення застави у розмірі 48 000, 00 грн., яка була внесена та останнього звільнено з-під варти.

56. За наслідками проведеного службового розслідування було встановлено порушення позивачем пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» в частині неухильного дотримання положень Конституції України, законів України та інших нормативно - правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійного виконання своїх службових обов`язків відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; статті 7 Дисциплінарного статуту в частині дотримання законодавства, неухильного виконання вимог Присяги працівника, статутів, наказів начальників; норм професійної та службової етики; захисту і охорони від протиправних посягань життя, здоров`я, прав та свобод громадян; чесності, об`єктивності у службовій діяльності, сприяння начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; пункту 5 розділу І, пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських під час виконання службових обов`язків щодо дотримання законодавства та основних обов`язків поліцейського. Під час проведення службового розслідування позивач надавав пояснення.

57. Зазначені вище обставини дають підстави вважати, що позивачем вчинено проступок, що є несумісним з подальшим проходженням служби.

58. Звільнення зі служби, як вид стягнення, може провадитися як за систематичне порушення дисципліни, так і за вчинення проступку, несумісного з перебуванням на службі в органах внутрішніх справ.

59. Отже, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що ОСОБА_1 при вчиненні проступку, грубо нехтуючи законодавством, усвідомлено скоїв вчинок, який підриває авторитет та довіру громадян до Національної поліції України і є несумісним з подальшим проходженням служби.

60. Доводи касаційної скарги, стосовно того, що підставою для звільнення з органів внутрішніх справ є лише факт порушення органом прокуратури кримінального провадження, є протиправним, оскільки питання кримінальної відповідальності у встановленому законом порядку не вирішено, колегія суддів Верховного Суду відхиляє, оскільки, як вірно було встановлено судами попередніх інстанцій, позивача звільнено не за вчинення злочину, а за порушення службової дисципліни.

61. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод притягнення особи до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis рішення Європейської комісії з прав людини від 06.10.1982 у справі «X.v.Austria» про неприйнятність заяви № 9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis рішення Європейської комісії з прав людини від 07.10.1987 у справі «C.v.the» про неприйнятність заяви № 11882/85).

62. Більше того, гарантована пунктом 2 статті 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11.02.2003 у справі «Ringvold v. Norway», заява № 34964/97). Відтак, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

63. Встановлені фактичні обставини, зумовлюють критичне ставлення суду до твердження позивача про його звільнення в період тимчасової непрацездатності.

64. Судами встановлено, що позивачем не надано доказів щодо повідомлення керівництва про звернення ним до Центру первинної медико-санітарної допомоги № 3 міста Маріуполя, тому відповідачу про факт лікування ОСОБА_1 при прийнятті 05.04.2017 наказів відомо не було.

65. Більш того, при зверненні до суду першої інстанції 03.05.2017 з позовною заявою про факт перебування на лікарняному в період прийняття спірних наказів, позивачем жодним чином не зазначено.

66. Лише 29.05.2017 позивач вказує на даний факт та надає довідку, як встановлено судами, без належного її оформлення.

67. Суд вважає, що надана позивачем довідка не може бути належним доказом на підтвердження тимчасової непрацездатності, оскільки згідно Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності. Видача інших документів про тимчасову непрацездатність, забороняється.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

68. Викладені в касаційні скарзі доводи щодо помилковості висновків судів першої та апеляційної інстанцій не підтвердилися під час перегляду справи касаційним судом.

69. Суди правильно застосували норми матеріального та процесуального права.

70. За правилами частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

71. Приписами частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

72. За змістом пункту 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги залишає судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

73. Відповідно до частини першої статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Висновки щодо розподілу судових витрат

74. Відповідно до частини шостої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

75. Оскільки суд касаційної інстанції не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 327, 341, 343, 349, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 12.07.2017 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 18.10.2017 у справі № 805/1816/17-а залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Ж.М. Мельник-Томенко

Судді А.В. Жук

Н.М. Мартинюк