Справа № 120/1359/19-а
Суддя: Маслоід Олена Степанівна
Дата ухвалення: 2019-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

25 червня 2019 р. Справа № 120/1359/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Маслоід Олени Степанівни,

за участю:

секретаря судового засідання: Ніконової Тетяни Василівни

представника відповідача: Мякінькової Лілії Іванінви

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектспецмонтаж» (вул. Черняхівська, б. 12, кв. 8, смт. Томашпіль, Томашпільський р-н., Вінницька обл., 24200)

до: Головного управління ДФС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, б. 7, м. Вінниця, 21100)

про: визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Проектспецмонтаж» (далі - позивач) з позовом до Головного управління ДФС у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 21.03.2019 року про накладення штрафу у сумі 187 628 грн. 45 коп..

Позов обґрунтовано тим, що відповідачем прийнято спірне податкове повідомлення-рішення, яким застосований штраф на загальну суму 187 628 грн. 45 коп. у зв`язку із порушенням позивачем термінів реєстрації податкових накладних (розрахунків коригування). З таким рішенням відповідача позивач не погоджується та зазначає, що ним 15.01.2019 року о 18.02 год. було належним чином оформлено та направлено для реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 18 від 27.12.2018 року. Оскільки до кінця операційного дня (до 23-ї години) жодної квитанції в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття податкової накладної в електронному вигляді до позивача не направлялось та не надходило, згідно встановленої процедури, позивач вважає, що податкова накладна № 18 від 27.12.2018 року була належним чином зареєстрована. З огляду на це, а також вважаючи рішення відповідача протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 26.04.2019 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, а також визначено, що вона буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (виклику) сторін. Судове засідання призначено на 17.05.2019 року.

Судове засідання 17.05.2019 року було відкладено на 05.06.2019 року у зв`язку з неотриманням та не ознайомленням позивачем з відзивом на позовну заяву.

21.05.2019 року за вх. № 27060 відповідачем надано до суду відзив на позовну заяву, в якому він позовні вимоги та обставини, на які посилається позивач в обґрунтування позовних вимог, не визнає та просить відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування відзиву відповідач зазначає, що згідно даних Єдиного реєстру податкових накладних податкова накладна № 18 від 27.12.2018 року виписана на неплатника на загальну суму 5 108 518 грн. 66 коп., в т.ч. ПДВ 851 419 грн. 78 коп., прийнята та зареєстрована 17.01.2019 року о 08.00 год. за № , про що свідчить квитанція № 1 про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних. Згідно з п. 1201.1 ст. 1201 Податкового кодексу України (далі - ПК України) за порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого ст. 201 цього Кодексу, реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачі (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого, відповідно до вимог ст. 192 та 201 цього Кодексу, покладено обов`язок щодо такої реєстрації, передбачено застосування штрафних санкцій у відповідних розмірах. Тому відповідач при прийнятті оскаржуваного рішення діяв на підставі та в спосіб передбачений законодавством.

У судовому засіданні 05.06.2019 року сторони надавали усні пояснення, розгляд справи відкладено на 25.06.2019 року.

У судове засіданні 25.06.2019 року позивач не з`явився, хоча про дату, час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, про що свідчить розписка про отримання повістки на наступне судове засідання. Про причини неявки у судове засідання повідомлено не було. Представник відповідача не заперечував проти продовження розгляду за відсутності представника позивача.

У відповідності до вимог ст.. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

За таких обставин, суд вирішив продовжувати розгляд справи за відсутності належно повідомленого позивача.

Дослідивши усі обставини справи, заслухавши пояснення сторін по справі та надавши їм юридичну оцінку, суд встановив наступне.

За період з вересня 2017 року по вересень 2018 року Крижопільським управлінням відповідача проведено камеральну перевірку податкових накладних позивача.

За результатами перевірки складено акт № 7883/02-32-56-05/35143783 від 26.02.2019 року про результати камеральної перевірки (електронної) перевірки своєчасності реєстрації податкових накладних. В ході перевірки встановлено порушення позивачем термінів реєстрації податкових накладних (розрахунків коригування), передбаченого п. 201.10. ст.. 200 ПК України., зокрема, податкової накладної № 18, яка була сформована 27.12.2018 року, подана на реєстрацію 17.01.209 року, тобто з пропущенням встановлених чинним законодавством строків, а саме 2 дні. Реєстрація інших податкових накладних не є предметом даного спору.

На підставі вказаного акту перевірки 21.03.2019 року відповідачем прийняте оспорюване податкове повідомлення-рішення № про накладення на позивача штрафу у сумі 187 628 грн. 45 коп.

Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходив з наступного.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Податковий кодекс України (далі - ПК України), в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, є спеціальним законом з питань оподаткування та установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу.

Згідно пп. "а", "б" п. 185.1 ст. 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку, зокрема, постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів / послуг, вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (п. 188.1 ст. 188 ПК України).

У відповідності до вимог п. 201.1. ст.. 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

П. 201.10 ст. 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних» № 1246 від 29.12.2010 року (далі - Порядок № 1246) податкова накладна електронний документ, який складається платником податку на додану вартість відповідно до вимог Податкового кодексу України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі та надсилається для реєстрації.

Згідно п. 12 Порядку № 1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу; дотримання вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

У відповідності до п. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Системний аналіз наведених норм доводить, що об`єктом оподаткування, зокрема, є постачання товарів, надання послуг згідно ДКПП. ПК України визначені дати виникнення податкових зобов`язань. На дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін. Підтвердженням прийняття податкової накладної до Єдиного реєстру податкових накладних (далі реєстр) є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня. Якщо ж протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладна/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному державному реєстрі податкових накладних.

З матеріалів справи вбачається наступне. Позивачем 27.12.2018 року сформовано податкову накладну № 18. Згідно вказаних вимог ПК України вказана податкова накладна повинна бути зареєстрована в реєстрі в максимальний термін 15.01.2019 року.

На підтвердження реєстрації вказаної податкової накладної позивачем до матеріалів справи наданий скріншот електронного кабінету платника податків, на якому зображено форма, дата - 15.01.2019, час - 18.02., номер - 18, ІПН та назву документу - податкова накладна.

Позивач наполягає на тому, що згідно зазначеного скріншоту податкова накладна № 18 подана ним на реєстрацію 15.01.2019 року о 18.02. години. Проте до кінця операційного дня йому так і не надійщла квитанція (повідомлення) про прийняття або неприйняття або зупинення у реєстрації податкової накладної № 18. З огляду на це, а також з урахуванням положень ПК України, в якому зазначено, що якщо протягом операційного дня не надано квитанції про прийняття або неприйняття або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних, позивач вважав вказану податкову накладну зареєстрованою.

Відповідачем, натомість, надано до суду квитанцію № 1 про реєстрацію податкової накладної/коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних про прийняття до реєстрації податкової накладної № 18. Проте часом подання цієї накладної зазначено 17.01.2019 року 08 год. 00 хв.

Водночас, представником відповідача надано витяг з електронного рахунку платника податків в системі електронного адміністрування ПДВ, з якого вбачається, що 15.01.2019 року не відбулось списання коштів з рахунку позивача у зв`язку з реєстрацією податкової накладної № 18. Адже згідно вимог чинного законодавства у день реєстрації податкової накладної відбувається автоматичне списання коштів з кредитного ліміту платника податків. Так, цього дня було списано кошти у зв`язку з реєстрацією податкових накладних на суми 124 886 грн. 10 коп. та 4 508 762 грн. 00 коп. відповідно. Податкова накладна № 18 складена на суму 4 257 098 грн. 88 коп.. Вказана сума була списана 17.01.2019 року.

Аналіз наданих доказів доводить наступне.

Суд не приймає до уваги наданий позивачем скріншот з електронного кабінету платника податків, у якості доказу реєстрації податкової накладної № 18 15.01.2019 року, з огляду на те, що не можливо перевірити на справжність, оскільки згідно положень ч. 2, 4 ст. 99 КАС України електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу. Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу.

Крім цього, з наданого скріншоту не вбачається, що податкова накладна № 18 була подана на реєстрацію 15.01.2019 року. Вказаний скріншот можливо розцінити у якості доказу лише того факту, що податкова накладна № 18 була сформована 15.01.2019 року о 18.02. год.

Суд також зазначає, що інформація в електронному кабінеті платника податків може редагуватись, змінюватись, відповідно, фіксування такої інформації шляхом створення скріншоту не забезпечує наявність належного та допустимого доказу факту реєстрації податкової накладної у реєстрі.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Вищого господарського суду України від 22.11.2017 року у справі № 910/18526/16.

У відповідності до вимог ПК України доказом реєстрації податкової накладної є квитанція, в якій фіксується дата та час надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Як вже зазначалось, квитанцію в електронному вигляді у текстовому форматі щодо прийняття податкової накладної № 18 для реєстрації у реєстрі надано до суду відповідачем.

Суд зазначає, що у разі, якщо протягом операційного дня платникові податків не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної, відповідно вказана квитанція взагалі не може існувати, тим більш в електронному вигляді у текстовому форматі.

З огляду на те, що квитанція про прийняття податкової накладної № 18 до реєстрації існує, тобто є в наявності та надана відповідачем до суду, відповідно є єдиним належним та допустимим доказом факту реєстрації податкової накладної № 18 саме 17.01.2019 року о 8.00. годині.

Крім цього, суд приймає до уваги витяг з електронного рахунку позивача, яким підтверджується відсутність списання кошів під час реєстрації податкової накладної № 18 саме 15.01.2019 року.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Таким чином, суд доходить висновку про те, що податкова накладна № 18 від 27.12.2018 року була подана на реєстрацію та зареєстрована в реєстрі 17.01.2019 року. Від так, позивачем було пропущено, встановлені чинним законодавством, строки реєстрації податкових накладних, відповідно застосування штрафних санкцій та прийняття спірного податкове повідомлення-рішення вчинено у порядку, визначеним чинним законодавством та є правомірним.

За таких обставин, позовна вимога в частині визнання протиправним податкового повідомлення-рішення № від 21.03.2019 року є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на рішення Європейського суду з прав людини від 23.09.1998 року у справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства», у якому наголошено на тому, що усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба з належною порадою, передбачити певною мірою за певних обставин наслідки, які може спричинити певна дія, з огляду на таке. У даному випадку, положення чинного законодавства чітко регулюють питання порядку реєстрації податкових накладних, строків та наслідків їх порушення. Тобто ніякої двозначності у розумінні вказаних норм не можливе, а від так платник податків може належним чином передбачити наслідки своїх дій у відповідності до положень вказаних норм. Адже ними чітко закріплена відповідальність за порушення строків реєстрації податкових накладних.

У цьому контексті не приймає до уваги суд і посилання позивача на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Щокін проти України» та рішення у справі «Полторацький проти України». Адже норми чинного законодавства є чіткими та дозволяють платнику податків спрогнозувати наслідки своєї поведінки у тому чи іншому випадку.

Суд також не приймає до уваги посилання позивача на рішення Європейського суду з прав людини від 10.05.2011 року у справі «Серявін та інші проти України», де вказано, що пріоритетним та першочерговим є встановлення формальної законності рішення, і тільки при встановленні дотримання цих першочергових вимог, вже наступною чергою здійснюється перевірка рішення по суті, з огляду на те, що суб`єктом владних повноважень, у даному випадку, були дотримані як формальні підстави його прийняття, так і дотримано вимог чинного законодавства щодо суті правопорушення та штрафних санкцій як результату.

Не враховує суд при прийнятті вказаного рішення й посилання позивача на рішення Європейського суду з прав людини від 23.07.2002 року у справі «Компанія Вестберга таксі Актіеболаг» та Вуліч проти Швеції», де зазначено, що «… адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами має саме податкове управління», з огляду на наступне.

Так, відповідачем надано до суду акт камеральної перевірки, на підставі якого було прийняте оскаржуване податкове повідомлення-рішення. У зазначеному акті зафіксовано факт прострочення позивачем терміну реєстрації податкової накладної № 18 на 2 дні, що й стало підставою застосування штрафних санкцій до нього, а також належні, достатні та допустимі докази того, що спірна податкова накладна зареєстрована саме 17.01.2019 року, тобто з пропущенням строку реєстрації.

За таких обставин, суд вважає, що відповідачем було підтверджено наявність підстав, передбачених чинним законодавством, для застосування штрафних санкцій та прийняття відповідного податкового повідомлення-рішення.

Щодо позовних вимог в частині скасування податкового повідомлення-рішення № від 21.03.2019 року, суд зазначає наступне.

Відповідно ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову, суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Аналіз вищенаведеної норми свідчить про безпосередній взаємозв`язок визнання протиправним акту індивідуальної дії та скасування його повністю чи в певній частині. Більш того, друга вимога є похідною та залежною від першої. Адже внаслідок визнання акту протиправним, неминучим є його скасування.

З огляду на те, що позовну вимогу про визнання протиправним податкового повідомлення-рішення № від 21.03.2019 року залишено без задоволення, відповідно позовна вимоги про скасування податкового повідомлення-рішення № від 21.03.2019 року також не підлягає задоволенню, як похідна.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись Податковим кодексом України, постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних» № 1246 від 29.12.2010 року та ст. 2, 73 - 77, 90, 99, 241, 245, 246, 255, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Проекспецмонтаж» до Головного управління ДФС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 21.03.2019 року про накладення штрафу у сумі 187 628 грн. 45 коп. відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Проектспецмонтаж» (вул. Черняхівська, б. 12, кв. 8, смт. Томашпіль, Томашпільський р-н., Вінницька обл., 24200)

Відповідач - Головне управління ДФС України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, б. 7, м. Вінниця, 21100)

Повний текст судового рішення складено та підписано суддею 01.07.2019 року.

Суддя Маслоід Олена Степанівна