Справа № 736/684/19
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2019-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 736/684/19 Суддя (судді) першої інстанції:Кутовий Ю.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В. В.,

суддів Василенка Я. М., Ганечко О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Старшого інспектора ВБДР УПП в Чернігівській області старшого лейтенанта поліції Воскобойника Василя Анатолійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення, за апеляційною скаргою Старшого інспектора ВБДР УПП в Чернігівській області старшого лейтенанта поліції Воскобойника Василя Анатолійовича на рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 30.05.2019, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся з позовом до Старшого інспектора ВБДР УПП в Чернігівській області старшого лейтенанта поліції Воскобойника Василя Анатолійовича, в якому просить суд: визнати дії старшого інспектора ВБДР УПП в Чернігівській області ДПП ст. лейтенанта поліції Воскобойника Василя Анатолійовича щодо складання постанови НК № 344957 від 17 квітня 2019 року про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафів в сумі 340 гривень та 510 гривень за порушення ч. 2 та 3 ст. 140 КупАП, незаконними та визнати постанову НК № 344957 від 17 квітня 2019 року про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі протиправною та скасувати її, а провадження по справі закрити.

Рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 30.05.2019 позовні вимоги задоволено.

Визнано дії старшого інспектора ВБДР УПП в Чернігівській області ДПП ст. лейтенанта поліції Воскобойника Василя Анатолійовича щодо складання постанови НК № 344957 від 17 квітня 2019 року про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафів в сумі 340 гривень та 510 гривень за порушення ч. 2 та 3 ст. 140 КупАП, незаконними.

Визнано постанову НК № 344957 від 17 квітня 2019 року про накладання адміністративного стягнення на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі протиправною та скасувати її, а провадження по справі закрито.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, без врахування всіх фактичних обставин справи. Вказує, що судом не у повному обсязі досліджено всі обставини справи, вчиненого правопорушення, так як ОСОБА_1 є належним суб`єктом даного правопорушення, оскільки своїми діями/бездіяльністю виконав об`єктивну сторону адміністративних правопорушень, передбачених частинами 2 та 3 статті 140 КУпАП.

Зазначає, що вимога про визнання протиправними дій інспектора задоволенню не підлягала, так як позивачем не було сплачено судовий збір за вказану вимогу та позивач звільнений від сплати судового збору лише за вимогу про скасування постанови.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачем вказано, що на нього як машиніста автовишки та автогідропідіймача не покладено обов`язку щодо виконання робіт з обрізання та кронування гілок та фактично відповідальною особою за ці дії та за огородження і виставлення дорожніх знаків була інша особа, яка несла відповідальність.

Крім того, відповідачем допущено порушення процедури ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов`язкова, неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Надаючи правову оцінку обставинам справи судова колегія зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 17 квітня 2019 року старшим інспектором ВБДР УПП в Чернігівській області старшим лейтенантом поліції Воскобойником В.А. винесено постанову серія НК № 344957 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, у сумі (340) 510 грн.

Підставою для винесення оскаржуваної постанови стало те, що 17.04.2019 о 15 год. 40 хв. у місті Корюківка, вул. Вокзальна, 10 позивач проводив роботи з обрізання гілок в межах червоних ліній міських вулиць та доріг без погодження уповноваженим підрозділом Нацполіції, чим порушив вимоги ст. 52-3 Закону України «Про дорожній рух», п. 8.12 ПДР, п.п.6, 20 постанови КМУ №198 від 30.03.1994 , а також не огородив належним чином місце проведення робіт та не встановив дорожні знаки, чим порушив правила, норми та стандарти облаштування місця проведення робіт, чим порушив вимоги частин 2 та 3 статті 140 КУпАП.

Не погоджуючись з такими діями відповідача та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки старшим інспектором ВБДР УПІІ в Чернігівській області було допущено порушення процедуру ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення та накладання адміністративного стягнення, та не надано жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували вину позивача у скоєнні ним адміністративного правопорушення суду, вказане свідчить про обґрунтованість позовних вимог.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII, поліція регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно п. 1 розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 (далі - Інструкція № 1395), розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Пунктом 2 розділу ІІІ Інструкції №1395 встановлено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частинами 2 та 3 ст.140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пунктами 4-5 Розділу І Інструкції 1395 передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою статті 152-1 КУпАП.

Відповідно до частини 2 ст.140 КУпАП відповідальність за порушення визначеного законодавством порядку погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції: встановлення рекламоносіїв, технічних засобів організації дорожнього руху, проведення будь-яких робіт на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах; розроблення проектної документації на будівництво, реконструкцію і ремонт автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів та об`єктів дорожнього сервісу; здійснення пасажирських перевезень за встановленими маршрутами руху транспортних засобів загального користування встановлюється у вигляді накладення штрафу на громадян у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За правилами частини 3 вказаної статті порушення нормативів щодо обладнання на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах місць: провадження робіт, залишення дорожніх машин, будівельних матеріалів, конструкцій тощо, а так само неусунення після закінчення робіт перешкод і неприведення автомобільної дороги, вулиці, залізничного переїзду в стан, що гарантує безперешкодний і безпечний рух транспортних засобів та пішоходів, -тягнуть за собою накладення штрафу на громадян у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Такі норми є бланкетними, тому у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності слід зазначити нормативно-правові акти, які були порушені.

У відповідності до п. 8.12 Правил дорожнього руху забороняється самовільно встановлювати, знімати, пошкоджувати чи закривати дорожні знаки, технічні засоби організації дорожнього руху (втручатись у їх роботу), розташовувати плакати, афіші, рекламні носії та встановлювати пристрої, які можуть бути прийняті за знаки та інші пристрої регулювання дорожнього руху або можуть погіршити їх видимість чи ефективність, осліпити учасників дорожнього руху, відволікти їхню увагу і поставити під загрозу безпеку дорожнього руху.

Згідно статті 52-3 Закону України «Про дорожній рух» до повноважень Національної поліції у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху належать: участь у реалізації в межах своїх повноважень державної політики у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечення безпеки дорожнього руху; організація супроводження і забезпечення безпечного руху транспортних засобів спеціального призначення; погодження відповідно до вимог цього Закону, інших законодавчих актів проектів на будівництво, реконструкцію і ремонт автомобільних доріг, залізничних переїздів, комплексів дорожнього сервісу та інших споруд у межах відведення автомобільних доріг або червоних ліній міських вулиць і доріг; погодження поданих у встановленому порядку пропозицій стосовно обладнання засобами організації дорожнього руху місць виконання дорожніх робіт, проектів та схем організації дорожнього руху, маршрутів руху пасажирського транспорту, маршрутів організованого руху громадян і місць їх збору, порядку проведення спортивних та інших масових заходів, які можуть створити перешкоди дорожньому руху; видача в установленому порядку у випадках, передбачених законом, дозволів на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні; здійснення контролю за безпекою дорожнього руху під час надання послуг з перевезення пасажирів чи вантажів, у тому числі небезпечних, додержанням законодавства у зазначеній сфері, розробленням і видачею в установленому порядку документів щодо погодження маршрутів руху транспортних засобів під час дорожнього перевезення небезпечних вантажів; інформування учасників дорожнього руху про фіксацію фактів правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі.

З наведених норм чинного законодавства вбачається, що у випадку, коли законодавчими актами передбачено відповідний порядок узгодження з органами Національної поліції окремої діяльності, зокрема, проведення будь-яких робіт на автомобільних дорогах, вулицях, особа, яка не здійснила таке погодження, порушила нормативи щодо обладнання на автомобільних дорогах, вулицях, притягується до адміністративної відповідальності за ст.140 КУпАП.

Як свідчать матеріали справи, підставою для винесення постанови про накладення адміністративного стягнення від 17.04.2019 стало проведення робіт з обрізання гілок в межах червоних ліній міських вулиць та доріг без погодження уповноваженим підрозділом Нацполіції, чим порушено вимоги ст. 52-3 Закону України «Про дорожній рух», п. 8.12 ПДР, п.п.6, 20 постанови КМУ №198 від 30.03.1994, а також не огородження належним чином місце проведення робіт та не встановлення дорожніх знаків.

Так, у статті 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» надано визначення червоних ліній, під якими розуміється визначені в містобудівній документації щодо пунктів геодезичної мережі межі існуючих та запроектованих вулиць, доріг, майданів, які розділяють території забудови та території іншого призначення.

Відповідно до пункту 10.1 Технічних правил ремонту і утримання вулиць та доріг населених пунктів, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 14 лютого 2012 року № 54, під час проведення робіт з ремонту та утримання вулиць та доріг повинні бути заплановані та узгоджені з ДАІ заходи з організації і забезпечення безпеки руху автотранспорту і пішоходів на підставі вимог діючих правил, норм та стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно з пунктом 1 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року № 198 (далі - Правила № 198), Єдині правила ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони поширюються на автомобільні (позаміські) дороги, міські вулиці і дороги загального користування, залізничні переїзди (далі - дорожні об`єкти) в межах смуги їх відчуження та червоних ліній і є обов`язковими для їх власників або уповноважених ними органів, організацій, що здійснюють ремонт і утримання дорожніх об`єктів і користувачів.

У силу вимог п. 6 вказаних Правил будівництво споруд, прокладання інженерних комунікацій та виконання інших робіт у межах смуги відчуження автомобільних (позаміських) доріг або червоних ліній міських вулиць і доріг здійснюється в порядку, що визначають відповідно Укравтодор, Держбуд і Держжитлокомунгосп за погодженням з Національною поліцією.

Згідно п. 20 Правил, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року № 198 у межах смуги відчуження автомобільних (позаміських) доріг і червоних ліній міських вулиць і доріг забороняється: розташовувати будь-які споруди або об`єкти без погодження з власниками автомобільних доріг та уповноваженим підрозділом Національної поліції; розміщувати контейнери та іншу тару для твердих побутових і харчових відходів; смітити, псувати дорожнє покриття, обладнання, зелені насадження; спалювати сміття, опале листя та інші відходи, складати їх для тривалого зберігання; скидати промислові, меліоративні і каналізаційні води в систему дорожнього зливостоку; встановлювати намети та влаштовувати місця для відпочинку; випасати худобу та свійську птицю; прокладати нові та проводити ремонт існуючих мереж у межах «червоних ліній» вулиць і доріг міст та інших населених пунктів без відповідного дозволу органів місцевого самоврядування; причалювати на човнах до опори мостів, влаштовувати стоянку човнів у межах охоронної зони мостів; купатися, прати білизну, ловити рибу під мостами і в межах їх охоронних зон; палити на шляхопроводах, мостах, естакадах, пішохідних містках, у тунелях і підземних пішохідних переходах.

Складаючи оскаржувану в цій справі постанову про адміністративне правопорушення, старший інспектор патрульної поліції виходив з того, що зазначені роботи з обрізання гілок в межах червоних ліній проводились без погодження з органами Національної поліції, без встановлення дорожніх знаків та огородження належним чином місця проведення робіт, що створювало небезпеку дорожньому руху.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.

Однак, матеріали справи не містять жодних доказів того, що такі роботи проводились саме в межах червоних ліній.

При цьому, пунктом 3 Розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Наказ Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395 передбачено, що при складанні постанови у справі про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою-третьою статті 140 КУпАП до неї необхідно долучати акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі з відповідними замірами та схемою.

Так, наявний в матеріалах справи Акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 17.04.2019 підтверджує лише факт проведення дорожніх робіт без огородження та відсутності дорожніх знаків.

Жодних зазначень про те, що такі роботи проводились на межі червоних ліній такий Акт не містить.

У той же час, колегія суддів звертає увагу, що накладаючи на позивача адміністративне стягнення, відповідачем не було враховано наступне.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною другою статті 33 КУпАП передбачено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

З матеріалів справи вбачається, що згідно Наказу Комунального підприємства «Благоустрій» Корюківської міської ради №43 від 02.04.2018 ОСОБА_1 з 02.04.2018 переведено на посаду машиніста автовишки та автогідропідіймача.

У відповідності до Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників, затверджених Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 21 лютого 2000 р. № 32, випуск №64 «Будівельні, монтажні та ремонтно-будівельні роботи. Будівництво метрополітенів, тунелів та підземних споруд спеціального призначення» машиніст автовишки та автогідропідіймача керує автовишкою чи автогідропідіймачем під час підіймання людей на висоту для виконання опоряджувальних, оздоблювальних, електрифікаційних робіт тощо. Виконує щозмінне технічне обслуговування машини, якою керує, бере участь у її плановому запобіжному ремонті.

Відповідно, до посадових обов`язків машиніста автовишки та автогідропідіймача не входять обов`язки щодо погодження з органами Національної поліції проведення робіт на автомобільних дорогах, вулицях, вжиття заходів з організації дорожнього руху та способів регулювання дорожнього руху, встановлення дорожніх знаків для облаштування зони дорожніх робіт, їх видів, типів, типорозмірів.

Крім того, у Акті обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 17.04.2019 зазначено, що забезпечення безпечного експлуатаційного стану ділянки дороги (вулиці ) у м. Корюківка, вул. Вокзальна, 10 покладено саме на Комунальне підприємство «Благоустрій» Корюківської міської ради.

Так, основним видом діяльності вказаного підприємства є: утримання, відновлення, видалення зелених насаджень уздовж вулиць і доріг, в парках, скверах, на алеях, в садах, санітарно-захисних зонах.

Згідно з приписами п.3 ст. 12 Закону України «Про дорожній рух» обов`язки в частині забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі щодо своєчасного виявлення перешкод дорожньому руху та забезпечення їх усунення, покладено на посадових осіб, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд.

Візуальне спостереження за недотриманням позивачем ПДР при обрізанні гілок не може вважатись беззаперечним доказом порушення останнім вимог статті 140 КУпАП, оскільки відповідачем не встановлено наявність вини саме позивача у порушенні Правил дорожнього руху.

Зважаючи на вказане, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач не є відповідальною особою та суб`єктом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 140 КУпАП, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог.

Посилання апелянта на необхідність сплати позивачем судового збору за частину позовних вимог, що стосується визнання протиправними дій інспектора колегія суддів відхиляє, оскільки розгляд даної позовної заяви на постанову про накладення адміністративного стягнення провадиться з урахуванням положень статей 287, 288 КУпАП, які передбачають звільнення від сплати платежу за судовий перегляд цих рішень.

При цьому, оскільки статтею 286 КАС України передбачено особливості розгляду адміністративних справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, відтак за розгляд таких справ сплата судового збору не передбачена.

Колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги та апелянта не знайшли свого відображення під час апеляційного розгляду, через що підстави для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, яким задоволено позовні вимоги.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Таким чином, враховуючи вищенаведене у сукупності, беручи до уваги при цьому кожен аргумент, викладений учасниками справи, рішення суду першої інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права задовольнив позовні вимоги.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Старшого інспектора ВБДР УПП в Чернігівській області старшого лейтенанта поліції Воскобойника Василя Анатолійовича на рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 30.05.2019 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Старшого інспектора ВБДР УПП в Чернігівській області старшого лейтенанта поліції Воскобойника Василя Анатолійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення - залишити без задоволення.

Рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 30.05.2019 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач: В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

О. М. Ганечко

Повний текст постанови виготовлено 26.06.2019