Справа № 140/1395/19
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2019-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2019 року ЛуцькСправа № 140/1395/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Мачульського В.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТИГРЕС» до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТИГРЕС» (далі ТзОВ «ТИГРЕС», позивач, товариство) звернулося з позовом до Головного управління ДФС у Волинській області (ГУ ДФС у Волинській області, відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 16.04.2019 № та №.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що працівниками ГУ ДФС у Волинській області у період з 26.02.2019 по 12.03.2019 проведена документальна невиїзна перевірка ТзОВ «ТИГРЕС» щодо дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи в частині перевірки правильності класифікації згідно з УКТЗЕД товарів «Аспіратор для носа» за період з 17.03.2016 по 29.01.2019 та «Ніблер з силіконовою стрічкою для годування» за період з 28.09.2016 по 29.01.2019. За результатами перевірки складено акт №5856/14-08/38143461 від 26.03.2019, яким встановлено порушення позивачем вимог статті 69 Митного кодексу України, Закону України «Про митний тариф», правил 1, 6 Основних правил інтерпретації класифікації товарів згідно УКТЗЕД в частині правильності класифікації товару при митному оформленні, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті ввізного мита на суму 131 803,12 грн. та порушення вимог пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податкового зобов`язання по сплаті податку на додану вартість на суму 26 360,62 грн. не погодившись із висновками викладеними в акті перевірки, ТзОВ «ТИГРЕС» 03.04.2019 подало на нього свої заперечення. За результатами розгляду заперечень ГУ ДФС у Волинській області листом №12301/10/03-20-14-08-14 від 10.04.2019 вирішено, що у заперечені не наведено аргументів, які б спростовували встановлені в ході перевірки порушення, відтак підстав для задоволення вимог викладених в заперечені немає. В подальшому відповідачем прийняті податкове повідомлення рішення від 16.04.2019 № згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «мито на товари, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності» на 130 149,52 грн. та застосовано штраф на підставі п.123.1. ст. 123 Податкового кодексу України у розмірі 32 537,38 грн. та податкове повідомлення рішення від 16.04.2019 № відповідно до якого позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «ПДВ з ввезених на територію України товарів (крім ПДВ від операцій з ввезення лікарських засобів дозволених для виробництва) на суму 26 029,93 грн. та застосовано штраф на підставі п.123.1. ст. 123 ПК України у розмірі 6 507,48 грн.

ТзОВ «ТИГРЕС» вважає висновки відповідача в акті перевірки не відповідає фактичним обставинам справи, а відповідно прийнятті на його підставі податкові повідомлення-рішення є незаконними та необґрунтованими з огляду на наступне.

Класифікація товарів для цілей митного оформлення здійснюється згідно вимоги УКТЗЕД, що є товарною номенклатурою Митного тарифу України, затвердженого Законом України від 19 вересня 2013 року №584-VII «Про митний тариф України» з урахуванням Основних правил інтерпретації УКТЗЕД (далі ОПІ) та визначальних для класифікації характеристик товару.

Позивач вважає, що при класифікації товарів по УКТЗЕД імпортер зобов`язаний обрати код УКТЗЕД, який найбільш повно та чітко відповідає назві товару, його функціональному призначенню та застосуванні, складу матеріалів з яких товар виготовлений та відповідає товарам, що найбільше подібні до тих, що розглядаються.

Так, висновки ГУ ДФС у Волинській області про те, що товари, а саме: 1) «Аспіратор для носа арт. 56/007»; 2) «Аспіратора для носа арт. 5/119»; 3) «Ніблер з силіконовою сіточкою для годування арт. 56/010» мають класифікуватися у товарній позиції 3924 згідно коду УКТЗЕД «Посуд та прибори столові або кухонні, інші речу домашнього вжитку, гігієнічні або туалетні вироби з пластмас», не є вірними оскільки, серед наведеного переліку товарів підгрупи 3924 90 00 90 Аспіратора для носа та Ніблера з силіконовою сіточкою для годування арт. 56/010 не має. Крім того функціональне призначення вищевказаних товарів різко та безсумнівно відрізняється від функціонального призначення товарів позиції 3924. Групове функціональне призначення товарів позиції 3924 охоплюється використанням у ванні, туалеті та побутових кімнатах. Однак згідно пояснення п.11 до підгрупи 3926 90 97 90 «інші» визначення терміну «соски-пустушки» та «спринцівка», та з функціонального призначення стає очевидним, що Аспіратор для носа арт. 56/007, Аспіратор для носа арт. 5/119 та Ніблер з силіконовою сіточкою для годування арт. 56/010 які виготовлені з матеріалу силікон, поліпропілен, термопластик (ТРИ), поліуретан чітко перелічений серед виробів підгрупи 3926 90 97 90 УКТЗЕД, і відповідно відповідають критеріям та ознакам товару з підгрупи 3926 90 97 90, натомість такого виду товару в інших товарних позиціях 39-ї групи УКТЗЕД не має.

Також зазначає, що важливим критерієм для вірної класифікації товару є матеріал з якого виготовлено товар. Так товарна позиція 3924 має назву «Посуд та прибори столові або кухонні, інші речі домашнього вжитку, гігієнічні або туалетні вироби з пластмас». В той час, як товарна позиція 3926 має назву «Інші вироби з пластмас та вироби з інших матеріалів товарних позицій 3901-3914». Аспіратор для носа арт. 56/007, Аспіратор для носа арт. 5/119 та Ніблер з силіконовою сіточкою для годування арт. 56/010 виготовлені з силікону. Силікон відноситься до товарної позиції 3910 (примітка 3d до групи 39).

Отже, вищевказані товари не повинні бути віднесені до виробів з пластмас (товарна позиція 3924), оскільки відносяться до виробів з силікону (товарна позиція 3926).

У відповідності до правил 3 (а) Правил інтерпретації, якщо на перший погляд (prima facie) товар можна віднести до двох чи більше товарних позицій перевага надається тій позиції, в якій товар описується конкретніше порівняно з товарними позиціями, де дається більш загальний його опис. А згідно правила 3 (а) або 3(Ь), повинен класифікуватися в товарній позиції з найбільшим порядковим номером серед номерів товарних позицій, що розглядаються. Тобто якщо все ж таки виникають сумніви щодо віднесення товару «Аспіратор для носа арт. 56/007, Аспіратор для носа арт. 5/119 та Ніблер з силіконовою сіточкою для годування арт. 56/010 до товарної позиції 3924 або 3926, з врахуванням правил 3(а), 3(с) вони повинні бути віднесені до товарної позиції 3926.

Правильність віднесення вищезгаданих товарів до товарної позиції 3926 підтверджується також Експертним висновком № В-711 від 09.04.2019 та Висновком експерта №30/2019 за результатами проведеної судової товарознавчої експертизи від 22.04.2019 якими визначено: Наданий на дослідження зразок товару «Аспіратор для носа арт. 56/007», «Аспіратор для носа арт. 5/119» та «Ніблер з силіконовою сіточкою для годування арт. 56/010», які переміщувались через митний кордон України ТзОВ «ТИГРЕС» згідно контракту № 1 від 27.05.2013 по своїм характеристикам та відповідно до пояснень до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності та враховуючи правило 3 а) Основних правил інтерпретації класифікації товарів (перевага надається тій товарній позиції, яка більш конкретно описує товар у порівнянні з найменуваннями товарних позицій, що дають більш загальний опис) та п.11 Пояснень до товарної позиції 3926, відповідає характеристикам товарів, які класифікуються у товарній позиції 3926 «Інші вироби з пластмас та вироби з інших матеріалів товарних позицій 39013914», код товару (підкатегорія) 3926 90 97 90 - « інші».»

Звідси класифікація товару «Аспіратор для носа арт. 56/007», «Аспіратор для носа арт. 5/119» та «Ніблер з силіконовою сіточкою для годування арт. 56/010», ГУ ДФС України у Волинській області у товарній підкатегорії 3924 90 00 90 є помилковою, а застосування ставки ввізного мита 5% безпідставним.

Крім того, позивач зазначає, що у акті ГУ ДФС у Волинській області є посилання на обов`язкову тарифну інформацію (ВТІ) митної адміністрації Чехії від 17.01.2014 № С235-0030-2014. При цьому суть даної інформації, фактичні обставини справи при розгляді якої було прийнято рішення адміністрації Чехії в акті не розкривається. У вільному доступі інформація відсутня. За таких обставин не зрозуміло наскільки правомірно, вірно, доцільно та законно ГУ ДФС у Волинській області обґрунтовує свою позицію інформацією митної адміністрації Чехії від 17.01.2014 № С235-0030- 2014, а тому вона не може братися до уваги як належний та допустимий доказ порушення ТзОВ «ТИГРЕС» митного законодавства України.

Також, вважає безпідставним застосування до ТзОВ «ТИГРЕС» штрафної санкції у розмірі 39 044,86 грн. Вказує на те, що платник може нести відповідальність виключно за власні незаконні дії і в цих діях має бути вина платника. У даному випадку позивач постійно здійснював класифікацію товарів по одних і тих же кодах УКТЗЕД. Відповідач проводив постійний контроль за вірністю класифікації товару та постійно з ним погоджувався. Отже у діях платника відсутня така ознака як незаконність. Таким чином ТзОВ «ТИГРЕС» не вчиняло правопорушення, у його діях відсутній склад правопорушення, а тому застосування до позивача штрафних санкцій за п. 123.1. ст.123 ПК України є незаконною.

На підставі вищевикладеного просить суду визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення від 16.04.2019 № та №.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 11.05.2019 було відкрито спрощене позовне провадження в даній адміністративній справі без проведення судового засідання та виклику сторін (а.с.1).

У відзиві на позовну заяву від 10.04.2019 року вх. №5741 (а.с.80-82) представник відповідача не погоджується з даним позовом та вважає його безпідставним. Свою позицію обґрунтовує тим, що відповідачем правомірно визначено класифікацію товарів «Аспіратор для носа арт. 56/007», «Аспіратор для носа арт. 5/119» та «Ніблер з силіконовою сіточкою для годування арт. 56/010» згідно товарної позиції 3924, оскільки такий підхід щодо класифікації аналогічних товарів у даній товарній позиції підтверджується обов`язковою тарифною інформацією митної адміністрації Чехії від 17.01.2014 №CZ35-0030-2014.

Також, зазначає, що жодна норма Митного кодексу України, Закону України «Про митний тариф України» та Міжнародна конвенції про Гармонізовану систему опису і кодування товарів від 14.06.1983, не передбачає обов`язку нездійснення її учасниками процедури митного контролю в частині правильності заявлення коду товару декларантом та заборони змінювати код за яким товар було експортовано з однієї країни при його імпорті в іншу. Такий підхід повністю нівелює завдання покладені на контролюючі органи, що здійснюють митний контроль. Конвенція також передбачає належне дотримання її учасниками Гармонізованої системи опису і кодування товарів, що зумовлює забезпечення однакового підходу при формуванні класифікаторів національних описів товарів. Зауважуємо, що Українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД) складається на основі Гармонізованої системи опису і кодування товарів та затверджується законом про Митний тариф України (ч. 1 ст. 67 МК України). Згідно ч. 2 ст. 69 МК України, в УКТЗЕД товари систематизовано за розділами, групами, товарними позиціями, товарними під позиціями, найменування і цифрові коди яких уніфіковано з Гармонізованою системою опису та кодування товарів. Як зазначалось вище, ведення УКТЗЕД, на час відповідних правовідносин, здійснювалося Міністерством доходів і зборів України, територіальним органом якого є відповідач.

Крім того, звертає увагу суду на правову позицію Верховного Суду України викладену у рішенні від 24.12.2010 № 21-49а10, згідно якої код товару, встановлений експортером, може не співпадати з кодом за яким товар підлягає класифікації відповідно до УКТЗЕД з різних причин. В свою чергу, рішення національних контролюючих органів для декларанта носять обов`язковий характер.

Також, представник відповідача зауважує, що згідно листа Департаменту адміністрування митних платежів №242/99-99-19-03-03-18 від 29.01.2019 товари «Аспіратор для носа арт. 56/007» та «Ніблер з силіконовою сіточкою для годування арт. 56/105» з врахуванням матеріалу виготовлення, призначення та пункту (D) пояснень до товарної позиції 3924 УКТЗЕД класифікуються у товарній під категорії 3924 90 00 90.

На підставі вищевикладеного, просить суд відмовити ТзОВ «ТИГРЕС» в задоволенні позову повністю.

04.06.2019 на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив (а.с.227-228), у якій додатково вказав, що відповідачем по справі не надано чітких пояснень та належних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги, а лише фактично продублював текст акта про результати документальної перевірки. Крім того, вважає що висловлена позиція у відзиві відповідачем фактично нівелює основне завдання гармонізованої системи опису і кодування товару і суперечить сама собі. Відповідач вказує, що Українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності складається на основі Гармонізованої системи опису і кодування товарів. Країна експортер (Польща) також дотримується даної Конвенції. Звідси логічно і вірно, що один і той же товар має класифікуватися у Україні та Польщі за тим же кодом товару. Саме тому вважає, що експортні декларації є належними та допустимими доказами позиції позивача.

На підтвердження правильності зміни відповідачем класифікації товарів позивача у відзиві зроблено посилання на тарифну інформацію митної декларації Чехії від 17.01.2014 року № СZ235-0030-2014 року, яка сформована у відповідності до Гармонізованої системи опису і кодування товарів. Проте, що це за інформація нічого не сказано. Як додаток додано аркуш на якому написано Чеською мовою однак перекладу не додано. Відсутня інформація про те хто видав даний документ, не має підпису, відсутня інформація про те чи є він офіційним документом, не вказані дані по яких можна перевірити його на вірність. Звідси наданий відповідачем доказ є неналежним.

Крім того, звертає увагу суду на те, що у листі Департаменту адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання вказано, що ними класифікувався товар «Аспіратор для носа арт. 56/007» та «Ніблер з силіконовою сіточкою для годування арт 56/105». Про такі ж товари йдеться і у листі ДФС від 04.02.2019 року. Отже відповідач при проведені перевірки мав би перевірити вірність класифікації саме цих двох товарів, натомість, здійснив перевірку товарів: Аспіратор для носа арт. 56/007, Аспіратор для носа арт. 5/119 та Ніблер з силіконовою сіточкою для годування арт. 56/010.

У листах ДФС про Аспіратор для носа арт. 5/119 та Ніблер з силіконовою сіточкою для годування арт. 56/010 нічого не згадується, звідси підстав для перевірки та зміни класифікації товарів не має. Сумнівів у їх вірності класифікації у Департаменті аудиту ДФС України не виникало, а тому, це ще раз підтверджує, що відповідач здійснив перевірку та класифікував товар у групі 3924 незаконно та безпідставно.

Також у позивача виникає сумнів і до самої класифікації товару Департаментом адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання як такої. У листі на стор. 3 приведено зображення товару арт. 56/105. Це дійсно Ніблер, проте сіточка не силіконова, а тканина. При цьому саме сіточка є основним елементом Ніблера від якого і залежить класифікація товарів у товарних позиціях.

Враховуючи дані обставини складається враження, що реального дослідження, вивчення товару та його класифікації згідно опису та пояснень до товарних позицій насправді ніхто не робив.

07.06.2019 від представника відповідача надійшли заперечення (а.с.229) у якому останній підтримав свою позицію яка викладена у відзиві та просив суд в задоволенні позову відмовити.

Сторони скористались своїм правом, щодо подачі заяв по суті справи.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що ТзОВ «ТИГРЕС» зареєстровано як юридична особа Луцькою районною державною адміністрацією Волинської області 01.03.2012 та взято на облік в ГУ ДФС у Волинській області (Луцький район) з 05.03.2012 за №17740.

У період за який проводилась перевірка, а саме з 26.02.2019 по 12.03.2019, ТзОВ «ТИГРЕС» здійснював діяльність за КВЕД, які пов`язані із здійсненням зовнішньоекономічних операцій: Оптова торгівля текстильними товарами (Квед: 46.41), Оптова торгівля іншими товарами господарського призначення (Квед: 46.49), Неспеціалізована оптова торгівля (Квед: 46.90), Роздрібна торгівля іграми та іграшками в спеціалізованих магазинах (Квед: 46.65), Роздрібна торгівля одягом у спеціалізованих магазинах (Квед: 47.71), Вантажний автомобільний транспорт (Квед: 49.41), Дослідження кон`юнктури ринку та виявлення громадської думки (Квед: 73.20).

Як слідує з матеріалів справи згідно з пунктом 1 частини 2 статті 351 Митного кодексу України (МК України), наказу ГУ ДФС у Волинській області від 19.02.2019 №621 посадовими особами відповідача в період з 26.02.2019 по 12.03.2019 проведено документальну невиїзну перевірку ТзОВ «ТИГРЕС» , щодо дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи в частині перевірки правильності класифікації згідно з УКТЗЕД товарів «Аспіратор для носа» за період з 17.03.2016 по 29.01.2019 та «Ніблер з силіконовою стрічкою для годування» за період з 28.09.2016 по 29.01.2019, за результатами якої складено акт №5856/14-08/38143461 від 26.03.2019 (а.с.28-33).

Перевіркою встановлено, порушення ТзОВ «ТИГРЕС», зокрема:

- вимог статті 69 МК України зі змінами та доповненнями, Закону України «Про митний тариф України» від 19.09.2013 №584-VII, зі змінами та доповненнями, правил 1, 6 Основних правил інтерпретації класифікації товарів згідно УКТЗЕД затверджених Законом України «Про митний тариф України, в частині правильності класифікації товару при митному оформлені, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті ввізного мита на суму 131 803.12 грн.;

- вимог пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-V-I зі змінами і доповненнями (ПК України), що призвело до заниження податкового зобов`язання по сплаті податку на додану вартість на суму 26 360,62 грн.

03.04.2019 позивачем до ГУ ДФС у Волинській області було подано заперечення на акт документальної перевірки, яке за результатами розгляду листом №12301/10/03-20-14-08-14 від 10.04.2019 було залишено без задоволення (а.с.34-37).

За результатом проведеної перевірки, на підставі акта перевірки №5856/14-08/38143461 від 26.03.2019 ГУ ДФС у Волинській області було прийняті податкове повідомлення рішення від 16.04.2019 № згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «мито на товари, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності» на 130 149,52 грн. та застосовано штраф на підставі п.123.1. ст. 123 Податкового кодексу України у розмірі 32 537,38 грн. та податкове повідомлення рішення від 16.04.2019 № відповідно до якого позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «ПДВ з ввезених на територію України товарів (крім ПДВ від операцій з ввезення лікарських засобів дозволених для виробництва) на суму 26 029,93 грн. та застосовано штраф на підставі п.123.1. ст. 123 ПК України у розмірі 6 507,48 грн. (а.с.24-25).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду ГУ ДФС у Волинській області, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірність оскаржуваних в даній справі податкових повідомлень-рішень, з огляду на таке.

Вирішуючи заявлений спір по суті, суд виходить з таких нормативно-правових актів.

Законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, Митного кодексу України, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 Митного кодексу України, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання Митного кодексу України та інших законодавчих актів.

Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (ч.ч. 1, 2 ст. 1 Митного кодексу України).

Як визначено пунктами 23, 24 частини першої статті 4 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI (із змінами та доповненнями) митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Статтею 3 Митного кодексу України визначено, що порядок переміщення через митний кордон товарів і транспортних засобів, митне регулювання, пов`язане з встановленням та справлянням податків і зборів, процедури митного контролю та оформлення, боротьба з контрабандою та порушеннями митних правил, спрямовані на реалізацію митної політики України, становлять митну справу.

Митна справа є складовою зовнішньополітичної і зовнішньоекономічної діяльності України. У митній справі Україна додержується визнаних у міжнародних відносинах систем класифікації та кодування товарів, єдиної форми декларування експорту та імпорту товарів, митної інформації, інших міжнародних норм і стандартів.

Митні формальності - сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи (пункт 29 частини першої статті 4 Митного кодексу України).

Аналіз наведеного визначення дає підстави вважати, що митні процедури охоплюють митний контроль, митне оформлення та справляння податків і зборів. При цьому, виконання митним органом дій (процедур), які пов`язані із закріпленням результатів митного контролю товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, і які мають юридичне значення для подальшого використання цих товарів і транспортних засобів, є митним оформленням.

Відповідно до частини п`ятої статті 255 Митного кодексу України, митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму, що засвідчується органом доходів і зборів шляхом проставлення відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії.

Згідно з частиною першою статті 266 Митного кодексу України декларант зобов`язаний:

1) здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом;

2) на вимогу органу доходів і зборів пред`явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення;

3) надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей;

4) у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу;

5) у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на органи доходів і зборів.

Відповідно до статті 69 Митного кодексу України товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТЗЕД.

Органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТЗЕД.

На вимогу посадової особи органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них.

У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів орган доходів і зборів має право самостійно класифікувати такі товари.

Під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.

Штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у зв`язку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються органами доходів і зборів виключно у разі, якщо прийняте органом доходів і зборів рішення про класифікацію цих товарів у складному випадку було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення.

Рішення органів доходів і зборів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов`язковими. Такі рішення оприлюднюються у встановленому законодавством порядку. У разі незгоди з рішенням органу доходів і зборів щодо класифікації товару декларант або уповноважена ним особа має право оскаржити це рішення до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Висновки інших органів, установ та організацій щодо визначення кодів товарів згідно з УКТЗЕД при митному оформленні мають інформаційний або довідковий характер.

За приписами пункту 3 частини третьої статті 345 МК органи доходів і зборів мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, зокрема, щодо правильності класифікації згідно з УКТЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення.

Згідно з частинами 1, 2 статті 351 Митного кодексу України предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.

Документальна невиїзна перевірка проводиться у разі: 1) виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань державної митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів; 2) надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих органу доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Як встановлено судом зі змісту відзиву представника відповідача проти адміністративного позову та наказу ГУ ДФС у Волинській області №621 від 19.02.2019 «Про проведення документальної невиїзної перевірки дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи», підставою для призначення та проведення документальної невиїзної перевірки дотримання позивачем вимог законодавства України з питань державної митної справи стало виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань державної митної справи за результатами аналізу електронних копій митних декларацій та відповідно приписи пункту 1 частини 2 статті 351 Митного кодексу України.

При цьому, суд зазначає, що аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про можливість митного контролю після завершення митного оформлення лише за умови обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України було допущено порушення законодавства України.

Суд зауважує, що ні наказ про проведення документальної невиїзної перевірки дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи №621 від 19.02.2019, ні акт перевірки №5856/14-08/38143461 від 26.03.2019, складений за наслідками проведення такої перевірки, не містять жодних посилань на наявність відповідних підозр та в чому саме вони полягають.

Суд також враховує правову позицію Верховного суду України за якою йдеться про те, що за змістом статті 313 Митного кодексу України класифікація товарів, тобто віднесення товарів до класифікаційних групувань, визначених в Українській класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД), є виключною компетенцією митних органів.

Незалежно від закінчення операцій митного контролю, оформлення та пропуску товарів і транспортних засобів митний контроль за ними може здійснюватися, якщо є достатні підстави вважати, що мають місце порушення законодавства України чи міжнародного договору України, контроль за виконанням яких покладено законом на митні органи. Такий контроль здійснюється на підставі письмового розпорядження керівника митного органу або особи, яка його заміщує (стаття 69 Митного кодексу України).

Аналіз наведених норм свідчить про можливість митного контролю після завершення митного оформлення за умови обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України було допущено порушення законодавства України та на підставі письмового розпорядження керівника митного органу або особи, яка його заміщує.

Однак, всупереч положень частини другої статті 77 КАС України ГУ ДФС у Волинській області не надала докази на підтвердження наявності зазначених у наведеній нормі підстав. Тоді як імпортований позивачем товар, щодо правильності декларування кодів якого стосувалась документальна перевірка, пройшов митне оформлення. МД, в якій позивач задекларував до ввезення на митну територію України вище вказаний товар за кодом УКТЗЕД 3926, були прийняті митним органом, а імпортований товар випущений у вільний обіг.

Вказана правова позиція також викладена і в постанові Верховного Суду від 08.05.2018 року (справа № 808/1341/14), що враховується у відповідності до частини п`ятої статті 242 КАС України.

Крім того, суд звертає увагу на те, що з письмових пояснень представника позивача встановлено та не заперечувалося представником відповідача, що ідентичні та аналогічні товари неодноразового оформлялися за кодом УКТЗЕД 3926 90 97 90, зокрема Волинської митниця ДФС здійснила митне оформлення таких самих товарів без будь-яких зауважень, і як встановлено судом лише одного разу за цим товаром було прийнято класифікаційне рішення.

Державною митною службою України стосовно вказаних правовідносин у листі від 04.02.2019 №3357/7/99-99-14-04-02-17 зазначалось, що у разі виявлення фактів неправильної класифікації вищевказаного товару згідно з УКТЗЕД суб`єктами господарювання, місцезнаходження яких не відноситься до зони діяльності ГУ ДФС, зазначену інформацію необхідно направляти за належністю за місцем їх реєстрації. Про результати вжиття заходів проінформувати Департамент аудиту у визначений термін.

Проте, відповідачем до суду інформації про вжиття заходів, щодо виявлення фактів неправильної класифікації не надано.

Разом з цим, як вже зазначалося вище, за результатами проведеної документальної невиїзної перевірки дотримання позивачем вимог законодавства України з питань державної митної справи відповідачем складено акт перевірки №5856/14-08/38143461 від 26.03.2019 та на підставі його висновків збільшено позивачу суму грошового зобов`язання з ввізного мита та з податку на додану вартість, про що прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

При цьому, як суд вбачає зі змісту акту перевірки №5856/14-08/38143461 від 26.03.2019, підставою для збільшення позивачу сум грошових зобов`язань з ввізного мита та податку на додану вартість із ввезених на територію України товарів стали наступні висновки контролюючого органу.

ТзОВ «ТИГРЕС» за митними деклараціями (а.с.42-119) було ввезено на митну територію України товари а саме: 1) «Аспіратор для носа арт. 56/007»; 2) «Аспіратора для носа арт. 5/119»; 3) «Ніблер з силіконовою сіточкою для годування арт. 56/010» за кодом згідно з УКТ ЗЕД 3926 90 97 90 (ставка ввізного мита 0%).

Відповідно до УКТ ЗЕД коду товару 3926 90 97 90 відповідає опис «Інші вироби з пластмас та вироби з інших матеріалів товарних позицій 3901 3914: інші: інші: інші». Приміткою 2 (р) до групи 39 УКТ ЗЕД (Пластмаси, полімерні матеріали та вироби з них) визначено, що до цієї групи не включаються товари розділу ХІ (текстильні матеріали та вироби з них).

Відповідно до технічної інформації від виробника, яка надавалася ТзОВ «ТИГРЕС» до митного оформлення, товари являють собою вироби, які виготовлені з полімерних матеріалів (силікон, поліпропілен, термопластик (TPR), поліуретан.

Разом з тим, акт перевірки від 26.03.2019 №5856/14-08/38143461, на підставі якого прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення, не містять посилань на мотиви зроблених висновків про помилкову класифікацію товару «Аспіратор для носа арт. 56/007»; «Аспіратора для носа арт. 5/119»; «Ніблер з силіконовою сіточкою для годування арт. 56/010» у товарній підкатегорії 3926 90 00 90, з огляду на Основні правила інтерпретації УКТЗЕД. В акті, зокрема, зазначено, що відповідно до пояснень до товарної позиції 3924 до неї включаються «Посуд та прибори столові або кухонні, інші речі домашнього вжитку, гігієнічні або туалетні вироби з пластмас».

Проте суд не може погодитися з такою позицією ГУ ДФС у Волинській області, оскільки згідно з пунктом D Пояснень до товарної позиції 3924 «Аспіратор для носа арт. 56/007», «Аспіратора для носа арт. 5/119», «Ніблер з силіконовою сіточкою для годування арт. 56/010» розглядаються так, що не може відноситись до даної товарної позиції, оскільки даний товар виготовлений з силікону, а не із пластмаси.

Згідно з пунктом 1 Основних правил інтерпретації УКТЗЕД, що є частиною Митного тарифу України, затвердженого Законом України «Про Митний тариф України» для юридичних цілей класифікація товарів в УКТЗЕД здійснюється виходячи з назв товарних позицій і відповідних приміток до розділів чи груп і, якщо цими назвами не передбачено іншого. Відповідно до пункту 6 Правил для юридичних цілей класифікація товарів у товарних підпозиціях, товарних категоріях і товарних підкатегоріях здійснюється відповідно до назви останніх, а також приміток, які їх стосуються, з урахуванням певних застережень (mutatis mutandis), положень вищезазначених правил за умови, що порівнювати можна лише назви одного рівня деталізації. Для цілей цього правила також можуть застосовуватися відповідні примітки до розділів і груп, якщо в контексті не зазначено інше.

Товарна позиція 3924 має назву: «Посуд та прибори столові або кухонні, інші речі домашнього вжитку, гігієнічні або туалетні вироби з пластмас», в той час, як товарна позиція 3926 має назву: Інші вироби з пластмас та вироби з інших матеріалів товарних позицій 3901-3914». Силікон відноситься до товарної позиції 3910 (примітка 3d до групи 39). Отже, товар «Аспіратор для носа арт. 56/007», «Аспіратора для носа арт. 5/119», «Ніблер з силіконовою сіточкою для годування арт. 56/010» не повинен бути віднесений до виробів з пластмас (товарна позиція 3924), оскільки відноситься до виробів з силікону (товарна позиція 3926).

У відповідності до правила 3 (а) Правил інтерпретації, якщо на перший погляд (prima facie) товар можна віднести до двох чи більше товарних позицій перевага надається тій товарній позиції, в якій товар описується конкретніше порівняно з товарними позиціями, де дається більш загальний його опис. Згідно з правилом 3 (с), товар, класифікацію якого не можна здійснити відповідно до правила 3 (а) або 3 (b), повинен класифікуватися в товарній позиції з найбільшим порядковим номером серед номерів товарних позицій, що розглядаються. Тобто, якщо все ж таки виникають сумніви щодо віднесення товару «Аспіратор для носа арт. 56/007», «Аспіратора для носа арт. 5/119», «Ніблер з силіконовою сіточкою для годування арт. 56/010» до товарної позиції 3924 або 3926, з врахуванням правил 3 (a), 3(c) вони повинні бути віднесені до товарної позиції 3926.

Окрім того, суд враховує правильність віднесення товару «Аспіратор для носа арт. 56/007», «Аспіратора для носа арт. 5/119», «Ніблер з силіконовою сіточкою для годування арт. 56/010» до коду 3926 90 97 90 УКТЗЕД, оскільки це підтверджується висновком експерта Волинської ТПП від 09.04.2019 №В-711, а також висновком експерта №30/2019 від 23.04.2019 за результатами проведення судової товарознавчої експертизи (а.с.174,175-199).

Крім того, суд не бере до уваги наданим представником відповідача лист ДФС від 29.01.2019 №242/99-99-19-03-03-18, оскільки класифікації товару Аспіратор для носа та Ніблер з силіконовою сіточкою для годування було проведено відносно товару, ввезеного на митну територію України згідно із ВМД, які не були предметом перевірки за актом №5856/14-08/38143461 від 26.03.2019, на підставі якого прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про відповідність характеристик товару, що оформлювався позивачем, характеристикам, встановленим Приміткою до групи 39 УКТЗЕД.

Ураховуючи вищевикладене, суд вважає, що висновок про порушення позивачем митного законодавства, зроблений відповідачем в акті перевірки, є необґрунтованим та недоведеним, у зв`язку з чим спірні податкові повідомлення-рішення, прийняті відповідачем на підставі встановлених актом порушень, є протиправними та підлягають скасуванню.

Судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в цілому, а тому позов слід задовольнити повністю.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач при зверненні до суду з даним позовом сплатив судовий збір у загальній сумі 2928,36 грн., та що підтверджується платіжними дорученнями від 22.04.2019 №11116 (а.с.2), та від 03.05.2019 №11289 (а.с.205), а також виписками про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України (а.с.252,253).

Таким чином, враховуючи те, що суд задовольняє позов повністю, тому за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Волинській області на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 2928,36 грн., сплачений відповідно до платіжних доручень №11116 від 22.04.2019 та №11289 від 03.05.2019.

Керуючись статтями 6-10, 14, 72-77, 90, 132, 139, 159, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТИГРЕС» до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Волинській від 16.04.2019 № та №.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Волинської області (43010, Волинська область, місто Луцьк, майдан Київський, будинок 4, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТИГРЕС» (45601, Волинська область, Луцький район, село Липини, вулиця Перемоги, будинок 25, ) судові витрати в сумі 2928,36 грн. (дві тисячі дев`ятсот двадцять вісім гривень тридцять шість копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Суддя В.В.Мачульський