Справа № 754/14191/17
Суддя: Галась І. А.
Дата ухвалення: 2019-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

Іменем України

12 червня 2019 року Деснянський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді - Галась І.А.

при секретарі - Дмитрієвій А.А.

за участі заявника - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за заявою ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з заявою про заміну сторони виконавчого провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Подану заяву обґрунтовує тим, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 23.04.2018 року, його вимоги до Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задоволено. Враховуючи, що відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві () ліквідований, Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві () є його правонаступником, заявник звернувся до суду із зазначеною заявою.

В судовому засіданні заявник вимоги заяви підтримав, просив задовольнити.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином.

Суд вважає за можливе розглядати справу без участі сторін, що не з`явились, враховуючи, що у відповідності до положень ч.2 ст. 379 КАС України, неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання.

Вислухавши заявника, дослідивши матеріали заяви та справи, суд встановив.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 23 квітня 2018 року мдміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо нездійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 та виплати такої перерахованої пенсії за період, у якому вона підлягала виплаті. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві відповідно до ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», постанов Кабінету Міністрів України №988 від 11.11.2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських національної поліції» та на підставі довідки Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності Міністерства внутрішніх справ України № 22/6-72037 від 07.06.2017 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, по визначеному в цій довідці посадовому окладу, окладу за спеціальним званням, надбавкою за стаж служби в поліції, провести за період з 1 січня 2016 року перерахунок та виплату (за період, у якому вона підлягала виплаті) пенсії ОСОБА_1 з включенням до загальної суми грошового забезпечення, з якої буде перерахована пенсія з 01.01.2016, а також у подальшому, надбавки за виконання особливо-важливих завдань у розмірі 50% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням і надбавки за вислугу років (надбавки за стаж служби) та премії у розмірі 90% по відношенню до усіх зазначених вище нарахувань, перерахунок та виплату провести без обмеження максимального розміру пенсії на підставі Рішення Конституційного суду України від 20.12.2016 року № 7-рп/2016, нараховані кошти загальної суми боргу на виконання рішення суду підлягають виплаті невідкладно, одноразово. Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

29 березня 2017 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 203 «Про утворення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві», згідно з якою затверджено перелік територіальних органів Пенсійного фонду України, які реорганізуються шляхом злиття, а саме: Правобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Лівобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві та Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві реорганізовано шляхом злиття та створено нову юридичну особу Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві ().

Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Положеннями ст. 52 КАС України передбачено, що у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Відповідно до ч.1 ст. 379 КАС України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Згідно з ч.5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Частиною 5 статті 124 Конституції України проголошує, що судові рішення ухвалюються іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Конституційний принцип обов`язковості виконання рішення суду реалізується, зокрема, на стадії виконавчого провадження, яке являється завершальною стадією судового провадження, спрямованою на реальне поновлення порушених прав.

Відповідно до п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства в Україні є обов`язковість рішень суду.

Аналіз зазначених норм Конституції, положень адміністративного процесуального законодавства, які визначають порядок вирішення процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень, а також норм ЗУ «Про виконавче провадження», в їх сукупності дає підстави вважати, що оскільки судове рішення знаходиться на стадії виконання, наявність чи відсутність відкритого виконавчого провадження не має правового значення для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Водночас, також слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст.6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Сферою регулювання ст.6 Конвенції є також виконання судового рішення. Зокрема Європейський суд з прав людини зазначає, що п.1 ст.6 Конвенції («Право на справедливий суд») гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує право на доступ до суду, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін.

Виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

В рішенні Європейського суду «Горнсбі проти Греції» від 10.03.1997 (п. 40) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «суду».

Враховуючи наведені положення закону в їх сукупності, встановлені факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов висновку, що вимоги ОСОБА_1, як сторони виконавчого провадження про заміну у виконавчому провадженні стягувача з примусового виконання постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 28 лютого 2018 року, є правомірними, а відтак підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 52, 373, 379 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Замінити сторону виконавчого провадження з примусового виконання рішення Деснянського районного суду міста Києва від 23 квітня 2018 року в справі №754/14191/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, а саме Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві () на його правонаступника Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві ().

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: