Справа № 810/3357/17
Суддя: Коротких Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2019-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/3357/17 Суддя (судді) першої інстанції: Панова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Коротких А.Ю.,

суддів: Літвіної Н.М.,

Сорочка Є.О.,

при секретарі Григорук В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2018 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та вимоги, -

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Київській області, в якому просив суд визнати протиправними та скасувати:

- податкове повідомлення-рішення від 14.07.2017 року № про визначення податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 84 610,02 грн. (основний платіж - 56406,69 грн., 28203,33 грн. - штрафна санкція);

- податкове повідомлення-рішення від 14.07.2017 року № про визначення податкового зобов`язання за платежем - військовий збір, на загальну суму 644,14 грн. (основний платіж - 515,32 грн., 128,82 грн. - штрафна санкція);

- податкове повідомлення-рішення від 14.07.2017 року № по податку на нерухоме майно за 2015 рік на суму 21358,84 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 14.07.2017 року № по податку на нерухоме майно за 2016 рік на суму 24164,60 грн.;

- рішення від 31.08.2017 року № - штрафна санкція по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 13597,71 грн.;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 31.08.2017 року № Ф- по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 71632,25 грн.;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 14.07.2017 року № Ф- по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 71632,25 грн. (враховуючи зміст уточненої позовної заяви від 10.11.2017 року).

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2018 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області від 14.07.2017 року №. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області від 14.07.2017 року №. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДФС у Київській області від 31.08.2017 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску. Визнано протиправним та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 31.08.2017 року № Ф- по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 71 632,25 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДФС у Київській області подало апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

На адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в якому він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, які з`явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що у період з 23.05.2017 року по 06.06.2017 року Головним управлінням ДФС у Київській області проведено планову документальну виїзну перевірку з питань дотримання вимог податкового, валютного законодавства та іншого законодавства фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 , за період з 01.01.2015 року по 31.12.2016 року.

За результатом вказаної перевірки складено Акт перевірки від 20.06.2017 року № 406/36-10-13-09/НОМЕР_1, яким зафіксовано порушення фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 норм діючого законодавства.

Не погодившись з висновками Акта перевірки, позивач подав до ГУ ДФС у Київській області заперечення на Акт перевірки (вих.№ 30/06-17 від 30.06.2017 року).

За результатами розгляду заперечень позивача, ГУ ДФС у Київській області дійшло висновку, що позивачем у запереченнях спростовано висновки Акта перевірки в частині пиломатеріалів на суму 62625,00 грн. та викладено висновки Акта перевірки в наступній редакції:

- п.п. 8, 9 п.6 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 року № 481 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 01.10.2013 року за № 1686/24218 та пп. «а» п. 176.1 ст. 176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI, в частині неналежного ведення книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність в частині невірного відображення суми фактично понесених інших витрат, безпосередньо пов`язаних з одержанням доходу, які не зазначені в графах 6 та 7 та суми чистого оподатковуваного доходу, яка розраховується як різниця між сумою доходу за звітний період (графа 4) та сумою понесених витрат від провадження господарської або незалежної професіональної діяльності (графи 6,7,8);

- п. 167.1 ст. 167, п. 177.2, п. 177.4 ст.177 Податкового кодексу України, в частині заниження суми чистого доходу за 2014-2016 роки на загальну суму 340231,51 грн., що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на суму 56406,69 грн.;

- п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України, в частині заниження чистого оподаткованого доходу від здійснення підприємницької діяльності платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 за період з 01.01.2015 року по 31.12.2016 року на суму 34355,45 грн., що призвело до заниження військового збору від здійснення підприємницької діяльності та з окремих видів доходів, відмінних від здійснення господарської діяльності на суму 515,32 грн.;

- пп. 266.3.1 п. 266.3, пп. 266.5.1 п. 266.5, пп. 266.1 п. 266.6, пп. 266.7.5 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України в частині неперерахування податку на нерухоме майно в сумі 45523,44 грн.;

- п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 11 ст. 8, ч. 2 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в результаті чого донараховано єдиний внесок на загальну суму 71632,25 грн.

На підставі висновків Акта перевірки (уточнених), 14.07.2017 року відповідачем були прийняті податкові повідомлення - рішення:

- № форми «Р», яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, за результатами річного декларування на загальну суму 84610,02 грн. (за податковим зобов`язанням - 56406,69 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 28203,33 грн.;

- № форми «Р», яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір на 644,14 грн. (за податковим зобов`язанням 515,32 грн. та за штрафними санкціями 128,82 грн.);

- № форми «Ф», яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно за 2015 рік на суму 21 358,84 грн.;

- № форми «Ф», яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно за 2016 рік на суму 24 164,60 грн.;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 71632,25 грн.;

- рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 13597,71 грн.

Не погоджуючись з висновками Акта перевірки та прийнятими на їх підставі податковими повідомленнями - рішеннями, вимогою та рішенням про застосування штрафних санкцій, позивач подав скаргу до ДФС України (вих.№ 27/07-17 від 27.07.2017 року).

За результатами розгляду скарги позивача, ДФС України прийняла рішення від 22.08.2017 року № 10904/с/99-99-11-02-02-25, яким вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 14.07.2017 року № Ф- залишила без змін, а рішення про застосування штрафних санкцій від 14.07.2017 року № скасувала та вказала вважати таким, що відкликане.

31.08.2017 року ГУ ДФС у Київській області винесло вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 71632,25 грн. та прийняло рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 13597,71 грн.

Не погоджуючись з висновками Акта перевірки та прийнятими на їх підставі податковими повідомленнями - рішеннями, вимогою та рішенням про застосування штрафних санкцій, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Колегія суддів, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про обґрунтованість та правомірність висновків суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України.

Відповідно до пункту 177.2 статті 177 ПК України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Згідно із підпунктом 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 ПК України витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

До переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу (пункт 177.4 ПК України).

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правила податкового обліку визначаються відповідними нормативними документами, що регламентують порядок оподаткування в Україні.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена підпунктом 1.2 пункту 1, підпунктом 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів і України від 24.05.1995 року № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 року за № 168/704, відповідно до якого первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України від 16.07.1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансові звітність в Україні» (далі по тексту - Закон № 996-XIV).

Відповідно до статті 1 Закону № 996-XIV первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Частиною 1 статті 9 вказаного вище Закону визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Як вбачається з Акта перевірки та наданого позивачем витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, видами діяльності позивача є: 49.41 Вантажний автомобільний транспорт (основний); 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту; 77.11 Надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів; 77.12 Надання в оренду вантажних автомобілів, та інше.

Відповідачем не надано до суду доказів того, що ФОП ОСОБА_1 до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2014 рік включено до складу витрат витрати на придбання, виготовлення, будівництво, реконструкцію, модернізацію та інше поліпшення основних засобів придбаних у ТОВ «Профіпартс», ТОВ «КПП ЦЕНТР», ПП "ЛАН" Київська філія ПП "ЛАН", ТОВ "Шинна компанія", ТОВ «Атодистриб`юшн Карго Партс» та інші в сумі 246499,68 грн.

Враховуючи основний вид діяльності позивача, надані пояснення та наявні в матеріалах справи документи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем правомірно на підставі підпункту 138.10.2 пункту 138.10 статті 138 ПК України до складу витрат віднесено витрати по ремонту транспортних засобів та витрати на придбання паливно мастильних засобів у період з 2014 по 2016 роки, у зв`язку з чим податкове повідомлення рішення від 14.07.2018 року № підлягає скасуванню.

Щодо висновків відповідача про те, що збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами призвело до збільшення суми грошового зобов`язання за платежем військовий збір та зобов`язання по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, у зв`язку з чим були прийняті податкове повідомлення-рішення № , вимога від 14.07.2017 року №Ф-, вимога від 31.08.2017 року №Ф- та рішення від 31.08.2017 року № , суд зазначає наступне.

Враховуючи той факт, що судом визнано протиправним висновок відповідача про збільшення позивачу суми грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами, податкове повідомлення-рішення № , вимога від 31.08.2017 року №Ф- та рішення від 31.08.2017 року № також є протиправними та підлягають скасуванню, як похідні від податкового повідомлення-рішення № від 14.07.2017 року.

Суд зазначає, що позовна вимога щодо визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 14.07.2017 року № Ф- задоволенню не підлягає, оскільки як вбачається з матеріалів справи та пояснень відповідача, на її заміну податковим органом було прийнято вимогу №Ф- від 31.08.2017 року.

Стосовно позовної вимоги про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 14.07.2017 року № , яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно за 2015 рік на суму 21358,84 грн. та №, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно за 2016 рік на суму 24164,60 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України).

Згідно із підпунктом 266.3.1 базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (підпункт 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України).

Підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України встановлено, що ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради в залежності від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 2 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування.

Відповідно до підпункті 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінного від земельних ділянок: а) об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, які перебувають у власності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, а також організацій, створених ними в установленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідного державного бюджету чи місцевого бюджету і є неприбутковими (їх спільній власності); б) об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, які розташовані в зонах відчуження та безумовного (обов`язкового) відселення, визначені законом, в тому числі їх частки; в) будівлі дитячих будинків сімейного типу; г) гуртожитки; ґ) житлова нерухомість непридатна для проживання, в тому числі у зв`язку з аварійним станом, визнана такою згідно з рішенням сільської, селищної, міської ради; д) об`єкти житлової нерухомості, в тому числі їх частки, що належать дітям-сиротам, дітям, позбавленим батьківського піклування, та особам з їх числа, визнаним такими відповідно до закону, дітям-інвалідам, які виховуються одинокими матерями (батьками), але не більше одного такого об`єкта на дитину; е) об`єкти нежитлової нерухомості, які використовуються суб`єктами господарювання малого та середнього бізнесу, що провадять свою діяльність в малих архітектурних формах та на ринках; є) будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств; ж) будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності; з) об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, які перебувають у власності громадських організацій інвалідів та їх підприємств.

Колегія суддів зазначає, що позивачем не надано до суду жодних доказів того, що приміщення, які він використовує в своїй господарській діяльності та які належать йому на праві приватної власності, як фізичній особі, відносяться до наведених у ПК України об`єктів нерухомого майна, які не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінного від земельних ділянок.

Під час перевірки позивача відповідачем було встановлено, що ОСОБА_1 не були сформовані та направлені податкові повідомлення рішення про сплату суми податку на нерухоме майно за 2015 - 2016 роки, у зв`язку з чим відповідачем було сформовано та надіслано ОСОБА_1 . податкові повідомлення-рішення від 14.07.2017 року № та № за вказані періоди.

Враховуючи той факт, що позивачем не надано суду доказів протиправного нарахування йому, як фізичній особі, податку на нерухоме майно, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 14.07.2017 року № та № .

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимоги позивача в частині спірних рішень від 14.07.2017 року № , № , вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 14.07.2017 року № та рішення від 31.08.2017 року № є правомірними та такими, що ґрунтуються на положеннях діючого законодавства, належним чином обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню.

Згідно із частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Всі наведені апелянтом доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

На підставі вищезазначеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Київській області залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.

Головуючий суддя: Коротких А.Ю.

Судді: Літвіна Н.М.

Сорочко Є.О.

Повний текст постанови виготовлено 01 липня 2019 року.