Справа № 420/568/19
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2019-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/568/19
Головуючий в 1 інстанції: Кравченко М.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

доповідача, судді - Димерлія О.О.

суддів - Коваль М.П., Єщенка О.В.Ю

за участю секретаря - Гошуренко Н.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Одеської митниці Державної фіскальної служби на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 березня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом до Одеської митниці Державної фіскальної служби (далі Одеської митниця ДФС, Одеської митниця) про визнання протиправним та скасування рішень про коригування митної вартості товарів від 29 грудня 2018 року № UA500000/2018/000083/2.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 12 жовтня 2018 року позивач придбала автомобіль марки BMW Х5 2013 р. в. VIN НОМЕР_1 з аукціону Иншуранс авто аукціон (Insurance Auto Auction). 21 грудня 2018 року для здійснення митного оформлення BMW Х5 2013 р. в. VIN НОМЕР_1 до Одеської митниці ДФС було подано митну декларацію № UA500170/2018/028074, відповідно до якої заявлена митна вартість автомобіля була зазначена за основним (першим) методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товару, який імпортується, а саме за ціною у розмірі 5508 дол. США. 29 грудня 2018 року відповідачем прийнято рішення № UA500000/2018/000083/2 про коригування митної вартості автомобіля за другорядним методом (за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів), внаслідок чого вартість автомобіля збільшена з 5508 дол. США до 12973,98 дол. США., а розмір митних платежів збільшився з 61500 грн. до 135700 грн.. З метою митного оформлення автомобіля, 14 січня 2019 року позивачем здійснена доплата митних платежів у розмірі 74200 грн., після чого було здійснено митне оформлення та автомобіль випущено у вільний обіг за митною декларацією від 14 січня 2019 року № UA500170/2019/000919.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21 березня 2019 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 29 грудня 2018 року № UA500000/2018/000083/2.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було надано до митного органу повний пакет документів передбачений ст. 53 Митного кодексу України, достатній для підтвердження кількісних та вартісних показників товару, повноти і достовірності митної вартості товару, заявленої декларантом за основним методом.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Одеською митницею ДФС подано апеляційну скаргу в якій зазначено, що рішення окружного суду є незаконним та необґрунтованим, оскільки прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права. Крім того, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, а тому відповідач просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що подані позивачем документи до Одеської митниці для підтвердження митної вартості товару не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, зокрема пунктом 4 частини 2 статті 53 Митного кодексу України передбачено, що у випадку якщо рахунок сплачено, то до документів, які підтверджують митну вартість товарів віднесені банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Проте, до митного оформлення не надано банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару, які підтверджують митну вартість товарів. Крім того, до митного оформлення не надано документи, які підтверджують вартість страхування та перевезення (фрахту) товарів до моменту перетинання ними митного кордону України, які підтверджують митну вартість товарів. На думку митного органу, надані позивачем документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. За результатом проведених консультації між органом доходів і зборів та декларантом було обрано метод визначення митної вартості - резервний. За допомогою інформації, отриманої за результатами здійснення митного контролю із зазначенням номерів відповідних митних декларацій, яка міститься у спеціалізованому програмно-інформаційному комплексі Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС) у яких міститься інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю про те, що заявлена декларантом митна вартість товару нижча від митної вартості ідентичних товарів - митна вартість товару за VIN кодом НОМЕР_1, валюта - Євро , вартість 11330,00 Євро, що складає 12973,98 доларів США. Отже, враховуючи зазначене, митну вартість товару позивача скориговано до рівня 12973,98 доларів США.

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув та обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Перевіряючи повноту з`ясування судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування правових норм, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Судом встановлено, що 12 жовтня 2018 року ОСОБА_1 придбала автомобіль марки BMW Х5 2013 р. в. VIN НОМЕР_1 з аукціону Insurance Auto Auction (США).

З метою митного оформлення позивачем надано до Одеської митниці для митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, електронну митну декларацію № UA500170/2018/028074 для здійснення митного оформлення BMW Х5 2013 р. в. VIN НОМЕР_1 , в якій митна вартість товару визначена за ціною договору (Контракту), тобто за основним методом, передбаченим п. 1 ч. 1 ст. 57 МК України.

Одночасно з митною декларацією декларант надав митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару і обраний метод її визначення.

За результатами розгляду наданих документів, що на думку відповідача містять розбіжності, які викликали сумніви щодо правильності заявленої декларантом митної вартості товару, відповідач запропонував позивачу надати додаткові документи відповідно до переліку, а саме 1) банківські платіжні документи, які стосуються сплати фактурної вартості ктз, перевезення, транспортно-експедиторських та інших послуг за межами митної території України; 2) калькуляцію транспортних витрат за межами митної території України з урахуванням вартості фрахту, вартості інших складових вартості транспортування транспортного засобу, що декларується, у тому числі територією країни експортера; 3) копію митної декларації країни відправлення; 4) якщо здійснювалось страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Одеська митниця ДФС зазначила, що декларантом не було подано всіх документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 Митного кодексу України.

29 грудня 2018 року за результатами розгляду поданих позивачем документів, відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів за № UA500000/2018/000083/2, в якому зазначено, що вартість автомобіля збільшена з 5508 дол. США до 12973,98 дол. США., а розмір митних платежів збільшився з 61500 грн. до 135700 грн..

Відповідачем також складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення за № UA500170/2019/00007.

14 січня 2019 року позивачем здійснена доплата митних платежів у розмірі 74200 грн., після чого було здійснено митне оформлення та автомобіль випущено у вільний обіг за митною декларацією від 14 січня 2019 року № UA500170/2019/000919.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України (далі МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 50 названого Кодексу відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів.

На підставі п. 1 ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів.

Частинами 2 - 4 статті 53 Кодексу визначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію).

Згідно із частинами 1, 2, 5, 6, 7 статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Оцінюючи оскаржене позивачем рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів від 29 грудня 2018 року № UA500000/2018/000083/2, апеляційний суд зазначає.

Як установлено матеріалами справи, імпортований товар (автомобіль марки BMW Х5 2013 р. в. VIN 5 НОМЕР_2 ) позивач придбав на аукціоні Иншуранс авто аукціон (Insurance Auto Auction).

Згідно наданого позивачем інвойсу від 9 жовтня 2018 року № UA-366901, загальна вартість транспортного засобу складає 5308 дол. США (т. 1 а. с. 24).

Одночасно з митною декларацію № UA500170/2018/028074, відповідно до якої позивачем визначена митна вартість товару за ціною договору (контракту), декларант подав митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару та обраний метод її визначення.

Процедура консультації відповідно до вимог ст. 57 МК України митницею була проведена шляхом витребування додаткових документів.

Відповідачем під час здійснення перевірки правильності визначення вартості автомобіля позивачу були надіслані електронні повідомлення про необхідність надання додаткових документів.

На вимогу митного органу щодо підтвердження митної вартості товару, позивачем надано додаткові документи, а саме: копію паспорту та ІПН позивача, квитанцій від 13.12.2018 р. та 14.01.2019 p., свідоцтва про реєстрацію автомобіля (тайтл), акту про проведення фізичного огляду товарів та інших предметів від 21.12.2018 p., інвойсу від 09.10.2018 p., довідки про вартість транспортування автомобіля від 19.12.2018 p., довідки про здійснення SWIFT платежу, звіту про незалежну оцінку авто з додатками від 20.12.2018 р., довідки ТОВ «ЦЕНТР АВТО» для митного оформлення від 14.12.2018 p., договору на здійснення брокерського декларування від 25.11.2018 p., скріншота з особистого кабінету на сайті аукціону від 12.10.2018 р..

Дослідивши надані ОСОБА_1 до митного органу документи, апеляційний суд зазначає наступне.

Пунктом 4 частини 2 статті 53 Митного кодексу України передбачено, що у випадку якщо рахунок сплачено, то до документів, які підтверджують митну вартість товарів віднесені банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Проте, в порушення наведених вище присів, позивачем до митного оформлення не надано будь-яких банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару, які підтверджують митну вартість товару.

ОСОБА_1 лише надано інвойс на придбання транспортного засобу від 9 жовтня 2018 року № UA-366901 на загальну суму 5308 дол. США (з них 4908 дол. США - авто, 400 дол. США відправка та доставка), зі змісту якого неможливо ідентифікувати його з іншими документами, наданими позивачем до митного оформлення товару.

Так, на підтвердження наведених вище обставин щодо заявленої митної вартості товару, під час розгляду справи апеляційним судом, представником позивача надано також копію рахунку з аукціону від 10 жовтня 2018 року на суму 4908 дол. США.

Аналізуючи надані вище документи, судом апеляційної інстанції встановлено, що номер лоту авто (StockNo), який вказано в рахунку з аукціону від 10 жовтня 2018 року зазначено - 000-23359182 (а. с. 193), в той час як в копії свідоцтва про реєстрацію автомобіля (тайтл) номер лоту зовсім іншій, а саме - 23236104 (а. с. 19).

При цьому, інвойс на придбання транспорту датовано 9 жовтня 2018 року, а рахунок з аукціону 10 жовтня 2018 року, тобто рахунок на оплату виданий раніше ніж рахунок на придбання відповідного авто на аукціоні.

Окрім цього, частиною 2 статті 368 Митного кодексу України передбачено, що при визначенні фактурної вартості товарів, які переміщуються у несупроводжуваному багажі та вантажному відправленні, крім вартості самих товарів враховується вартість їх страхування та перевезення (фрахту) до моменту перетинання ними митного кордону України.

Частинами 4, 5 статті 58 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

В частині 10 статті 58 МК України наведені витрати (складові митної вартості), які додаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, до яких зокрема, віднесені витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із

пакуванням; витрати на страхування цих товарів.

Пунктом 6 частини 2 статті 53 цього кодексу України передбачено, що до документів, які підтверджують митну вартість товарів, відносяться транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Приписами пп. 14.1.260 п. 14.1 ст.14 Податкового кодексу України визначено, що фрахт - винагорода (компенсація), що сплачується за договорами перевезення, найму або піднайму судна або транспортного засобу (їх частин) для. перевезення вантажів та пасажирів морськими або повітряними суднами; перевезення вантажів залізничним або автомобільним транспортом.

Відповідно до розділу III (графа 20) Правил заповнення декларації митної вартості, які затверджені наказом Міністерства фінансів України 24 травня 2012 року № 599 для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати:

- рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;

- банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно- експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;

- калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Також пунктом 8 частини 2 статті 53 Митного кодексу України до документів, які підтверджують митну вартість товарів, віднесені страхові документи (якщо здійснювалося страхування), а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Отже, положення вищезазначених норм законодавства України передбачають

зазначення повних та достовірних відомостей про вартість страхування товарів, а також про вартість перевезення (фрахту) товарів до моменту перетинання ними митного кордону України як складової частини митної вартості товарів.

Проте, як встановлено матеріалами справи, як до митного оформлення та і під час розгляду судової справи ОСОБА_1 не надано документів, які підтверджують, зокрема перевезення (фрахту) товарів до моменту перетинання ними митного кордону України, що підтверджують митну вартість товару.

Таким чином, декларантом не надані в повному обсязі додаткові документи, витребувані митницею, а надані документи не спростовують виявлені розбіжності та не містять усіх відомостей, необхідних для підтвердження числових значень складових митної вартості.

Відповідно до ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Частинами 1 та 2 статті 55 МК України передбачено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

З системного аналізу наведених норм вбачається, що обов`язок доведення митної вартості товару лежить на декларанті. Орган доходів і зборів має виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. При цьому, такий контроль може здійснюватися в тому числі шляхом порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, тобто з використанням бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи митного органу, яка містить відповідну інформацію.

На виконання наведених вище приписів, митним органом була проведена процедура консультації шляхом витребування додаткових документів, згідно з переліком, передбаченим ч. 3 ст. 53 МК України, проте декларантом були надані лише частково витребувані митницею документи. При цьому надані документи не спростували наявних розбіжностей, а тому відповідач мав всі підстави для визначення митної вартості із застосуванням резервного методу, оскільки довів неможливість послідовного застосування попередніх методів визначення митної вартості.

Отже, всупереч висновку суду першої інстанції, вимоги позивача про зобов`язання Одеської митниці скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 29 грудня 2018 року № UA500000/2018/000083/2, задоволенню не підлягають.

Зважаючи на викладенні обставини, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, що виразилось в неправильному застосуванні закону, у зв`язку з чим, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з винесенням постанови про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ..

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Одеської митниці Державної фіскальної служби задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 березня 2019 року скасувати та прийняти нове судове рішення.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Одеської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів - відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду на протязі тридцяти днів.

Повний текст постанови суду складено 1 липня 2019 року.

Головуючий суддя Димерлій О.О.
Судді Єщенко О.В. Коваль М.П.