Справа № 140/76/19
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2019-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/4450/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Обрізка І. М., Шевчук С. М.;

за участю секретаря судового засідання Джули В. М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 14 березня 2019 року у справі № 140/76/19 (головуючий суддя Ковальчук В. Д., м. Луцьк) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

15 січня 2019 року Волинським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування пункту 28 протокольного рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 14.12.2018 року №125 стосовно відмови у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, зобов`язання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум призначити і виплати одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, яка настала внаслідок поранення (контузії), пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби у порядку, встановленому чинним законодавством України.

В обґрунтування вимог позовної заяви зазначено, що оскаржуване рішення було прийняте без врахування та всупереч висновкам суду по справі № 803/536/18, а тому воно є протиправним та підлягає скасуванню. Крім того, позивач вважає, що подав усі необхідні документи для призначення одноразової грошової допомоги, жодних завідомо неправдивих відомостей чи документів він не подавав. Звертає увагу на те, що подані ним документи в своїй сукупності свідчать не лише про причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання, а й про те, що вони не пов`язані із вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення та не є наслідком вчинення дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження в період проходження служби на території Демократичної Республіки Афганістан. До того ж, позивач зазначає, що архівна довідка Міністерства оборони Російської Федерації, на відміну від довідки МСЕК та інших підтверджуючих військово-медичних документів, не є та не може бути підставою для призначення (відмови у призначенні) одноразової грошової допомоги.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 14 березня 2019 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Міністерства оборони України, викладене у пункті 28 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 14 грудня 2018 року №125 в частині відмови у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей. Зобов`язано Міністерство оборони України призначити і виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, яка настала внаслідок поранення (контузії), пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідачем Міністерством оборони України, подано апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови було порушено норми матеріального та процесуального права. Також вказано, що судом першої інстанції не взято до уваги того, що компетентною комісією Департаменту фінансів Міністерства оборони України було прийняте протокольне рішення №125 від 14 грудня 2018 року (п. 28) про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки заявником подано неправдиві відомості. Про прийняте рішення заявник письмово був повідомлений засобами поштового зв`язку за вих. №ВСЗ 12/1 від 03.01.2019 року, відтак Міністерство оборони України діяло в межах, на підставі та у спосіб, передбачений законодавством України. Зазначено, що ОСОБА_1 не має права на призначення одноразової грошової допомоги, оскільки позивач з 03.05.1987 року по 22.05.1989 року проходив саме строкову службу, а інвалідність йому встановлена 12.05.2016 року, тобто більше ніж через три місяці після звільнення з військової служби, а тому відповідно до вимог пункту 6 частини 2 статті 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей така допомога йому не призначається.

Представник відповідача Міністерства оборони України, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги підтримав та просить її задовольнити в повному обсязі.

Інші особи, у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання, що відповідно до частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи за їхньої відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 є ветераном війни - учасником бойових дій, особою з інвалідністю третьої групи (причина інвалідності поранення (контузія), так, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби), що підтверджується копіями посвідчення ветерана війни - учасника бойових дій серії НОМЕР_1 (а.с.25), виписки з акта огляду МСЕК серії 12 ААА №245941 від 12.05.2016 року (а.с.21), довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААА № 744821 від 19.04.2017 року (а.с.22), витягу з протоколу №4814 від 16 грудня 2015 року засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв (а.с.20), військового квитка серії НОМЕР_2 (а.с.15-17), висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 03.12.2015 року №2397/ж (а.с.18-19).

28.02.2017 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про направлення наявних у позивача документів на розгляд комісії в Департамент фінансів Міністерства оборони України для прийняття рішення щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із отриманням третьої групи інвалідності, додавши документи згідно з переліком.

Листом від 04.10.2017 № 953 Волинський ОВК повідомив позивача, що відповідно до витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 22.09.2017 № 100 комісія дійшла висновку про відмову у призначенні одноразової допомоги, оскільки позивач подав завідомо неправдиві відомості щодо поранень, що підтверджено архівом Міністерства оборони Російської Федерації. Згідно із статтею 16-4 Закону № 2011-ХІІ призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється, якщо інвалідність військовослужбовця є наслідком подання особою неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Позивач не погодився із зазначеним рішенням відповідача та оскаржив його до суду.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 29 травня 2018 року у справі №803/536/18 позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задоволено повністю (а.с.62-64). Визнано протиправним та скасовано рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (протокол від 22 вересня 2017 року № 100) про відмову у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ. Зобов`язано комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум повторно розглянути подані 28 лютого 2017 року документи ОСОБА_1 стосовно призначення і виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ, у зв`язку із встановленням третьої групи інвалідності у порядку, встановленому чинним законодавством України.

На виконання зазначеного рішення суду Волинський обласний військовий комісаріат листом від 25 вересня 2018 року № ВСЗ/1170 на адресу Департаменту фінансів Міністерства оборони України подав висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , який визнаний інвалідом, та додав необхідний пакет документів (а.с.35).

Листом від 03.01.2019 року № ВСЗ/12/1 ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомив позивача про те, що комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум у відповідності до протоколу від 14.12.2018 року №125 прийнято рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги (а.с.24).

Відповідно до пункту 28 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 14 грудня 2018 року №125 у зв`язку з набранням законної сили рішень судів, розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про скасування попереднього рішення та відмову в призначенні одноразової грошової допомоги (а.с.24). Як слідує з цього протоколу, відмовлено громадянину ОСОБА_1 , якого 20.05.1989 року звільнено зі строкової військової служби, у призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до підпункту г пункту 1 статті 16-4 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, оскільки ним подані неправдиві відомості, що підтверджено листом Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації (філіал військово-медичних документів) від 13.07.2017 року №6/3/1-802.

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

До спірних правовідносин застосовуються Конституція України, Закон України від 20.12.1991 № 2011-XII Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон №2011- XII), Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 (далі - Порядок № 975).

Відповідно до статті 41 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Встановлено, що позивач перебував у статусі військовослужбовця строкової служби з 03.05.1987 року по 20.05.1989 pоку, приймав участь в період бойових дій у складі діючої армії на території Демократичної Республіки Афганістан. Відповідно до виписки з акта огляду МСЕК серії 12 ААА №245941 позивачу з 12.05.2016 року встановлено III групу інвалідності у зв`язку з пораненням (контузія), так, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби, що підтверджується матеріалами справи.

За приписами частини першої статті 16 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до частини першої статті 16-4 Закону № 2011-ХІІ призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком: а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Як передбачено пунктом 1 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (далі - Порядок № 975), цей Порядок визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст).

За правилами пункту 11 Порядку № 975 військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності. До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Відповідно до пунктів 12 - 15 Порядку № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів). Керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку. Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови. Одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом її перерахування уповноваженим органом на рахунок в установі банку, зазначений одержувачем виплати, або через касу уповноваженого органу. Рішення про відмову у призначенні грошової допомоги може бути оскаржено в установленому порядку.

Згідно із пунктом 19 Порядку № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста є наслідком: вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Встановлено, що комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум прийняла рішення (протокол від 14.12.2018 року № 125) про відмову у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги на підставі пункту г частини першої статті 16-4 Закону № 2011-ХІІ з мотивів подання позивачем неправдивих відомостей, що підтверджено листом Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації (філіал військово-медичних документів) від 13.07.2017 року №6/3/1-802.

При цьому, суд звертає увагу на те, що відповідач повторно прийняв таке рішення з тих самих підстав, що й зазначено в протоколі від 22.09.2017 року № 100, який Волинським окружним адміністративним судом рішенням від 29 травня 2018 року у справі №803/536/18 був визнаний протиправним та скасований.

Разом з тим, відповідач не подав до суду ні лист Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації (філіал військово-медичних документів) від 13.07.2017 року №6/3/1-802, жодних доказів, які б підтверджували, що позивач подав завідомо неправдиві відомості для призначення і виплати одноразової грошової допомоги, або ж інвалідність є наслідком подання завідомо неправдивих відомостей. Таким чином, не встановлені будь-які фактичні дані, які б підтверджували факт підробки документів.

Абзацом 6 п. 11 Порядку № 975, серед іншого, визначено, що до заяви про призначення одноразової грошової допомоги додається документ, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва).

Порядок № 975 не визначає який саме документ (медична довідка, акт розслідування, архівна довідка, висновок експерта, протокол військово-лікарської комісії, довідка МСЕК, тощо) повинна подати особа, яка звертається за отриманням одноразової грошової допомоги.

Відтак, судом першої інстанції вірно враховано подані позивачем докази (чинні медичні документи) щодо отримання в 1988 році під час бойових дій в Афганістані осколкових поранень голови та правої руки та встановлення третьої групи інвалідності (причина інвалідності поранення (контузія), так, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби), а саме: виписку з акта огляду МСЕК серії 12 ААА №245941 від 12.05.2016 року (а.с.21), довідку до акта огляду МСЕК серії 12 ААА № 744821 від 19.04.2017 року (а.с.22), витяг з протоколу №4814 від 16 грудня 2015 року засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв (а.с.20), висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 03.12.2015 року №2397/ж (а.с.18-19).

Разом з тим, не заслуговують на увагу твердження апелянта про те, що у позивача відсутнє право на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності, так як позивач отримав поранення (контузію) під час проходження строкової служби з 03.05.1987 року по 22.05.1989 року, а інвалідність первинно отримав 12.05.2016 року, тому відповідно до п.6 ч.2 ст.16 Закону № 2011-ХІІ не має права на отримання грошової допомоги, оскільки інвалідність встановлена пізніше ніж через три місяці після звільнення з військової служби.

Відповідно до пункту 3 Порядку №975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть; у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

З матеріалів справи слідує, що позивачу інвалідність первинно встановлена 12.05.2016 року, що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК серії 12 ААА №245941 від 12.05.2016 року (а.с.21) та не заперечується відповідачем. Відтак, застосуванню до спірних правовідносин підлягає законодавство, яке діяло на момент первинного встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності, а саме станом на 12.05.2016 року, а не законодавство в чинній редакції, як про це вказує відповідач.

Так, відповідно до частини 2 статті 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (у редакції, чинній на час встановлення позивачу інвалідності) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби; смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби; загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві; встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті; встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби; встановлення військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження цих зборів, служби у військовому резерві; отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності; отримання військовослужбовцем строкової військової служби поранення (контузії, травми або каліцтва) у період проходження ним строкової військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності; отримання військовозобов`язаним або резервістом, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, поранення (контузії, травми або каліцтва) при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності.

Відтак, пункт 6 частини 2 статті 16 Закону № 2011-ХІІ передбачав право на отримання грошової допомоги для військовозобов`язаних або резервістів, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовозобов`язаним або резервістам при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження цих зборів, служби у військовому резерві.

При цьому, позивачу встановлена інвалідність, яка настала внаслідок поранення (контузії), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби при перебуванні в країні, де велись бойові дії, що підтверджується поданими позивачем документами. Тобто, інвалідність настала саме внаслідок поранення (контузії) та отриманого під час виконання обов`язків військової служби. У зв`язку з цим суд зазначає, що у позивача виникло право на отримання грошової допомоги саме за пунктом 4 частини 2 статті 16 Закону № 2011-ХІІ, яка не встановлює додаткових умов для отримання грошової допомоги в залежності від періоду настання інвалідності після звільнення військовослужбовця з військової служби.

Таким чином, позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 4 частини 2 статті 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, тобто і у тому разі, коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження.

Отже, суд першої інстанції зробив вірний висновок, що оскільки позивач набув право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності та звернувся у встановленому порядку із відповідним переліком документів згідно Порядку №975, Міністерство оборони України безпідставно відмовило позивачу в призначенні одноразової грошової допомоги.

Принцип верховенства права сформувався як інструмент протидії свавіллю держави, що виявляється в діях її органів як у цілому, так і окремих із них. Верховенство права - це розуміння того, що верховна влада, держава та її посадові особи мають обмежуватися законом. Обмеження дискреційної влади як складова верховенства права і правової держави вимагає, насамперед, щоб діяльність як держави загалом, так і її органів, включаючи законодавчий, підпорядковувалася утвердженню і забезпеченню прав і свобод людини.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 6 вересня 1978 року у справі "Класс та інші проти Німеччини", "із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури".

Засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Так, при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме, запобігання порушенню або припиненню порушення з боку суб`єкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права, без його практичного застосування.

Саме по собі судове рішення про визнання рішення відповідача протиправним та його скасування не відновлює порушеного права позивача на отримання такої допомоги, а покладення такого обов`язку на відповідача не є перебиранням функції іншого суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта та зобов`язанням його приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу, з огляду на обов`язковість ефективного механізму захисту порушеного права.

Згідно з ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись статтями 229, 241, 250, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 14 березня 2019 року у справі № 140/76/19 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді І. М. Обрізко
С. М. Шевчук
Повне судове рішення складено 27 червня 2019 року.