Справа № 640/2265/19
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2019-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 червня 2019 року № 640/2265/19

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Огурцов О.П., розглянувши у порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Міжрегіональної комісії з питань визначення особам, засудженим до довічного

позбавлення волі та позбавлення волі на певний строк, виду колонії, направлення

для відбування покарання осіб, засуджених до довічного позбавлення волі,

позбавлення волі на певний строк, арешту й обмеження волі Центрального

міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та

пробації Міністерства юстиції

про визнання незаконним рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Міжрегіональної комісії з питань визначення особам, засудженим до довічного позбавлення волі та позбавлення волі на певний строк, виду колонії, направлення для відбування покарання осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк, арешту й обмеження волі Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції про визнання незаконним рішення від 08.08.2018 про переведення ув`язненого ОСОБА_1 з державної установи "Київський слідчий ізолятор" до дільниці слідчого ізолятора при державній установі "Білоцерківська виправна колонія (№35)".

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.02.2019 адміністративний позов залишено без руху. У встановлений судом строк позивач усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою від 12.03.2019 відкрито спрощене провадження у справі. Ухвалами від 01.04.2019 позивачу відмовлено у задоволенні заяв про виклик до суду та допит свідків та про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що при прийнятті 08.08.2018 рішення про переведення ув`язненого ОСОБА_1 з державної установи "Київський слідчий ізолятор" до дільниці слідчого ізолятора при державній установі "Білоцерківська виправна колонія (№35)" відповідачем перевищено надані йому законом повноваження та порушено частину другу статті 19 Конституції України, оскільки станом на 08.08.2018 та на час звернення до суду позивач не має статусу засудженого в розумінні статті 62 Конституції України, Кримінального процесуального кодексу України, Кримінально - виконавчого кодексу України, Закону України "Про попереднє ув`язнення", а також було відсутнє рішення суду про зміну місцезнаходження ув`язненого щодо позивача. Також позивач зазначив про те, що Положення про визначення особам, засудженим до довічного позбавлення волі та позбавлення волі на певний строк, виду колонії, порядок направлення для відбування покарання осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк, арешту й обмеження волі, та їх переведення, Положення про центральну та міжрегіональну комісії з питань визначення особам, засудженим до довічного позбавлення волі та позбавлення волі на певний строк, виду колонії, направлення для відбування покарання осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк, арешту й обмеження волі, та їх переведення затверджене наказом Міністерства юстиції України від 27.02.2017 № 680/5 та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 28.02.2017 за № 265/30133 не поширює свою дію на осіб, обвинувальний вирок відносно яких не набрав законної сили.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, обґрунтований тим, що питання щодо законності направлення та тримання ув`язнених має вирішуватись в порядку кримінального судочинства та має розглядатись в порядку визначеному Кримінальним процесуальним кодексом України. Також відповідач зазначив про те, що слідчим суддею Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Ісаєвою Д.А. 15.08.2018 (справа 357/9368/18) розглядалось питання незаконного перебування ОСОБА_1 в місцях позбавлення волі та про його негайне звільнення, за результатами чого було встановлено що слідчий суддя визнає законним переведення обвинуваченого ОСОБА_1 , 09.08.2018 до дільниці слідчого ізолятору при державній установі «Білоцерківська виправна колонія (№35)» та слідчим суддею Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 02.11.2018(справа № 357/12544/18) розглядалась скарга адвоката Костенка Вадима Павловича в інтересах обвинуваченого ОСОБА_1 про звільнення з-під варти в порядку статті 206 Кримінального процесуального кодексу України, за результатами чого в задоволенні скарги захисника було відмовлено, а законність тримання під вартою ОСОБА_1 визнана законною.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , 1972 року народження, засуджений вироком Оболонського районного суду м. Києва від 07.04.2017 за ст.ст. 146 ч. 3, 127 ч. 2, 153 ч. 2, 289 ч. 3, 120 ч. 1, 342 ч. 2, 27 ч. 3, 353 ч. 2, 70 Кримінального кодексу України до 11 років позбавлення волі.

З 23.05.2017 кримінальне провадження перебуває в провадженні Апеляційного суду м. Києва.

08.08.2016 Міжрегіональною комісією з питань визначення особам, засудженим до довічного позбавлення волі та позбавлення волі на певний строк, виду колонії, направлення для відбування покарання осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк, арешту й обмеження волі Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції прийнято рішення оформлене протоколом № 16 щодо переведення ув`язненого ОСОБА_1 з державної установи «Київський слідчий ізолятор» до дільниці слідчого ізолятора при державній установі «Білоцерківська виправна колонія (№35)».

09.08.2019 ОСОБА_1 вибув з державної установи "Київський слідчий ізолятор" до дільниці слідчого ізолятора при державній установі "Білоцерківська виправна колонія (№35)" на підставі наряду Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції від 09.O8.2O19 №2.3-7817, про що державною установою "Київський слідчий ізолятор" 09.08.2018 направлено повідомлення до Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції та до Апеляційного суду м. Києва.

10.08.2019 повідомлено про прибуття ОСОБА_1 до дільниці слідчого ізолятора при державній установі "Білоцерківська виправна колонія (№35)".

15.08.2018 слідчим суддею Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, за результатами розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№35)» уточнюючої заяви адвоката Костенка Вадима Павловича в інтересах обвинуваченого ОСОБА_1 про незаконне перебування у місцях позбавлення волі та негайне звільнення винесено ухвалу у справі № 357/9368/18 (1-кс/357/3596/18), якою уточнюючу заяву задоволено частково, зобов`язано начальника Державної установи «Київський слідчий ізолятор» забезпечити невідкладне судово-медичне обстеження обвинуваченого ОСОБА_1 , доручено начальнику Шевченківського районного відділу поліції м. Києва провести дослідження фактів, викладених в заяві адвоката Костенка Вадима Павловича в інтересах обвинуваченого ОСОБА_1 від 13.08.2018 та в іншій частині уточнюючої заяви відмовити.

Позивач вважаючи незаконним рішення від 08.08.2018 про переведення його з державної установи "Київський слідчий ізолятор" до дільниці слідчого ізолятора при державній установі "Білоцерківська виправна колонія (№35)" звернувся з відповідним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Щодо посилань відповідача на факт того, що питання щодо законності направлення та тримання ув`язнених має вирішуватись в порядку кримінального судочинства та має розглядатись в порядку визначеному Кримінальним процесуальним кодексом України суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 2 частини другої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи, що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 № 228 затверджено Положення про Міністерство юстиції України, відповідно до якого Мін`юст є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну правову політику, зокрема, у сфері виконання кримінальних покарань та пробації.

Згідно з пунктом 3 вказаного Положення основними завданнями Мін`юсту, серед іншого, є: забезпечення формування та реалізація державної політики у сфері виконання кримінальних покарань та пробації; забезпечення формування системи наглядових, соціальних, виховних та профілактичних заходів, які застосовуються до засуджених та осіб, узятих під варту; контроль за дотриманням прав людини і громадянина, вимог законодавства щодо виконання і відбування кримінальних покарань, реалізацією законних прав та інтересів засуджених та осіб, узятих під варту.

Відповідно до підпункту 958 пункту 4 Положення про Міністерство юстиції України затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 № 228 Мін`юст відповідно до покладених на нього завдань визначає вид установи виконання покарань, у якій відбуватимуть покарання засуджені до позбавлення волі, здійснює розподіл, переводить їх та осіб, узятих під варту, з однієї установи до іншої.

Згідно з пунктом 7 вказаного Положення Мін`юст здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи Мін`юсту.

Відповідно до пункту 3 розділу І Положення про центральну та міжрегіональну комісії з питань визначення особам, засудженим до довічного позбавлення волі та позбавлення волі на певний строк, виду колонії, направлення для відбування покарання осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк, арешту й обмеження волі, та їх переведення затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.02.2017 № 680/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.02.2017 за № 266/30134 міжрегіональна комісія - колегіальний орган, що утворюється в міжрегіональному управлінні, визначає рівень безпеки виправної колонії, де засуджена до довічного позбавлення волі та позбавлення волі на певний строк особа відбуватиме покарання згідно з обвинувальним вироком суду, та здійснює направлення для відбування покарання осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк, арешту чи обмеження волі в межах зони діяльності міжрегіонального управління, а також переведення осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк та арешту, в межах зони діяльності міжрегіонального управління.

Пунктом 1 розділу IV вказаного Положення встановлено, що у своїй діяльності комісії керуються Конституцією України та законами України, указами Президента України і постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та Законів України, актами Кабінету Міністрів України та Міністерства юстиції України, іншими актами законодавства, Положенням про Міністерство юстиції України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 02 липня 2014 року N 228, вироком суду, а також цим Положенням та матеріалами про особу засудженого.

Позивач просить суд визнати незаконним рішення від 08.08.2018 про переведення ув`язненого ОСОБА_1 з державної установи "Київський слідчий ізолятор" до дільниці слідчого ізолятора при державній установі "Білоцерківська виправна колонія (№35)".

Таким чином, у спірних правовідносинах Міжрегіональна комісія з питань визначення особам, засудженим до довічного позбавлення волі та позбавлення волі на певний строк, виду колонії, направлення для відбування покарання осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк, арешту й обмеження волі Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції діяла, як територіальний орган Міністерства юстиції України, тобто як суб`єкт владних повноважень на виконання владних управлінських функцій у сфері управління виконання кримінальних покарань та пробації, а тому правомірність винесення рішення про переведення ув`язненого з одного слідчого ізолятора до іншого може бути предметом перевірки в суді адміністративної юрисдикції.

Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 822/3059/17.

Отже, даний адміністративний позов підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини другої статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Частиною шостою статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою

Згідно з частиною другою статті 21 Кримінального процесуального кодексу України вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України.

Як вже було зазначено, 15.08.2018 слідчим суддею Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, за результатами розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№35)» уточнюючої заяви адвоката Костенка Вадима Павловича в інтересах обвинуваченого ОСОБА_1 про незаконне перебування у місцях позбавлення волі та негайне звільнення винесено ухвалу у справі № 357/9368/18 (1-кс/357/3596/18), якою уточнюючу заяву задоволено частково, зобов`язано начальника Державної установи «Київський слідчий ізолятор» забезпечити невідкладне судово-медичне обстеження обвинуваченого ОСОБА_1 , доручено начальнику Шевченківського районного відділу поліції м. Києва провести дослідження фактів, викладених в заяві адвоката Костенка Вадима Павловича в інтересах обвинуваченого ОСОБА_1 від 13.08.2018 та в іншій частині уточнюючої заяви відмовити.

Зазначеною ухвалою слідчого судді визнано законним переведення обвинуваченого ОСОБА_1 09.08.2018 до слідчого ізолятора при державній установі "Білоцерківська ВК (№35)".

У вказаній ухвалі слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області зазначено наступне: "В силу наказу від 25 січня 2014 року № 39/0Д-14 про внесення змін до Переліку виправних колоній, на територіях яких організовуються дільниці слідчих ізоляторів, з метою забезпечення належних умов тримання осіб, узятих під варту... доповнено перелік виправних колоній, на територіях яких організовуються дільниці слідчих ізоляторів, затверджений наказом ДПтС України від 14.06.2011 року № 191 (із змінами), пунктами 21,22,23 та 24 такого змісту: 22 Білоцерківська ВК (№35)» 30.

Згідно наказу міністра юстиції України від 15 лютого 2017 року № 406/5 затверджено Перелік найменувань органів, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів і навчальних закладів, що належить до сфери управління Державної кримінально-виконавчої служби України. У вказаному переліку зазначено Київська область, Білоцерківська ВК (№35), наявні дільниці: дільниця соціальної реабілітації; дільниця слідчого ізолятору. Адреса: вул. Василя Симоненка, 16, м. Біла Церква, Київська область.

Слідчий суддя установив, що ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 162, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 28 ч.2 ст. 153, ч. 2 ст. 153, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 353, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 357, ч. 4 ст. 28 ч. З ст. 357, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 365, ч. 4 ст. 28 ч. З ст. 289, ч. 4 ст. 28 ч. З ст. 146, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 120, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 342 КК України. Станом на 15 серпня 2018 року кримінальне провадження перебуває на розгляді апеляційного суду міста Києва.

Згідно наряду від 08.08.2018 року № 2.3-7817 про направлення ув`язнених осіб з ДУ «Київський слідчий ізолятор» до дільниці слідчого ізолятора при державній установі «Білоцерківська ВК (№35)»: ув`язненого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , направлено до дільниці слідчого ізолятора при державній установі «Білоцерківська ВК (№35)».

Відповідно до вимог пункту 4.2. Глави II Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 460/5 від 18.03.2013 ОСОБА_1 переведено із ДУ «Київський слідчий ізолятор» до дільниці слідчого ізолятора при державній установі «Білоцерківська ВК (№35)». З 09.08.2018 року ОСОБА_1 утримується в дільниці слідчого ізолятора при ДУ «Білоцерківська ВК (№35)».

Слідчий суддя визнає законним переведення обвинуваченого ОСОБА_1 9 серпня 2018 року до дільниці слідчого ізолятора при державній установі «Білоцерківська ВК (№35)».

Обставинами, що дають підстави слідчому судді визнати наявність правових підстав та законності переведення обвинуваченого ОСОБА_1 , є докази досліджені слідчим суддею, які зазначені в ухвалі слідчого судді та що відповідно до ст.84,85 КПК України визнають належними та допустимими доказами.".

Зазначена ухвала суду набрала законної сили 15.08.2018.

Таким чином, є рішення суду, а саме, ухвала судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської областівід 15.08.2018 у справі № 357/9368/18 (1-кс/357/3596/18), якою визнано законним переведення обвинуваченого ОСОБА_1 09.08.2018 до слідчого ізолятора при державній установі "Білоцерківська ВК (№35)",

Позивач у позовній заяві просить суд визнати незаконним рішення від 08.08.2018 про його переведення з державної установи "Київський слідчий ізолятор" до дільниці слідчого ізолятора при державній установі "Білоцерківська виправна колонія (№35)".

З огляду на зазначене, враховуючи те, що є рішення суду, яке набрало законної сили, яким визнано законним переведення позивача з державної установи "Київський слідчий ізолятор" до дільниці слідчого ізолятора при державній установі "Білоцерківська виправна колонія (№35)", рішення щодо якого позивач оскажує, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 241, 243, 244, 245, 246, 262, 263, 291 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Міжрегіональної комісії з питань визначення особам, засудженим до довічного позбавлення волі та позбавлення волі на певний строк, виду колонії, направлення для відбування покарання осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк, арешту й обмеження волі Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції (04071, м. Київ, вул. Воздвиженська, 2) про визнання незаконним рішення - відмовити повністю.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом нею тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.П. Огурцов