Справа № 813/2400/18
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2019-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/5103/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Бруновської Н.В., Матковської З.М.,

з участю секретаря судового засідання Марцинковської О.М.,

представника позивача Калиновської О.М.,

представника відповідачів Чабана О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Лемберг» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2019 року у справі № 813/2400/18 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Лемберг» до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Гулкевич І.З. в м. Львів Львівської області 17.04.2019 року, згідно з протоколом судового засідання о 12:05 год., повний тест судового рішення складено 19.04.2019), -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Лемберг» (далі - ТзОВ «Торговий дім Лемберг», позивач) звернулося з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України (далі ДФС, відповідач-1), Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області (далі ГУ ДФС у Львівській області, відповідач-2) у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії ДФС про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 19.04.2018 року №657583/39345395 (далі - Рішення, ЄРПН відповідно), яким відмовлено у реєстрації податкової накладної в ЄРПН від 17.10.2017 року №54 (далі - ПН);

- зобов`язати фіскальний орган зареєструвати ПН в ЄРПН у день надходження.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив позивач, який покликаючись на те, що вказане рішення є незаконним та прийнятим з порушенням норм матеріального і процесуального права, просить рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2019 року скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що Рішення відповідача, всупереч вимог законодавства, не містять чіткого визначення підстав для відмови в реєстрації податкових накладних. Також відповідачем безпідставно не взято до уваги документи, надані контролюючому органу на підтвердження реальності здійснення спірних господарських операцій, за результатами яких складено податкові накладні, які надіслані для реєстрації.

ГУ ДФС у Львівській області подало відзив на апеляційну скаргу, в якому зазнає, що відповідачі погоджуються з висновками суду першої інстанції, а вимоги позивача вважають безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Представник відповідача-1 наголошує, що оскаржуване Рішення було прийнято Комісією ГУ ДФС у Львівській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування правомірно, оскільки надані платником податку копії документів не є достатніми для прийняття відповідного рішення про реєстрацію. Також зазначив, що причиною відмови у реєстрації податкової накладної було ненадання в повному обсязі належних копій документів щодо зберігання продукції.

В судовому засіданні представник позивача підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі та просила апеляційну скаргу задовольнити повністю.

Представник відповідачів просив залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 02.10.2017 року між ТзОВ «Торговий дім Лемберг» як Постачальником та ТзОВ «Вест Компанія Груп» як Покупцем був укладений договір поставки № 79/17, згідно якого Постачальник зобов`язується продати Покупцю цукор білий кристалічний в мішкотарі вагою по 50 кг кожний, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити його на умовах даного договору.

17.10.2017 року згідно платіжного доручення № 114 від ТзОВ «Вест Компанія Груп» отримано оплату згідно рахунку №235 від 17.10.2017 року.

За правилом першої події ТзОВ «Торговий дім Лемберг» було виписано податкову накладну від 17.10.2017 року № 54. на загальну суму 8 579 687,50 гривень (у тому числі податок на додану вартість 1 429 947,92 гривень), яку 17.10.2017 року було направлено для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Однак, реєстрація вказаної накладної була зупинена з посиланням на пункт 201.16 статті 201 Податкового кодексу України (далі - ПК України) відповідно до квитанції від 14.11.2017 року реєстраційний номер документу 923987245, у зв`язку з тим, що податкова накладна відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначеним пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджених Наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017 року №567. За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно УКТ ЗЕД:1701. Запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК.

На виконання пункту 201.16 статті 201 ПК України, позивач надіслав комісії ГУ ДФС у Львівській області повідомлення від 18.04.2018 року № 04-1 щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по ПН, реєстрація якої зупинена та пояснення з копіями документів: рахунок №235 від 17.10.2017, платіжне доручення №114 від 17.10.2017, договір поставки №79/17 від 02.10.2017, видаткові накладні №487-520 від 17.10.2017, товаро-транспортні накладні №Р487-Р520 від 17.10.2017; договір поставки №118/КПЦЗ/17 від 13.06.2017, специфікація №30 від 17.10.2017. Платіжним дорученням №351 позивачем здійснено оплату товару за товар згідно рахунку №2333 від 17.10.2017. Отримання товару відбулось 14.10.2017 і як результат було отримано від ТзОВ «Радехівський цукор» видаткові накладні: №10639, 10642, 10646 від 14.10.2017, товаро-транспортні накладні №10639, 10646 від 14.10.2017; 15.10.2017 отримано видаткові накладні №10687, 10721, 10656, 10655, 10719, товаро-транспортні-накладні №10687, 10721,10656, 10655, 10719; 16.10.2017 видаткові накладні №10862, 10737, 10869, 10864, 10759, 10783, 10826, 10819, 10851, 10818, 10816, 10716, 10785, 10801, 10828, 10868, 10832, 10865, 10846, 10863, 10814, 10817, 10798, 10795, 10804, 10835, відповідно товаро-транспортні накладні №10862, 10737, 10869, 10864, 10759, 10783, 10826, 10819, 10851, 10818, 10816, 10716, 10785, 10801, 10828, 10868, 10832, 10865, 10846,10863, 10814, 10817, 10798, 10795, 10804, 10835; 17.10.2017 видаткові накладні №10964, 10871, 10961, 10870, 10911, 10931 та товаро-транспортні накладні відповідно №10964, 10871, 10961, 10870, 10911, 10931, сертифікати відповідності на товар, експертний висновок, протокол сертифікованих випробувань продукції і результати випробувань.

Однак, Рішенням комісії ГУ ДФС у Львівській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкових накладних від 19.04.2018 року № 657583/ НОМЕР_1 було відмовлено у реєстрації податкової накладної від 17.10.2017 року № 54.

Підставою для такої відмови контролюючим органом визначено ненадання платником податку копій документів, а саме первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи, у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності первинних типових форм та галузевої специфіки, накладні. Також в додатковій інформації вказано, що відсутня інформація про зберігання продукції до її реалізації.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з правомірності прийняття оскаржуваного Рішення, оскільки пакет документів, які позивач надав до повідомлень від 18.04.2018 щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по податковій накладній від 17.10.2017 № 54, не є достатнім для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної, а саме не надано рахунки-фактури, інвойс, акти приймання-передачі товарів, документи щодо зберігання продукції.

Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з підпунктом «а» пункту 185.1 статті 185 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) об`єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю

Відповідно до пункту 187.1 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в ЄРПН та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в ЄРПН платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в ЄРПН платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Відповідно до пункту 74.2 статті 74 ПК України (в редакції, чинній на час подання ПН для реєстрації) в ЄРПН забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування в ЄРПН.

Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику для формування та реалізації єдиної державної податкової та митної політики. (пункт 74.3 статті 74 ПК України).

Відповідно до пункту 2 «Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 року № 1246 (в редакції, чинній на час подання ПН для реєстрації; далі - Порядок № 1246), податкова накладна - електронний документ, який складається платником податку на додану вартість відповідно до вимог ПК України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

За змістом пункту 12 Порядку №1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200 1.3 і 200 1.9 статті 200 1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 року); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації / зупинення реєстрації / відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу; дотримання вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до пункту 13 Порядку №1246 за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

У підпункті 201.16.1. пункту 201.16. статті 201 ПК України (в редакції, чинній на час формування квитанції) визначено, що у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: а) порядковий номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; б) визначення критерію (їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування; в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН.

Підпунктом 201.16.2 пункту 201.16 статті 201 ПК України передбачено, що письмові пояснення та/або копії документів, зазначені у підпункті «в» підпункту 201.16.1 цього пункту, платник податку має право подати до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податку протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного у такій податковій накладній/розрахунку коригування. Такі документи передаються контролюючим органом за основним місцем обліку платника податку не пізніше наступного робочого дня з дня їх отримання до комісії центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

З квитанції видно, що ПН подана ТзОВ «Торговий дім Лемберг» відповідає критеріям ступеня ризику, визначеному пунктом 6 Критеріїв. За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД:1701.

Так, відповідно до пункту 6 Критеріїв оцінки моніторинг податкової накладної/розрахунку коригування здійснюється ДФС за такими критеріями: 1) обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній/розрахунку коригування, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, у 1,5 разу більший за величину, що дорівнює залишку різниці обсягу придбання на митній території України такого товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 01 січня 2017 року в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих в Реєстрі, і митних деклараціях, та обсягу постачання відповідного товару/послуги, зазначеного у податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 01 січня 2017 року в Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 75 % загального такого залишку) товарів з кодами згідно з УКТЗЕД, які визначаються ДФС, та відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в інформації, поданій платником податку за встановленою формою, як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється); 2) відсутність (анулювання, призупинення) ліцензій, виданих органами ліцензування, які засвідчують право суб`єкта господарювання на виробництво, експорт, імпорт, оптову і роздрібну торгівлю підакцизними товарами (продукцією), визначеними підпунктами 215.3.1 та 215.3.2 пункту 215.3 статті 215 розділу VI ПК України стосовно товарів, які зазначені платником податку у податковій накладній, поданій на реєстрацію в Реєстрі; 3) розрахунок коригування, складений постачальником товарів/послуг до податкової накладної, яка складена на отримувача - платника податку на додану вартість, якщо передбачається зміна вартості товару/послуг більше ніж удвічі та/або зміна номенклатури товарів/послуг (для кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД - зміна перших чотирьох цифр кодів, а для кодів послуг відповідно до Державного класифікатора продукції та послуг - перших двох цифр кодів).

У разі якщо за результатами Моніторингу визначено, що податкова накладна/розрахунок коригування відповідає вимогам підпункту 1 вказаного пункту та сума податку на додану вартість, зазначена в податкових накладних, зареєстрованих платником податку в Реєстрі у звітному (податковому) періоді з урахуванням податкової накладної/розрахунку коригування, поданої на реєстрацію в Реєстрі, які відповідають вимогам підпункту 1 вказаного пункту, більша за середньомісячну суму сплачених за останні 12 місяців єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків і зборів (крім суми податку на додану вартість, сплаченої при ввезенні товарів на митну територію України) платником податку та його відокремленими підрозділами, реєстрація такої податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється «відповідно до вимог пункту 201.16 статті 201 розділу V ПК України.

Як свідчить зміст квитанцій про зупинення реєстрації податкової накладної від 14.11.2017 року ДФС сформовано висновок про відповідність податкових накладних критеріям оцінки ступеня ризиків, визначеним пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН в ЄРПН.

Проте, у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної в ЄРПН зазначено лише загальне посилання на відповідність податкової накладної критеріям оцінки ступеня ризиків, визначеним пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків. Натомість, підпункт 201.16.1. пункту 201.16 статті 201 ПК України вимагає від ДФС зазначення конкретного виду критерію.

З урахуванням вказаного, ДФС була зобов`язана у квитанції чітко вказати на конкретний вид критерію, який встановлений пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, оскільки таке належне визначення ДФС прямо впливало на можливість надання в подальшому платником податків відповідних документів, перелік яких міститься у Вичерпному переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017 року № 567.

Відповідно до пункту 1 Вичерпного переліку у розрізі Критеріїв для критерію, зазначеного у підпункті 1 пункту 6 Критеріїв такими документами є: договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками, листування з контрагентами; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для провадження господарської операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передавання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Необхідно зауважити, що вказаний Вичерпний перелік закріплює диференціацію документів, які є достатніми для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН, залежно від встановленої відповідності податкової накладної тому чи іншому критерію.

З системного аналізу вищенаведених правових норм можна дійти висновку, що можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення контролюючим органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків. Вживання контролюючим органом загального посилання на пункт 6 Критеріїв без наведення відповідного підпункту, є неконкретизованим та призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за Вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не будь-яких на власний розсуд.

На час прийняття оскаржуваного Рішення механізм реєстрації ПН в ЄРПН визначено Порядком зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 117 (далі - Порядок № 117).

Крім вказаного, згідно квитанції за реєстраційним номером документу 923987245 від 14.11.2017 року, ДФС запропоновано ТзОВ «Торговий дім Лемберг» надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних.

Згідно з пунктом 13 Порядку № 117 у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування зазначаються:

1) номер та дата складання податкової накладної / розрахунку коригування;

2) порядковий номер, номенклатура товарів/послуг продавця, код товару згідно з УКТЗЕД/послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, зазначені у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрація яких зупинена;

3) критерій(ї) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій, на підставі якого(их) зупинено реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку;

4) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі.

На виконання даних вимог позивачем 18.04.2018 року надіслано комісії ГУ ДФС у Львівській області повідомлення щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по ПН, реєстрація якої зупинена від 18.04.2018 № 04-1 та пояснення з копіями документів: рахунок №235 від 17.10.2017, платіжне доручення №114 від 17.10.2017, договір поставки №79/17 від 02.10.2017, видаткові накладні за №487-520 від 17.10.2017, товаро-транспортні накладні №Р487-Р520 від 17.10.2017; договір поставки №118/КПЦЗ/17 від 13.06.2017, специфікація №30 від 17.10.2017. Платіжним дорученням №351 позивачем здійснено оплату товару за товар згідно рахунку №2333 від 17.10.2017. Отримання товару відбулось 14.10.2017 і як результат було отримано від ТзОВ «Радехівський цукор» видаткові накладні: №10639, 10642, 10646 від 14.10.2017, товаро-транспортні накладні №10639, 10646 від 14.10.2017; 15.10.2017 отримано видаткові накладні №10687, 10721, 10656, 10655, 10719, товаро-транспортні-накладні №10687, 10721,10656, 10655, 10719; 16.10.2017 видаткові накладні №10862, 10737, 10869, 10864, 10759, 10783, 10826, 10819, 10851, 10818, 10816, 10716, 10785, 10801, 10828, 10868, 10832, 10865, 10846, 10863, 10814, 10817, 10798, 10795, 10804, 10835, відповідно товаро-транспортні накладні №10862, 10737, 10869, 10864, 10759, 10783, 10826, 10819, 10851, 10818, 10816, 10716, 10785, 10801, 10828, 10868, 10832, 10865, 10846,10863, 10814, 10817, 10798, 10795, 10804, 10835; 17.10.2017 видаткові накладні №10964, 10871, 10961, 10870, 10911, 10931 та товаро-транспортні накладні відповідно №10964, 10871, 10961, 10870, 10911, 10931, сертифікати відповідності на товар, експертний висновок, протокол сертифікованих випробувань продукції і результати випробувань, а також договір оренди від 01.09.2016 року, що підтверджується копіями витягу з програми позивача.

Згідно пункту 21 Порядку № 117 підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Проте, матеріалами справи підтверджується надання позивачем контролюючому органу всіх необхідних документів для здійснення реєстрації податкових накладних, а оскаржене рішення відповідача позбавлене чіткості у визначенні підстав для відмови в реєстрації податкової накладної.

Відтак, невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 23 жовтня 2018 року, 4 грудня 2018 року у справах №№822/1817/18, 821/1173/17.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що зважаючи на наявність передбачених законодавством документів, які свідчать про проведення господарських операцій між позивачем та його контрагентом, відповідач не мав правових підстав для відмови позивачу у реєстрації податкової накладної, а тому оскаржуване Рішення відповідача про відмову у реєстрації податкової накладної є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо посилань представника відповідачів у судовому засіданні на преюдиційність рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05.11.2018 у справі №1340/3718/18 яким відмовлено у задоволенні позову ТзОВ «Торговий дім Лемберг» до ДФС, ГУ ДФС у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності ДФС у непроведенні розгляду скарги позивача від 03.05.2018 на Рішення комісії ГУ ДФС у Львівській області від 19.04.2018 № 657583/39345395 та неприйнятті рішення за результатами розгляду скарги, то такі є безпідставними, оскільки предметом розгляду справи №1340/3718/18 були інші відносини, що стосувалися порушення ДФС порядку розгляду скарги, поданої позивачем на Рішення, а саме недотримання строку такого розгляду.

Вимога про зобов`язання відповідача ДФС зареєструвати в ЄРПН спірну податкову накладну датою її фактичного надходження підлягає частковому задоволенню, а саме шляхом зобов`язання вказаного відповідача здійснити реєстрацію зазначеної податкової накладної.

Такий висновок апеляційний суд обґрунтовує наступним.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 1246 у разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

Відповідно до абзацу 2 пункту 28 Порядку № 117 податкова накладна/розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється в день набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію накладної/розрахунку коригування в Реєстрі.

Враховуючи існування неузгодженості між нормами, виданими одним і тим самим нормотворчим органом, застосуванню підлягає акт, виданий пізніше.

Таким чином, будь-яких підстав для реєстрації спірної податкової накладної датою її фактичного надходження немає.

Згідно частини першої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права.

Відповідно до частин першої та другої статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У Рішенні від 20.11.2011 року у справі «Рисовський проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що Суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (п. 70).

Враховуючи, що внаслідок порушення відповідачами зазначеного принципу «належного урядування» були порушені права позивача, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апелянта про протиправність оскаржуваних рішень відповідача.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної4 відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З огляду на вищезазначене, вказаним вимогам оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до положень статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до пункту 2 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно частин першої та другої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Суд першої інстанції у справі, що розглядається, неповно з`ясував обставини справи, не дав належної оцінки встановленим обставинам, неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до ухвалення помилкового рішення, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Керуючись статтями 229, 241, 242, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 370 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Лемберг» задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2019 року у справі № 813/2400/18 скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Лемберг» задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації Головного управління ДФС в Львівській області про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 19 квітня 2018 року № 657583/39345395.

Зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати податкову накладну від 17 жовтня 2017 року № 54 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді Н. В. Бруновська
З. М. Матковська
Повне судове рішення складено 27.06.2019