Справа № 560/1560/19
Суддя: Гнап Д.Д.
Дата ухвалення: 2019-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/1560/19
РІШЕННЯ

іменем України

27 червня 2019 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Гнап Д.Д.

за участю:секретаря судового засідання Горбатюк І.С. представника позивача - Джурбія В.М. представника відповідача - Ковальчук Т.Р.
розглянув адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Модуль-Україна" до Управління Держпраці у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування постанови, припису.

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

Товариство з обмеженою відповідальністю "Модуль-Україна" звернулося в суд з позовом до Управління Держпраці у Хмельницькій області, в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №22/177 від 08.05.2019;

- визнати протиправним та скасувати припис про усунення виявлених порушень №ХМ1402/1690/АВ-П350 від 07.05.2019.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що спірні постанова та припис є незаконними та безпідставними, а висновок про наявність порушення зроблено без врахування вимог діючого законодавства та об`єктивних обставин звільнення президента ОСОБА_1 .

Вказав, що єдиним виявленим порушенням під час інспекційного відвідування і, відповідно, підставою для застосування відповідальності за порушення трудового законодавства, визначено недотримання вимог частини 1 статті 116 Кодексу законів про працю України в частині невчасного розрахунку при звільненні президента ОСОБА_1 . При цьому, перевіряючими не враховано, що зазначеною нормою визначено, що якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Так, ОСОБА_1 звільнений 10.10.2017 з товариства з обмеженою відповідальністю "Модуль-Україна" відповідно до наказу від 10.10.2017 №232-к за пунктом 4 статті 40 Кодексу законів про працю України (за прогул без поважних причин), а згідно з актом від 10.10.2017 - був відсутній 10.10.2017 на робочому місці. Тому, розрахунок з ним мав би бути здійснений не в день його звільнення 10.10.2017, а після пред`явлення ОСОБА_1 вимоги про розрахунок.

Разом з тим, будь-якої вимоги про здійснення розрахунку ОСОБА_1 не пред`являв, тому, відповідно, строк здійснення розрахунків не наступив. Фактично, сплативши 25.10.2017 розрахункові кошти зазначеній особі, товариство з обмеженою відповідальністю "Модуль-Україна" діяло добровільно і будь-якої затримки в розрахунках у вказаному випадку немає.

Щодо не дотримання товариством з обмеженою відповідальністю "Модуль-Україна" вимог абзацу 2 пункту 2.27 глави 2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, то зазначив, що інспектор помилково трактував зазначену норму, та прийшов до безпідставного висновку, що датою звільнення ОСОБА_1 має бути 30.12.2016, а не дата, визначена керівником товариства з обмеженою відповідальністю "Модуль-Україна" - 10.10.2017. Так, за змістом положень частини 1 статті 47, частин 1 та 5 статті 241-1, частин 1 та 3 статті 147-1, статті 148 Кодексу законів про працю України та пунктів 2.26 та 2.27 зазначеної інструкції, працівник не може бути звільнений у день, який передує дню видання роботодавцем наказу про звільнення. Працівник може бути звільнений з підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, у день видання наказу роботодавцем, або у будь-який наступний день за днем видання наказу про звільнення у межах строків для застосування дисциплінарного стягнення, визначених у статті 148 Кодексу законів про працю України.

Звернув увагу на порушення відповідачем вимог пункту 21 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 №295, а саме, залишення без уваги та відповіді висловлених позивачем зауважень.

До суду 13.06.2019 надійшов відзив, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначив, що під час інспекційного відвідування встановлено, що президента (за сумісництвом) ОСОБА_1 звільнено з 10 жовтня 2017 року наказом №232-к від 10.10.2017. Проте, його останнім днем виходу на роботу є 30.12.2016, про що свідчать надані позивачем табелі обліку робочого часу. Вказане свідчить про недотримання вимог абзацу 2 пункту 2.27 глави 2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58.

Також, під час інспекційного відвідування встановлено, що ОСОБА_1 звільнено з 10.10.2017, але остаточний розрахунок з ним за невикористану відпустку 15 календарних днів було здійснено 25.10.2017, про що свідчить платіжне доручення №628 від 25.10.2017 та виписки банку від 25.10.2017. Тобто, позивачем не дотримано вимог частини 1 статті 116 Кодексу законів про працю України.

Зауважив, що ОСОБА_1 при розрахунку при звільнені не було надано письмову інформацію (довідку, лист) про нараховані суми, належні йому при звільнені, перед виплатою зазначених сум.

Крім того, при звільнені ОСОБА_1 10.10.2017, йому не надано копію (примірник) наказу про звільнення, а лише 23.10.2017 було надіслано лист №2737 від 23.10.2017, чим не дотримано вимоги частин 1 та 2 статті 47 Кодексу законів про працю України, якою прямо визначено, що у разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи.

До суду 24.06.2019 надійшла відповідь на відзив, в якій позивач просив задовольнити позовні вимоги. Зазначив, що у позивача відсутній обов`язок здійснити належні працівнику виплати у випадку його відсутності на роботі в день звільнення. При цьому, з врахуванням другого речення статті 116 Кодексу законів про працю України, в позивача наявний обов`язок розрахунку з працівником лише після пред`явлення його вимоги.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Додатково пояснив, що недотримання вимог частин 1, 2 статті 47 Кодексу законів про працю України не було підставою для притягнення позивача до відповідальності, а тому, доводи відповідача про порушення цих норм є безпідставним і не є предметом розгляду в цій справі.

Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 22.05.2019 відкрито провадження в цій адміністративній справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання на 19.06.2019.

Судове засіданні 19.06.2019 відкладено на 26.06.2019.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Наказом управління Держпраці у Хмельницькій області від 01.04.2019 №94 "Про здійснення інспекційних відвідувань посадовими особами Управління" доручено головному державному інспектору відділу з питань експертизи умов праці Управління Держпраці у Хмельницькій області Боднару Г.Я . здійснити інспекційне відвідування по додержанню законодавства про працю у товаристві з обмеженою відповідальністю "Модуль-Україна".

Підставою для видачі зазначеного наказу було звернення гр. ОСОБА_1 від 04.03.2019.

На підставі наказу управління Держпраці у Хмельницькій області від 01.04.2019 №94 видано направлення на інспекційне відвідування від 01.04.2019 №385/19.

Інспектором праці Боднарем Г.Я., у присутності керівника Титова Ігоря Олександровича , в період з 16.04.2019 по 17.04.2019 проведено інспекційне відвідування у товаристві з обмеженою відповідальністю "Модуль-Україна".

За результатами вказаного відвідування, контролюючим органом складено акт №ХМ1402/1690/АВ від 17.04.2019.

Управління Держпраці у Хмельницькій області листом від 06.05.2019 №2162/19 повідомило позивача про результати розгляду його зауважень до акту перевірки від 17.04.2019 №ХМ1402/1690/АВ. За змістом відповіді, доводи суб`єкта господарювання були відхилені.

За наслідками перевірки, головним державним інспектором відділу з питань експертизи умов праці Боднарем Г.Я. складено припис про усунення виявлених порушень №ХМ1402/1690/АВ-П350 від 07.05.2019, відповідно до якого директора товариства з обмеженою відповідальністю "Модуль-Україна" зобов`язано у строк до 07.06.2019 усунути порушення вимог:

- абзацу 2 пункту 2.27 глави 2 Інструкції №58, якою встановлено, що днем звільнення вважається останній день роботи;

- частини 1 статті 116 Кодексу законів про працю України, якою передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Відповідно до рішення першого заступника начальника Управління Держпраці у Хмельницькій області щодо розгляду справи про накладення штрафу №145 від 24.04.2019 розгляд справи про накладення штрафу на товариство з обмеженою відповідальністю "Модуль-Україна" за порушення, відповідальність за які передбачена статтею 265 Кодексу законів про працю України, зафіксовані актом від 17.04.2019 №ХМ1402/1690/АВ, призначено на 10 год. 50 хв. 08.05.2019.

Рекомендованим листом позивачу надіслано повідомлення про розгляд справи з накладення штрафу від 24.04.2019 №1976/19.

За результатами розгляду справи про накладення штрафу, відповідачем винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 08.05.2019 №22/177, згідно з якою на товариство з обмеженою відповідальністю "Модуль-Україна" на підставі абзацу 8 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України накладено штраф у розмірі 4173,00 грн. Зазначено, що у ході інспекційного відвідування товариства з обмеженою відповідальністю "Модуль-Україна" встановлено, що президента (за сумісництвом) ОСОБА_1 звільнили наказом №78-к від 10.10.2017 з 10 жовтня 2017 року, проте остаточний розрахунок з ним за невикористану відпустку 15 календарних днів було здійснено 25.10.2017, про що свідчить платіжне доручення №628 від 25.10.2017 та виписки банку від 25.10.2017. Вказаний факт свідчить про не дотримання вимог частини 1 статті 116 Кодексу законів про працю України.

Позивач, вважаючи, що вказаними приписом та постановою порушено його права, звернувся з позовом до суду.

IV. ОЦІНКА СУДУ

За приписами статті 259 Кодексу законів про працю України Державна служба України з питань праці реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України та здійснює державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, які використовують найману працю.

При цьому, відповідно до пункту 7 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96, Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування) встановлено Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 №295 (далі - Порядок №295).

Згідно з пунктом 2 Порядку №295 Державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Відповідно до пункту 19 Порядку №295 за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.

Якщо об`єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною. Зауваження можуть бути подані об`єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів з дати підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження (пункт 21 Порядку №295).

Суд вважає безпідставними твердження позивача про порушення відповідачем вимог пункту 21 Порядку №295, оскільки Управлінням Держпраці у Хмельницькій області повідомлено товариство з обмеженою відповідальністю "Модуль-України" листом від 06.05.2019 №2162/19 про результати розгляду його зауважень до акту перевірки від 17.04.2019 №ХМ1402/1690/АВ.

Суд враховує, що згідно з частинами 1, 2 статті 47 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.

Згідно з статтею 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Конституційний Суд України в рішенні від 22.02.2012 №4-рп/2012 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_6 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього кодексу роз`яснив, що за статтею 47 Кодексу роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Таким чином, у разі перебування працівника на роботі у день звільнення, виплата таких коштів повинна бути проведена безпосередньо у день звільнення, а у разі його відсутності на роботі у день звільнення роботодавець зобов`язаний здійснити виплату належних працівнику коштів не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Суд встановив, що під час інспекційного відвідування встановлена відсутність ОСОБА_1 на робочому місці, про що свідчать акт про відсутність працівника на робочому місці від 10.10.2017. В акті також зазначено, що відомостей про поважні причини відсутності на робочому місці від президента ОСОБА_1 не надходило, на телефонні дзвінки не відповідав та про свою можливу відсутність на робочому місці жодним чином не повідомляв.

Згідно з наказом 10.10.2017 №232-к "По особовому складу" ОСОБА_1 , президента (за сумісництвом) звільнено 10 жовтня 2017 року у зв`язку з прогулом без поважних причин за пунктом 4 статті 40 Кодексу законів про працю України, наказано бухгалтерії нарахувати та виплатити компенсацію за невикористану щорічну відпустку за період роботи з 21.06.2016 по 30.12.2016, всього компенсувати 15 к/днів.

Тобто, матеріалами справи підтверджено і сторони не заперечують, що в день звільнення ОСОБА_1 , останній на робочому місці був відсутній.

За наведених обставин, суд вважає, що відповідно до частини 1 статті 116 Кодексу законів про працю України товариство з обмеженою відповідальністю "Модуль-Україна" зобов`язане було виплатити всі належні ОСОБА_1 при звільненні суми не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

При цьому, сторонами не повідомлено, а суд не встановив того факту, що ОСОБА_1 після його звільнення з роботи заявляв товариству з обмеженою відповідальністю "Модуль-Україна" вимогу про проведення з ним розрахунку належних сум при звільненні.

Водночас, суд встановив, що 25.10.2017 ОСОБА_1 перераховано кошти за невикористану ним відпустку 15 календарних днів, що підтверджується платіжним дорученням №628 від 25.10.2017 та випискою банку від 25.10.2017.

За наведених обставин суд вважає, що виплата всіх сум, що належали ОСОБА_1 при звільненні, проведена товариством з обмеженою відповідальністю "Модуль-Україна" у строки, визначені частиною 1 статті 116 Кодексу законів про працю України.

Крім того, твердження відповідача про те, що на своєчасність виплати заборгованості ОСОБА_1 вплинуло несвоєчасне направлення йому наказу про звільнення є безпідставним, оскільки навіть отримавши наказ від 10.10.2017 №232-к "По особовому складу", звільнений працівник не пред`явив вимогу товариству з обмеженою відповідальністю "Модуль-Україна" про розрахунок. Направлення наказу в день звільнення також унеможливлює проведення розрахунку з звільненим працівником в день звільнення.

Щодо твердження відповідача про порушення позивачем вимог статті 47 Кодексу законів про працю України, суд зазначає, що несвоєчасне направлення наказу про звільнення не є підставою для притягнення товариства з обмеженою відповідальністю "Модуль-Україна" до відповідальності, оскільки оскаржені припис та постанова не містять відомостей про зазначене порушення.

Щодо не дотримання товариством з обмеженою відповідальністю "Модуль-Україна" вимог абзацу 2 пункту 2.27 глави 2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58.

За змістом статті 47 Кодексу законів про працю України, яка визначає обов`язок роботодавця видати працівнику трудову книжку в день звільнення, та статті 116 Кодексу законів про працю України, яка встановлює обов`язок роботодавця провести розрахунок з працівником у день звільнення, останнім робочим днем є день звільнення.

Отже, працівник не може бути звільнений у день, який передує дню видання роботодавцем наказу про звільнення. Працівник може бути звільнений з підстав, передбачених Кодексом законів про працю, лише у день видання наказу роботодавця або в будь-який наступний день за днем видання наказу про звільнення.

Тому, внаслідок хибних висновків про те, що датою звільнення ОСОБА_1 має бути 30.12.2016, а не 10.10.2017, відповідач помилково ствердив про порушення позивачем вимог абзацу 2 пункту 2.27 глави 2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведена, а позивачем спростована, правомірність прийняття оскаржуваних припису та постанови, тому наявні підстави для задоволення позовних вимог.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Модуль-Україна" задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Хмельницькій області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №22/177 від 08.05.2019.

Визнати протиправним та скасувати припис Управління Держпраці у Хмельницькій області про усунення виявлених порушень №ХМ1402/1690/АВ-П350 від 07.05.2019.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Модуль-Україна" судові витрати за сплату судового збору в розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 01 липня 2019 року

Позивач:Товариство з обмеженою відповідальністю "Модуль-Україна" (проспект Грушевського 1/14, м. Кам`янець-Подільський, Хмельницька область, 32300 , код ЄДРПОУ - 37863825)
Відповідач:Управління Держпраці у Хмельницькій області (вул. Кам`янецька 74, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29013 , код ЄДРПОУ - 39793137)

Головуючий суддя Д.Д. Гнап