Справа № 810/4174/18
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2019-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2019 року № 810/4174/18

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щавінського В.Р., при секретарі судового засідання Мілієнко О.М., за участю: представників позивача - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представника відповідача - Войцехівської П.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби України у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

ФОП ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Головного управління ДФС у Київській області та просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення 28.03.2018 №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: ПДФО, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 368255,81 грн., з якої за податковим зобов`язанням - 294604,65 грн. та за штрафними санкціями - 73 651,16 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення 28.03.2018 №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: військовий збір на загальну суму 30059,76 грн., з якої за податковим зобов`язанням - 24047,81 грн. та за штрафними санкціями - 6011,95 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення 28.03.2018 №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: військовий збір на загальну суму 4888,86 грн., з якої за податковим зобов`язанням - 3911,09 грн. та за штрафними санкціями - 977,77 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення 28.03.2018 №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: ПДФО на загальну суму 56643,30 грн., з якої за податковим зобов`язанням - 45314,64 грн. та за штрафними санкціями - 11328,66 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення 28.03.2018 №, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за платежем: ПДФО, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку у вигляді з/п на загальну суму 6 120,00 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення 28.03.2018 №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: ПДВ на загальну суму 28081,89 грн., з якої за податковим зобов`язанням - 22465,51 грн. та за штрафними санкціями - 5616,38 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення 28.03.2018 №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів на загальну суму 1,00 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення 28.03.2018 №, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за платежем: штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів на загальну суму 1014589,20 грн.;

- визнати протиправною та скасувати вимога про сплату боргу (недоїмки) від 28.03.2018 №0-, якою вимагається сплата суми недоїмки зі сплати єдиного внеску в сумі 244636,00 грн.;

- визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нараховано єдиного внеску від 28.03.2018 №, згідно якого внаслідок донарахування єдиного внеску в сумі 244636,00 грн. застосовано штрафну санкцію в розмірі 45348,72 грн.;

- визнати протиправною та скасувати вимога про сплату боргу (недоїмки) від 28.03.2018 №0-, якою вимагається сплата суми недоїмки зі сплати єдиного внеску в сумі 64213,72 грн.;

- визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нараховано єдиного внеску від 28.03.2018 №, згідно якого внаслідок донарахування єдиного внеску в сумі 64213,72 грн. застосовано штрафну санкцію в розмірі 12341,04 грн.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13.08.2018 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Протокольною Ухвалою суду від 20.11.2018 було здійснено перехід із спрощеного до загального позовного провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що висновки податкового органу про порушення ФОП ОСОБА_3 вимог податкового законодавства не відповідають дійсності та не підтверджуються відповідними доказами.

Вказує, що в її діях відсутні порушення в частині заниження суми доходу отриманого від надання в суборенду нерухомого майна, заниження валового доходу внаслідок реалізації товару на більшу суму, ніж було задекларовано платником, завищення витрат, сплачених за спожиту електроенергію, використання праці 8-ми найманих працівників без належного оформлення трудових відносин.

Відповідач позов не визнав, надав суду відзив, в якому просив суд відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що оскаржувані рішення прийняті з урахуванням вимог чинного законодавства, оскільки відповідач діяв в межах повноважень, наданих йому законами України та підзаконними нормативно-правовими актами.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надавав відповідь на відзив. Просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив з мотивів, викладених у відзиві. Просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Допитана в якості свідка ОСОБА_4 повідомила суду, що на час проведення перевірки вона працювала кухарем у кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1». Вказала, що у березні 2018 року до зазначеного кафе прибули перевіряючі, які ставили питання працівникам щодо місця проживання, місця роботі и заробітньої плати. Також свідок повідомила суду, що вона надавала пояснення перевіряючим та вказала, що працює на ФОП ОСОБА_3 лише з 01.02.2018, а до цього часу працювала на ФОП ОСОБА_5

Допитаний в якості свідка ОСОБА_6 повідомив суду, що на час проведення перевірки він працював кухарем у кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1». Зазначив, що перевіряючі допитували працівників кафе. Вказує, що він повідомив перевіряючим, що працює на ФОП ОСОБА_3 лише з 01.02.2018, а до цього часу працював на ФОП ОСОБА_5

Заслухавши пояснення представників сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, ФОП ОСОБА_3 зареєстрована як платник податків на додану вартість 08.05.2019.

Видами діяльності позивача є: Код КВЕД 46.38 Оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними та молюсками; Код КВЕД 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; Код КВЕД 47.29 Роздрібна торгівля іншими продуктами харчування в спеціалізованих магазинах; Код КВЕД 56.10 Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування (основний); Код КВЕД 56.21 Постачання готових страв для подій; Код КВЕД 56.30 Обслуговування напоями; Код КВЕД 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; Код КВЕД 73.12 Посередництво в розміщенні реклами в засобах масової інформації; Код КВЕД 73.20 Дослідження кон`юнктури ринку та виявлення громадської думки.

Судом встановлено, в період з 12.02.2018 по 02.03.2018 посадовими особами ГУ ДФС у Київській області на підставі направлень від 09.02.2018 №256 та №255 виданих ГУ ДФС у Київській області, згідно із пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.75.1 ст.75, п.77.1, п.77.4 ст.77, п.82.1 ст.82 ПК України, відповідно до плану-графіка проведення планових виїзних перевірок суб`єктів господарювання, на підставі наказу ГУ ДФС у Київській області від 26.01.2018 №168, проведена документальна планова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_3 податкового, валютного та іншого законодавства за період з період з 01.01.2015 по 31.12.2017.

В результаті проведення перевірки складено акт документальної планової виїзної перевірки від 12.03.2018 №187/10-36-13-09/ (далі - Акт перевірки) в якому зафіксовані наступні порушення:

1) пп. 2, пп. 8, пп. 9 п. 6 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування і фізичні особи, які проводять незалежну професійну діяльність, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 №481 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 01.10.2013 за №1686/24218 та п. 177.10 ст. 177 Податкового кодексу України (далі - ПК України), в частині невірного відображення отриманого від здійснення господарської із сумарним підсумком за місяць, квартал, рік, зокрема, кошти, що надійшли на поточний рахунок, касу платника податків та/або отриманого готівкою, суми фактично понесених інших витрат, безпосередньо пов`язаних з одержанням доходу, які не зазначені в графах 6 та 7 та сума чистого оподаткованого доходу, яка розраховується як різниця між сумою доходу за звітний період (графа 4) та сумою понесених витрат від провадження господарської або незалежної професійної діяльності (графи 6, 7, 8);

2) п. 167.1 ст. 167, п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 ПК України, в частині заниження суми чистого доходу за період з 01.01.2015 по 31.12.2017 на загальну суму 1329917,84 грн. без ПДВ та в частині завищення понесених витрат безпосередньо пов`язаних з отриманням доходу на загальну суму 275269,65 грн. без ПДВ, що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на суму 294604,65 грн.;

3) п. 16-1 підр. 10 розд. XX Перехідних положень ПК України, в частині заниження чистого оподаткованого доходу від здійснення підприємницької діяльності за період з 01.01.2015 по 31.12.2017 на суму 1603187,49 грн., що призвело до заниження військового збору від здійснення підприємницької діяльності на суму 24047,81 грн.;

4) п. 2 ч. 1 ст. 7, ст. 8, ч. 2 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», в частині заниження суми доходу на яку нараховується єдиний внесок з урахуванням максимальної величини на загальну суму 1003028,33 грн., в результаті чого занижено суму єдиного соціального внеску, що підлягає сплаті з отриманого чистого доходу на загальну суму 244636,00 грн.;

5) ст. З Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», в частині проведення розрахункових операцій без РРО всього на суму 202917,84 грн.;

6) п. 2.6 «Положення про порядок ведення касових операцій у національній валюті в Україні», затвердженого постановою Правління НБУ 15.12.2004 №637, в частині не оприбуткування (несвоєчасне/неповне) готівки в КОРО Книзі обліку доходів і витрат, які ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які проводять незалежну професійну діяльність, зареєстровану в Броварській ОДПІ в сумі 202917,84 грн.;

7) пп. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49 розд. II, п. 22.3 ст. 223 розділу VI ПК України, а саме: не подано до Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області Декларації акцизного податку за квітень-грудень 2017 року;

8) п. 25 Порядку №493, ст. 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» та, в свою чергу, проведено реалізацію товарів за період з 01.01.2015 по 31.12.2017 на загальну суму 671631,80 грн.;

9) пп. 16.1.2 п. 16-1 підр. 10 розд. XX Перехідних положень ПК України, об`єктом оподаткування збором є, зокрема, доходи у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних витрат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами, податкове зобов`язання по військовому збору визначене за результатами перевірки склало - 3911,09 грн.;

10) ст. 7, ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та відповідно до змін, внесених Законом від 04.07.2013 №406-VII, на виконання п. 4 Положення про Міністерство доходів і зборів України, затвердженого Указом Президента України від 18.03.2013 №141/2013 та враховуючи встановлені факти виплати заробітної плати (доходу), яка офіційно не зазначена в документах первинного обліку щодо нарахування та виплати заробітної плати працівникам, не утримано та не перераховано до бюджету держави єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Податкове зобов`язання по єдиному соціальному внеску, визначене за результатами перевірки склало 64213,72 грн.;

11) п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, п. 198.3, п. 198.4 ст. 198, п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 ПК України, в результаті чого завищено податковий кредит на загальну суму 3887,64 грн. та перевіркою повноти та правомірності визначення податкових зобов`язань за період з 01.01.2015 по 31.12.2017 встановлено їх фактичне заниження в розмірі 21358,00 грн., за результатами перевірки повноти нарахування податку на додану вартість за період з 01.01.2015 по 31.12.2017 встановлено його заниження на загальну суму 22465,51 грн.;

12) в порушення вимог пп. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49 розд. II, п. 51.1 ст. 51 розд. II ПК України, не подання податкових розрахунків про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку (1ДФ);

13) пп. 168.1.1. п. 168.1 ст. 168 ПК України та в зв`язку з виплатою заробітної плати, яка офіційно не зазначена в документах первинного обліку щодо нарахування та виплати заробітної плати працівникам, ведення яких передбачено вимогами ПК України, Кодексу законів про працю, Закону України «Про оплату праці», ФОП ОСОБА_3 не в повному обсязі утримано та перераховано до бюджету держави податок на доходи фізичних осіб, податкове зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб, визначене за результатами перевірки склало на загальну суму 45314,64 грн.

На підставі Акта перевірки відповідачем винесені наступні рішення:

- податкове повідомлення-рішення 28.03.2018 №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: ПДФО, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 368255,81 грн., з якої за податковим зобов`язанням - 294604,65 грн. та за штрафними санкціями - 73651,16 грн.;

- податкове повідомлення-рішення 28.03.2018 №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: військовий збір на загальну суму 30059,76 грн., з якої за податковим зобов`язанням - 24047,81 грн. та за штрафними санкціями - 6011,95 грн.;

- податкове повідомлення-рішення 28.03.2018 №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: військовий збір на загальну суму 4 888,86 грн., з якої за податковим зобов`язанням - 3911,09 грн. та за штрафними санкціями - 977,77 грн.;

- податкове повідомлення-рішення 28.03.2018 №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: ПДФО на загальну суму 56643,30 грн., з якої за податковим зобов`язанням - 45314,64 грн. та за штрафними санкціями - 11328,66 грн.;

- податкове повідомлення-рішення 28.03.2018 №, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за платежем: ПДФО, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку у вигляді з/п на загальну суму 6 120,00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення 28.03.2018 №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: ПДВ на загальну суму 28081,89 грн., з якої за податковим зобов`язанням - 22465,51 грн. та за штрафними санкціями - 5616,38 грн.;

- податкове повідомлення-рішення 28.03.2018 №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів на загальну суму 1,00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення 28.03.2018 №, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за платежем: штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів на загальну суму 1014589,20 грн.;

- вимога про сплату боргу (недоїмки) від 28.03.2018 №Ф-, якою вимагається сплата суми недоїмки зі сплати єдиного внеску в сумі 244636,00 грн.;

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нараховано єдиного внеску від 28.03.2018 №, згідно якого внаслідок донарахування єдиного внеску в сумі 244636,00 грн. застосовано штрафну санкцію в розмірі 45348,72 грн.;

- вимога про сплату боргу (недоїмки) від 28.03.2018 №0-, якою вимагається сплата суми недоїмки зі сплати єдиного внеску в сумі 64213,72 грн.;

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нараховано єдиного внеску від 28.03.2018 №, згідно якого внаслідок донарахування єдиного внеску в сумі 64213,72 грн. застосовано штрафну санкцію в розмірі 12341,04 грн.

Не погоджуючись з вищевказаними рішеннями, Позивач оскаржив їх в адміністративному порядку.

Рішенням ДФС України від 11.06.2018 №8292/9/99-99-11-02-01-14 податкові повідомлення-рішення від 28.03.2018 №, №, №, №, №, №, №, №, № залишено без змін, а скарги - без задоволення.

Позивач, не погодившись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями звернувся до суду з даним позовом, в якому просив суд визнати протиправними та скасувати їх.

Надаючи правову оцінку оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо встановлення під час перевірки порушення заниження суми доходу отриманого від надання в суборенду нерухомого майна суд зазначає наступне.

Як вбачається з акта перевірки, працівниками ГУ ДФС у Київській області 02.03.2018 здійснено виїзд за адресою: АДРЕСА_1 «Троєщина» та було встановлено, що ФОП ОСОБА_3 здійснює діяльність з реалізації алкогольних та безалкогольних напоїв по вул. Електротехнічна, 4-а в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Додатково за результатами обстеження та відповідно до документів, які знаходилися в куточку споживача кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а саме: договору суборенди нежилого приміщення від 02.12.2013, укладеного між ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_5 , акту прийому-передачі приміщення в суборенду від 02.12.2013, Виписки з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ФОП ОСОБА_5 , копії паспорту фізичної особи - платника податків ОСОБА_5 та довідки про взяття на облік платника податків ФОП ОСОБА_5 перевіряючими було встановлено наступне.

В частині приміщення (97,35 кв.м.) за вищезазначеною адресою в закладі громадського харчування «ІНФОРМАЦІЯ_1» загальною площею 194,7 кв.м. здійснює діяльність з приготування готових страв ФОП ОСОБА_5 та згідно договору суборенди нежитлового приміщення від 02.12.2013, укладеного з ФОП ОСОБА_3 , орендована площа складає 97,35 кв.м. Відповідно до пп. 6.1 п. 6 «Орендна плата та порядок розрахунків» договору оренди б/н від 02.12.2013 - орендна плата визначається як ціна за користування загальною площею приміщення (тобто 97,35 кв.м. приміщення) протягом одного календарного місяця. Орендна плата починає нараховуватися з дати підписання відповідного Акту приймання- передачі приміщення в суборенду. Даний акт було складено між ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_5 02.12.2013. Орендна плата сплачується в безготівковій формі або готівковими коштами не пізніше 20 числа поточного місяця. Підсумовуючи вищевикладене під час перевірки було встановлено факт отримання доходів ФОП ОСОБА_3 від надання в суборенду частини нежитлового приміщення закладу громадського харчування «ІНФОРМАЦІЯ_1». У зв`язку з цим податковий орган вважає, що ФОП ОСОБА_3 було занижено суму доходу отриманого від надання в суборенду нерухомого майна.

Суд з такими висновками контролюючого органу не погоджується з огляду на таке.

Згідно пп. 164.2.5 п. 164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід від надання майна в лізинг, оренду або суборенду (строкове володіння та/або користування), визначений у порядку, встановленому пунктом 170.1 статті 170 цього Кодексу.

Для визначення доходів і витрат платник податків повинен вести бухгалтерський облік на підставі первинних документів (п. 44.1 ПК України).

Як вбачається з Акта перевірки, позиція відповідача ґрунтується виключно на договорі суборенди нежитлового приміщення від 02.12.2013 та акті приймання-передачі приміщення в суборенду від 02.12.2013.

Верховний Суд України в постанові від 15.12.2015 у справі №21-4266а15 зазначив: договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ПК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав й обов`язків. Отже, договір свідчить лише про намір виконання дій (операцій) у майбутньому, а не про їх фактичне виконання.

Також, ВСУ наголосив: для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Тобто, господарська операція пов`язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків і руху його капіталу.

Отже, належним доказом отримання Позивачем доходу від надання в суборенду нерухомого майна повинні бути виключно первинні документи щодо руху активів.

Судом встановлено, що дійсно з 02.12.2013 частину приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: м. Київ, вул. Електротехнічна, 4-а, ринок «Троєщина» здає в суборенду ФОП ОСОБА_5

Проте, на даний час, доходу від здавання в суборенду частини приміщення, не отримала, оскільки ФОП ОСОБА_5 не здійснює оплату орендної плати та має заборгованість перед ФОП ОСОБА_3 , що підтверджується документами бухгалтерського обліку та листами ФОП ОСОБА_5 , згідно яких вона підтверджує, що дійсно протягом певного строку не сплачувала орендну плату, а тому визнає заборгованість та обіцяє її погасити.

Однак, вищенаведені документи первинного обліку Відповідачем не досліджувалися, що призвело до хибних висновків.

Щодо встановлення під час перевірки порушення заниження валового доходу внаслідок реалізації товару на більшу суму, ніж було задекларовано платником суд зазначає наступне.

Як вбачається з акта перевірки, позиція податкового органу ґрунтується на тому, що внаслідок різниці, яка виникла між сумою вартості товарів на яку його було придбано (2015 р., 2016 р., 2017 р.) та сумою реалізованої вартості товарів за 2015 р., 2016 р., 2017 р., вбачається залишок товару (який не відображений в бухгалтерському та податковому обліку). У зв`язку з чим, відповідач дійшов висновку, що такий залишок товару був реалізований Клієнтом по середній націнці 90%, а дохід від такого продажу товару не був відображений в бухгалтерському та податковому обліку, що, на думку, перевіряючого свідчить про заниження валового доходу протягом 2015-2017 років на загальну суму 202 917,84 грн. (за 2015 рік - на 32 753,25 грн., за 2016 рік - на 126 545,21 грн., за 2017 рік - на 43 619,38 грн.).

Суд з такими висновками контролюючого органу не погоджується з огляду на таке.

Податкова консультація Державної фіскальної служби України від 06.02.2018 №506/0/99-99-13-01-02-14/ІПК говорить, що відповідно п. 15.1 ст. 15 Кодексу платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок зі сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Обов`язки платника податків визначено ст. 16 Кодексу. Відповідно до п.п. 16.1.2 п. 16.1 ст. 16 Кодексу платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів.

Порядок оподаткування доходів фізичних осіб - підприємців визначено ст. 177 Кодексу. Згідно з п. 177.2 ст. 177 Кодексу об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця. Відповідно до п. 177.10 ст. 177 Кодексу фізичні особи - підприємці зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат.

Форма та Порядок ведення Книги обліку доходів і витрат затверджені наказом Міндоходів від 16.09.2013 №481. Порядком ведення Книги обліку доходів і витрат не передбачено ведення залишку товарних запасів фізичними особами - підприємцями на загальній системі оподаткування. Поняття «запаси» визначено Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку «Запаси», яке затверджено наказом Міністерства фінансів України від 20.10.1999 № 246 (зі змінами). При цьому п. 2 ст. 3 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996) передбачено, що бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Отже, дія Закону № 996 не поширюється на таку категорію суб`єктів господарювання як фізичні особи - підприємці.

Враховуючи викладене, нормами чинного законодавства обов`язок щодо ведення обліку товарних запасів фізичними особами - підприємцями на загальній системі оподаткування не передбачений.

Відтак, на підставі вищевикладеного вбачається, що висновки Відповідача про те, що Позивачем внаслідок різниці, яка виникла між сумою вартості товарів на яку його було придбано (2015 р., 2016 р., 2017 р.) та сумою реалізованої вартості товарів за 2015 р., 2016 р., 2017 р., вбачається залишок товару (який не відображений в бухгалтерському та податковому обліку). У зв`язку з чим, Відповідач дійшов висновку, що такий залишок товару був реалізований Клієнтом по середній націнці 90%, а дохід від такого продажу товару не був відображений в бухгалтерському та податковому обліку не підтверджуються /документально (оскільки введення залишків товару не передбачено законодавством України), а тому є необгрунтованим.

Щодо встановлення під час перевірки порушення завищення витрат, сплачених за спожиту електроенергію суд зазначає наступне.

Враховуючи, що в приміщенні за адресою: м. Київ, вул. Електротехнічна, 4-а , ринок «Троєщина», здійснюють діяльність одночасно як Позивач, так і ФОП ОСОБА_5 та враховуючи, що згідно договору суборенди нежитлового приміщення від 02.12.2013, ОСОБА_5 відшкодовує додатково до орендної плати вартість спожитих комунальних послуг у Приміщенні, податковий орган дійшов висновку, що Позивач завищила витрати по сплаті за спожиту електроенергію на 50% (оскільки 50% витрат, на думку інспектора, Позивачу повинен був відшкодовувати орендар). Це становить 275 269,65 грн. без ПДВ, в т.ч. за 2015 рік - на 82 657,80 грн. без ПДВ, за 2016 рік - на 94 772,40 грн. без ПДВ, за 2017 рік - на 97 839,45 грн. без ПДВ.

Суд з такими висновками контролюючого органу не погоджується з огляду на таке.

Згідно пп. 177.4.4 п. 177.4 ст. 177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Відповідно до пп. 177.4.5 п. 177.4 ст. 177 ПК України не включаються до складу витрат підприємця:

витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою-підприємцем;

витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації;

витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею;

документально не підтверджені витрати.

Тобто, витрати фізичної особи-підприємця повинні бути пов`язаними із провадженням ним господарської діяльності та документально підтверджуватися.

Виходячи з вище викладеного вбачається, що для підтвердження факту завищення/не завищення таких витрат дослідженню підлягають документи первинного бухгалтерського обліку, зокрема: рахунки Орендодавця про оплату сум за спожиту електроенергію, докази оплати всієї суми Позивачем, банківські виписки про оплату витрат, докази, що суборендар відшкодовував Позивачу витрати, сплачені за спожиту електроенергію.

Однак, як вбачається з акта перевірки, Відповідачем вище перелічені документи не досліджувались та інформація, наявна в таких документах, не порівнювалась.

Тобто, висновки Відповідача про завищення Позивачем витрат по сплаті за спожиту електроенергію є необгрунтованими.

Судом встановлено, що позивачем дійсно протягом 2015 - 2017 років здійснювалась оплата за спожиту електроенергію в кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою: м. Київ, вул. Електротехнічна, 4-а, ринок «Троєщина» на загальну суму 550539,30 грн. без ПДВ .

Вищезазначена оплата проводилась позивачем на підставі рахунків, виставлених орендодавцем (ТОВ «Ринок-1») на підставі договорів оренди.

В той же час, суборендар (ФОП ОСОБА_5 ) вищенаведені витрати Позивачу до даного часу не відшкодовувала, що підтверджується документами бухгалтерського обліку про існування кредиторської заборгованості з даного приводу та листом ФОП ОСОБА_5 , згідно якого вона підтверджує, що визнає заборгованість по витратам на оплату послуг за спожиту електроенергію та обіцяє її погасити.

Тобто, вищенаведені витрати в період 2015 -2017 років були понесені лише Позивачем, що і стало законною підставою для їх відображення в податкових деклараціях.

Таким чином, вбачається, що висновки Відповідача є необгрунтованими, оскільки зроблені лише на підставі договору суборенди та акта приймання-передачі приміщення, в той час, як дослідженню підлягали документи первинного обліку щодо руху активів.

Щодо встановлення під час перевірки порушення використання праці 8-ми найманих працівників без належного оформлення трудових відносин суд зазначає наступне.

Як вбачається з акта перевірки, Відповідач встановив, що ФОП ОСОБА_3 використовувала працю 8-ми громадян без належного оформлення трудових відносин, виплативши заробітну плату таким особам: ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 «в конвертах» в сумі 260739,00 грн. за фактично виконану роботу та без утримання і перерахування до бюджету податку з виплаченого доходу фізичним особам та військового збору і єдиного внеску.

За вищенаведені дії до Позивача, як податкового агента, застосовано відповідальність передбачену п. 119.2 ст. 119, ст. 127 ПК України, ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», згідно яких податковий агент зобов`язаний сплатити як податкове зобов`язання, так і суми штрафів.

Суд з такими висновками контролюючого органу не погоджується з огляду на таке.

Використовуючи працю найманих працівників, позивач, як роботодавець, в розумінні податкового законодавства України являється податковим агентом та зобов`язана на доходи таких працівників нараховувати, утримувати та сплачувати податок на доходи фізичних осіб та військовий збір (ст. 168 ПКУ), а також сплачувати єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування») та подавати до податкового органу звітність за формою 1-ДФ (Порядок заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 №4).

Однак, вищенаведені податкові обов`язки виникають у Позивача лише стосовно осіб, працю яких вона використовує у своїй діяльності.

Судом встановлено, що позивач протягом 2015 - 2017 років не перебувала у трудових відносинах, не використовувала працю та не виплачувала заробітну плату наступним особам: ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , що підтверджується нотаріально засвідченими поясненнями таких осіб та трудовими договорами, з яких вбачається, що дані особи працювали на роботодавця - ФОП ОСОБА_8 , а не на Позивача.

Вказані обставини підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , які повідомили суду, що працювали на ФОП ОСОБА_3 з 01.02.2018.

Також, в Акті перевірки зазначено, що Позивач використовувала працю вищенаведених осіб, оскільки вони на момент перевірки здійснювали фактичне обслуговування відвідувачів в закладі громадського харчування: «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою: м. Київ, вул. Електротехнічна, 4-а, ринок «Троєщина».

Крім цього, перевіряючим встановлено, що між ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ОСОБА_7 і ОСОБА_6 укладено трудові договори від 01.02.2018.

Таким чином, враховуючи, що перевірка проводилась в період з 12.02.2018 по 02.03.2018 вбачається, що вказані вище особи на момент проведення такої перевірки дійсно перебували у трудових відносинах із Позивачем, але в період, який не підлягав перевірці Відповідачем (перевірка стосується виключно періоду 01.01.2015 - 31.12.2017).

Отже, на підставі вищевикладеного вбачається, що висновки Відповідача про використання Позивачем праці осіб, які не були офіційно влаштованими, але здійснювали обслуговування відвідувачів в кафе під час перевірки, та виплату заробітної плати «в конвертах» у сумі 260739,00 грн. є необгрунтованими.

Отже, оскаржувані рішення ГУ ДФС у Київській області є протиправним та не відповідає вимогам чинного законодавства, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про необхідність його скасування.

Згідно ч.2 ст. 74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статей 9, 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом з тим, відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду доказів на підтвердження правомірності свого рішення.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 8810,00 грн., отже такі понесені витрати підлягають присудженню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Київській області.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 28.03.2018 № винесене Головним управлінням Державної фіскальної служби у Київській області.

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 28.03.2018 № винесене Головним управлінням Державної фіскальної служби у Київській області.

4. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення 28.03.2018 № винесене Головним управлінням Державної фіскальної служби у Київській області.

5. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення 28.03.2018 № винесене Головним управлінням Державної фіскальної служби у Київській області.

6. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення 28.03.2018 № винесене Головним управлінням Державної фіскальної служби у Київській області.

7. Визнати протиправним та скасувати податкове податкове повідомлення-рішення 28.03.2018 № винесене Головним управлінням Державної фіскальної служби у Київській області.

8. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення 28.03.2018 № винесене Головним управлінням Державної фіскальної служби у Київській області.

9. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення 28.03.2018 № винесене Головним управлінням Державної фіскальної служби у Київській області.

10. Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 28.03.2018 №Ф- винесену Головним управлінням Державної фіскальної служби у Київській області.

11. Визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 28.03.2018 № винесене Головним управлінням Державної фіскальної служби у Київській області.

12. Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 28.03.2018 №Ф- винесену Головним управлінням Державної фіскальної служби у Київській області.

13. Визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 28.03.2018 № винесене Головним управлінням Державної фіскальної служби у Київській області.

14. Стягнути сплачений судовий збір у розмірі 8810 (вісім тисяч вісімсот десять) грн. 00 коп. на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Державної фіскальної служби України у Київській області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Щавінський В.Р.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення - 27 травня 2019 р.