Справа № 826/12443/18
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2019-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

28 лютого 2019 року №826/12443/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шрамко Ю.Т., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» (далі також - позивач) до Головного управління ДФС у Київській області (далі також - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 22.02.2018 №.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.08.2018 відкрито провадження в адміністративній справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Позов мотивовано тим, що позивачем не було порушено строків сплати податкового зобов`язання, за що оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням на нього накладено штраф.

Відповідачем подано відзив на адміністративний позов, у якому Головного управління ДФС у Київській області заперечило проти позовних вимог, посилаючись на те, що позивач повинен був сплатити податок на нерухоме майно до 30.10.2017, а не включно з 30.10.2017.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Головним управлінням ДФС у Київській області було проведено камеральну електронну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності, сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки ПАТ «Укрпошта» за 2017 рік, за наслідком чого складено акт від 21.11.2017 №000078/10-36-50-01/21560045 (далі - Акт перевірки).

У Акті перевірки зафіксовано встановлене порушення термінів сплати узгодженого податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2017 рік, чим порушено вимоги п.57.1 ст.57, пп.266.10.1 «б» п.266.10 ст.266 Податкового кодексу України, а саме податкове зобов`язання у сумі 683,76 грн. з граничним терміном сплати 29.10.2017 фактично було сплачено 30.10.2017.

За наслідком розгляду поданих позивачем заперечень на Акт перевірки, ГУ ДФС у Київській області листом від 19.02.2018 №2901/10/10-36 вказані заперечення залишено без задоволення, висновки Акта перевірки - без змін.

На підставі Акта перевірки 22.02.2018 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 22.02.2018 №, яким ПАТ «Укрпошта» за затримку на один календарний день сплати грошового зобов`язання зобов`язано сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 68,38 грн.

Рішенням Державної фіскальної служби України від 26.04.2018 №14633/6/99-99-11-03-01-25 про результати розгляду скарги податкове повідомлення-рішення від 22.02.2018 № залишено без змін, а скаргу ПАТ «Укрпошта» - без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить із такого.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, врегульовано Податковим кодексом України (далі - ПК України, тут і надалі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п.36.1 ст.36 ПК України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Виконанням податкового обов`язку, згідно з п. 38.1 ст.38 ПК України, визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

При цьому, податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), що встановлено пп.14.1.156 п.14.1 ст.14 ПК України.

Статтею 266 ПК України визначено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та встановлено наступне.

Платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості (пп.266.1.1 п.266.1).

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (пп.266.6.1 п.266.6).

Платники податку - юридичні особи самостійно обчислюють суму податку станом на 1 січня звітного року і до 20 лютого цього ж року подають контролюючому органу за місцезнаходженням об`єкта/об`єктів оподаткування декларацію за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками поквартально (пп. 266.7.5 п.266.7).

За вимогами пп. 266.10.1 «б» п.266.10, податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується:

- юридичними особами - авансовими внесками щокварталу до 30 числа місяця, що наступає за звітним кварталом, які відображаються в річній податковій декларації".

З матеріалів справи судом встановлено, що позивачем податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за третій квартал 2017 року було сплачено 30.10.2017. При цьому, позивач вважає, що ним не було порушено строку сплати податкового зобов`язання, оскільки норма пп. 266.10.1 «б» п.266.10 ст.266 ПК України передбачає строк сплати включно з 30 числом місяця, що наступає за звітним кварталом.

З даного приводу суд зазначає наступне.

За вимогами п.31.1 ст.31 ПК України, строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

А згідно з п.31.2 ст.31 ПК України, строк сплати податку та збору обчислюється роками, кварталами, місяцями, декадами, тижнями, днями або вказівкою на подію, що повинна настати або відбутися.

Разом з тим, норми ПК України не містять конкретизації, чи вказівка на дату включає відповідну дату до загального строку, у т.ч. для сплати податкового зобов`язання, встановлюючи таким чином цю дату як граничну (граничний термін) для сплати податкового зобов`язання, чи навпаки - виключає таку із загального строку.

Згідно з частиною 6 статті 7 КАС України, у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно з частинами першою, другою статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Відповідно до частини першої статті 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Частина 2 цієї статті передбачає, що термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Статтею 253 Цивільного кодексу України встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Статтею 254 ЦК України встановлено, що строк, визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.

Згідно із частиною першою статті 3 Європейської конвенції про обчислення строків від 16.05.1972 року строки, обчислені у днях, тижнях, місяцях і роках починаються опівночі dies a quo і спливають опівночі dies ad quem.

За змістом статті 2 цієї Конвенції термін «dies a quo» означає день, з якого починається відлік строку, а термін «dies ad quem» означає день, у який цей строк спливає.

Відповідно до частини другої статті 4 Конвенції, якщо строк обчислено у місяцях або роках, день dies ad quem є днем останнього місяця чи останнього року, дата якого відповідає dies a quo, або у разі відсутності відповідної дати - останнім днем останнього місяця.

При цьому, як вбачається з роз`яснення Інституту української мови, наданого позивачу листом №307/672 від 29.12.2017, прийменник «до» в українській мові вживають для позначення кінцевої календарної дати чинності або виконання чого-небудь. Кінцева дата входить до визначеного часового терміну, вона є останнім днем чинності або виконання чого-небудь. Тому вживати після цієї дати прислівник «включно» зайве.

Системний аналіз наведених правових норм, положень Конвенції та граматичної конструкції норми пп. 266.10.1 «б» п.266.10 ст.266 ПК України дає підстави зробити висновок, що 30-те число місяця, що настає за звітним кварталом виконання податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є граничним днем для сплати податкового зобов`язання.

А відтак, виконання відповідного податкового зобов`язання 30 числа місяця, що наступає за звітним кварталом, є належним його виконанням.

Відповідно до п.126.1 ст.126 ПК України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Враховуючи те, що позивачем не допущено порушення строків сплати грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2017 звітний рік, застосування до нього оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням штрафної санкції на підставі п.126.1 ст.126 ПК України за затримку сплати вказаного податкового зобов`язання є безпідставним та необґрунтованим.

А тому податкове повідомлення-рішення від 22.02.2018 № підлягає визнанню протиправним та скасуванню, а позовні вимоги - задоволенню.

Позивач, в силу положень ч.1 ст.77 КАС України, довів суду належними доказами наявність обставин, що обґрунтовують його позовні вимоги.

Відповідач, всупереч вимог частини 2 статті 77 КАС України, не довів відповідність оскаржуваного рішення вимогам ч.3 ст.2 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За змістом статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

З огляду на те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 72-77, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області від 22.02.2018 №.

3. Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» (01001, м.Київ, вул.Хрещатик, 22, ) сплачений ним судовий збір у сумі 1 762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Київській області (03151, м.Київ, вул. Народного Ополчення, 5а, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.Т. Шрамко