Справа № 400/122/19
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2019-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2019 р.м.ОдесаСправа № 400/122/19
Головуючий в 1 інстанції: Птичкіна В.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Стас Л.В.

суддів Турецької І.О., Шеметенко Л.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування наказу від 20.11.2017 № 1061а/С в частині звільнення зі служби, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

18 січня 2019 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся з позовом до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування наказу від 20.11.2017 № 1061а/С в частині звільнення зі служби, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 - повернуто позивачу, на підставі п.9 ч.2 ст.169 КАС України, у випадку, що передбачений ч.2 ст. 123 КАС України, а саме: зв`язку з тим, що вказані особою підстави для поновлення строку звернення до суду є неповажними.

В апеляційній скарзі, представник ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2019 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що пропустив строк на оскарження наказу з поважних причин, зважаючи на те, що звертався до суду з позовною заявою про скасування наказу у вересні 2018 року, проте цій позов по справі № 1440/2139/18 був повернутий судом. При цьому, апелянт наголошує на тому, що питання дотримання строку у справі № 1440/2139/18 судом не досліджувалося, оскільки позов був повернутий з формальних підстав. На думку апелянта, оскільки він звернувся з даним позовом одразу після отримання копії ухвали суду від 08 жовтня 2018 року про повернення позову у справі № 1440/2139/18, причини пропуску строку є поважними.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач, ГУ НП в Миколаївській області, зазначає про те, що після звільнення позивача його було своєчасно повідомлено про звільнення, у зв`язку з чим вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та наполягає на тому, що позивачем пропущено місячний строк звернення до суду з даним позовом.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 згідно Наказу ГУ НП в Миколаївській області № 1 о/с від 07.11.2015 року призначений старшим інспектором Вознесенського відділу поліції миколаївської області, відповідно до п.п. 9, 12 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію».

Наказом Наказу ГУ НП в Миколаївській області № 301 о/с від 27.11.2017 року звільнено зі служби в поліції інспектора сектору реагування патрульної поліції Вознесенського відділу поліції Плацидіна І.Л. на підставі наказу ГУ НП в Миколаївській області № 1061 від 20.11.2017 року.

Саме цей наказ ГУ НП в Миколаївській області № 1061 від 20.11.2017 року є предметом позову в даній справі.

Вважаючи протиправним наказ про звільнення позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем у заяві про поновлення строку звернення до адміністративного суду не було наведено поважних причин пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом, а тому з урахуванням приписів п.9 ч. 2 ст. 169 КАС України суд повернув позовну заяву позивачу.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм процесуального права, колегія суддів виходить із такого.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Частиною 3 ст. 9 КАС України передбачено, що кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно ч. 2 ст. 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою у зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Разом цим, відповідно до приписів ч. 1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення .

Поважними за змістом вказаної норми визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

В контексті наведеної норми поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами справи певних процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Судом було встановлено, що у вересні 2018 року представником позивача до Миколаївського окружного адміністративного суду було подано адміністративний позов до ГУ НП в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування наказу від 20.11.2017 № 1061а/С, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2018 року у справі № 1440/2138/18 вказаний позов був повернутий судом на підставі п.1 ч. 4 ст. 169 КАС України у зв`язку з не усуненням недоліків позовної заяви, а саме: не надано доказів поважності пропуску строку звернення до суду.

Суд в ухвалі про повернення позовної заяви зазначив про те, що представником позивача у позовній заяві не було зазначено інформації стосовно дати ознайомлення позивача з оскаржуваним наказом та отримання трудової книжки. Також судом не було прийнято доводи представника позивача стосовно того, що про обставини звільнення позивачу стало відомо тільки після отримання представником відповіді на адвокатський запит.

Вказану ухвалу позивач в апеляційному порядку не оскаржив.

18 січня 2019 рок представник позивача повторно звернувся до суду з даною позовною заявою про визнання протиправним та скасування наказу від 20.11.2017 № 1061а/С в частині звільнення зі служби, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку, в якому зазначив про те, що з оскаржуваним наказом у встановленому порядку ознайомлений не був, та дізнався про нього лише 20 серпня 2018 року. При цьому представник позивача посилався на те, що позивач не отримав судових документів по справі № 1440/2139/18, а тому він змушений був неодноразово звертатися до Миколаївського окружного адміністративного суду із заявою про отримання повернутих матеріалів наручно, і які отримані представником лише 08 січня 2019 року.

В апеляційній скарзі представник позивача посилався на те, що він не мав можливості звернутися до суду із позовною заявою раніше, оскільки докази поважності пропуску строку звернення до суду були долучені до справи № 1440/2138/18.

Втім, навіть після отримання матеріалів повернутої позовної заяви по справі № 1440/2138/18 представник позивача не надав суду доказів поважності пропуску строку звернення до суду, окрім копій адвокатського запиту, відповіді ГУНП в Миколаївській області від 20.08.2018р. на запит, копії Наказу ГУНП в Миколаївській області № 1о/с від 07.11.2015р. та копії Наказу ГУНП в Миколаївській області № 1о/с від 27.11.2017р., які до речі вже були досліджені судом в справі № 1440/2139/18 в якості підстав для поновлення строку звернення до суду та судом було надано їм відповідну оцінку.

Так, за приписами ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

З огляду на приписи цієї статті та з урахуванням предмету спору, колегія суддів вважає, що строк звернення до суду повинен обчислюватися з моменту ознайомлення позивача з наказом про звільнення, який є предметом оскарження.

Матеріали справи не містили даних щодо дати ознайомлення позивача з оскаржуваним наказом № 1061а/С від 20.11.2017 року.

З метою з`ясування питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду та поважності причин пропуску такого строку, ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року було витребувано від відповідача додаткові докази у справі, та зобов`язано ГУ НП в Миколаївській області надати до апеляційного суду : копію наказу ГУ НП в Миколаївській області № 1061а/С від 20.11.2017 року щодо звільнення ОСОБА_1 ; докази ознайомлення ОСОБА_1 з оскаржуваним наказом ГУ НП в Миколаївській області № 1061а/С від 20.11.2017 року; докази отримання ОСОБА_1 оскаржуваного наказу ГУ НП в Миколаївській області № 1061а/С від 20.11.2017 року та трудової книжки.

На виконання ухвали суду ГУ НП в Миколаївській області надано витребувані докази, які судом апеляційної інстанції були ретельно досліджені та з яких вбачається, що з копією Наказу ГУ НП в Миколаївській області № 1061о/1 від 20.11.2017 року, пунктом 2 якого позивача, ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за п.6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», позивач ознайомлений 23.11.2017 року, про що свідчить його особистий підпис (а.с. 107).

Наведене спростовує доводи представника позивача, викладені як в позовній заяві так і в апеляційній скарзі щодо наявності поважних причин пропуску строку.

Колегія суддів вважає недоречними посилання представника на те, що позивач дізнався про звільнення зі служби Наказом № 301 о/с від 27.11.2017 року лише 20 серпня 2018 року, після отримання відповіді на адвокатський запит, оскільки предметом позову в даній справі є оскарження наказу ГУ НП в Миколаївській області № 1061а/С від 20.11.2017 року.

Стосовно доводів апеляційної скарги щодо не повернення судом першої інстанції сплаченого судового збору, колегія суддів зазначає, що таке порушення норм процесуального права не впливає на правильність висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для повернення позовної заяви у зв`язку з тим, що представник позивача не надав доказів поважності пропуску строку, та не є підставою для скасування правильного по суті судового рішення.

При цьому, колегія суддів вважає необхідним роз`яснити представнику позивача, що він не позбавлений права звернення із заявою про повернення сплаченого судового збору, у порядку передбаченому нормами ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Доводи апеляційної скарги щодо неприйняття судом першої інстанції в якості доказу сплати судового збору за подання адміністративного позову, платіжного доручення, яким судовий збір був сплачений за подання позову у справі № 1440/2139/18, також є помилковими, оскільки ані нормами КАС України, ані нормами Закону України «Про судовий збір», не передбачено подання доказів сплати судового збору, що був сплачений в іншій справі. Крім того, колегія суддів вважає необхідним зазначити про помилковість тверджень представника щодо неправомірного ігнорування судом заяви про повернення судового збору, сплаченого у справі № 1440/2139/18, оскільки про повернення саме цього збору необхідно звертатись до суду у рамках справи № 1440/2139/18.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для повернення позовної заяви ОСОБА_1 відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 123 КАС України, у зв`язку з тим, що вказані представником позивача підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду є неповажними.

Відповідно до ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм процесуального права при вирішенні питання про повернення позову, апеляційна скарга залишається без задоволення, а ухвала суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 312, 315, 316, 322, 325, 327-329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2019 року по справ за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування наказу від 20.11.2017 № 1061а/С в частині звільнення зі служби, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

.

Повний текст судового рішення складено 27.06.2019 року.

Головуючий суддя Стас Л.В.
Судді Шеметенко Л.П. Турецька І.О.