Справа № 140/231/19
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2019-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/4984/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Улицького В.З., Шавеля Р.М.,

за участю секретаря Мельничук Б.Б.

представника апелянта Тістечко Ю.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою Волинської митниці Державної фіскальної служби України на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 27 березня 2019 року (ухвалене головуючим суддею Калинюк Ж.В. о 16 год. 39 хв. у м. Луцьку, повний текст судового рішення складено 01 квітня 2019 року) у справі № 140/231/19 за адміністративним позовом Дочірнього підприємства «Арт-Гор Україна» до Волинської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 04.01.2019 № UA205110/2019/000015/2.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що 28.12.2018 декларантом позивача - Товариством з обмеженою відповідальністю «Західброксервіс» (надалі ТзОВ «Західброксервіс») для митного оформлення в режимі імпорту товару «Легковий автомобіль марки BMW, модель 525d, ідентифікаційний номер (номер кузова) НОМЕР_1 , загальна кількість місць включаючи місце водія - 5, призначений для використання по дорогах загального (перевезення пасажирів), тип двигуна потужність - 160 kW, тип кузову - седан, колісна формула - 4x2, колір - сірий, бувший у використанні, календарний рік виготовлення - 2014, дата введення в експлуатацію 06 листопада 2014 року» (далі - товар) було оформлено та подано відповідачу митну декларацію (далі - МД) № UA205100/2018/021786, в якій заявлена митна вартість товару 14500, 00 євро (що в еквіваленті становить 452693, 73 грн, як це вказано у графі 45 МД). Митна вартість визначена за основним методом за ціною договору (контракту). Однак відповідач не погодився із зазначеною митною вартістю та 04.01.2019 прийняв рішення № UA205110/2019/000015/2 про коригування митної вартості товарів. В результаті коригування митна вартість збільшилась та склала 23600 євро, що спричинило додаткову сплату ввізного мита та податку на додану вартість на загальну суму 78640, 08 грн.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 27.03.2019 адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Волинської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 04.01.2019 № UA205110/2019/000015/2.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не довів, що інформація про реальний стан транспортного засобу була передана для оцінки за допомогою програмного продукту Schwacke. При цьому суд не може залишити поза увагою і тієї обставини, що наданий акт огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 29.12.2018 № UA205100/2018/021786 (ініціатор старший державний інспектор Хомич Д.О.) не містить ні відомостей про посаду, прізвище, ініціали посадової особи митного органу, яка його проводила, її підпису, ні аналогічних відомостей про осіб, присутніх під час здійснення митного огляду, що лише підтверджує формальний підхід до проведення митного контролю посадовими особами митниці, невідповідність їх дій нормам митного законодавства.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що в рішенні про коригування митної вартості чітко скориговано митну вартість ввезеного позивачем товару з урахуванням VIN коду, ввезеного товару, який є унікальним серійним номером, що застосовується в автомобільній промисловості для індивідуального розпізнавання кожного механічного транспортного засобу та містить в собі інформацію щодо визначальних характеристик конкретного товару. Крім цього вказує, що подані позивачем документи у своїй сукупності не спростовували сумнів митниці у достовірності наданої інформації, що в свою чергу слугувало підставою для визначення митної вартості не за першим методом, а шляхом поетапного застосування митницею методів визначення митної вартості та прийняття рішення про коригування митної вартості товарів.

Представник апелянта в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та надав пояснення, просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Позивач в судове засідання на виклик суду не з`явився, явку свого представника не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений, що не перешкоджає розгляду справи в його відсутності згідно з ч. 2 ст. 313 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що 11.06.2018 між ДП «Арт-Гор Україна» (покупець) та ASANTECH SP. Z О.О. (продавець) укладено контракт № 31/18-AS (а.с. 26-36), за умовами якого продавець зобов`язується поставити покупцю, а покупець оплатити автомобілі легкові нові та бувші у використанні (далі - товар). Асортимент, кількість та ціни товару вказуються у інвойсах, які є невід`ємною частиною цього контракту (пункт 1.1.). Відповідно до пункту 3.1 контракту № 31/18-AS сторони погодили, що ціна кожної одиниці товару вказується в інвойсі, які складають невід`ємну частину цього контракту та формуються на умовах DAP згідно з правилами «Інкомтермс» за редакцією 2010 року. Розрахунки за поставлений товар здійснюються на умовах післяоплати протягом 180 календарних днів з моменту поставки (пункт 1 додаткової угоди від 10.09.2018 № 6 до контракту від 11.06.2018 № 31/18-AS).

З метою здійснення митного оформлення в режимі імпорту цього товару 28.12.2018 ТзОВ «Західброксервіс» - декларантом позивача - подано для митного оформлення в режимі імпорту митну декларацію № UA205100/2018/021786 (а.с. 16-17). Щодо товару за описом «Легковий автомобіль марки BMW, модель 525d, ідентифікаційний номер (номер кузова) НОМЕР_1 , загальна кількість місць включаючи місце водія - 5, призначений для використання по дорогах загального (перевезення пасажирів), тип двигуна потужність - 160 kW, тип кузову - седан, колісна формула - 4x2, колір - сірий, бувший у використанні, календарний рік виготовлення - 2014, дата введення в експлуатацію 06 листопада 2014 року» декларантом визначена митна вартість за основним методом у сумі 452915, 19 грн, що дорівнює 14500 євро. На підтвердження обґрунтованості заявленої в МД митної вартості товару та обраного методу її визначення декларант надав митному органу разом з декларацією такі документи: контракт від 11.06.2018 № 31/18-AS з додатковими угодами (а.с. 26-36); специфікацію від 10.12.2018 № 181210.2- AST/AGU (а.с.18); рахунок-фактуру від 10.12.2018 № 181210.2-AST/AGU (а.с.19); міжнародну товарно-транспортну накладну від 10.12.2018 б/н (а.с. 20); сертифікат з перевезення (походження) EUR.1 № PL/MF/AN 0175086 (а.с. 21-22); свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 06.11.2014 EJ№ НОМЕР_2 (а.с.23-25); декларацію країни відправлення від 11.12.2018 № 18PL301010Е1009821 (а.с.37); комунікат ІЕ599 (а.с.38), фото від 28.12.2018.

Як видно з витягу з Програмно-інформаційного комплексу (далі - ПІК) «Інспектор-2006» (а.с.60-61), за результатами аналізу поданої декларантом позивача до митного оформлення МД та долучених документів автоматизованою системою аналізу та управління ризиками (АСАУР) в автоматичному режимі було згенеровано ряд ризиків, зокрема, щодо перевірки поданих товаросупровідних та товаротранспортних документів; контролю правильності визначення митної вартості товарів; витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів; проведення митного огляду транспортного засобу; забезпечення ідентифікації товарів та/або транспортних засобів шляхом здійснення цифрової фотозйомки. За результатами опрацювання згенерованих профілів ризику відповідачем встановлено, що «Митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів. Обов`язкове направлення запиту до спеціалізованого підрозділу, а також звернення до підрозділу ДФС для визначення митної вартості за VIN-кодами: НОМЕР_1 , валюта EUR, вартість 23600 євро». Відтак, до Управління адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання Волинської митниці ДФС було направлено запит щодо визначення митної вартості транспортного засобу, що імпортувався позивачем.

За результатами опрацювання запиту та документів, поданих до митного оформлення декларантом позивача, митницею встановлено, що дані документи містять розбіжності, зокрема, відповідно до інвойсу від 10.12.2018 № 181210.2-AST/AGU продавцем товару є ASANTECH SP.Z.O.O.ul. Francuska 49/46 Warszawa PL 03-905, а покупцем «Арт-Гор Україна», а в технічному паспорті № НОМЕР_3 729151 вказано власників транспортного засобу: Kunze Medien AG Maria-Jozepha - Str. 6 80802 Munchen.

Зважаючи на це, декларанту надіслано електронне повідомлення про надання в десятиденний термін додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме: банківські платіжні документи, що підтверджують оплату за товар та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару; висновки про вартісні та якісні характеристики оцінюваного товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; страхові документи, інші документи, що містять відомості про вартість страхування (якщо здійснювалося страхування); транспортні (перевізні) документи, що містять відомості про вартість перевезення; інші додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару (а.с.62).

На вимогу відповідача 29.12.2018 позивач декларант подав такі документи: звіт про оцінку транспортного засобу від 02.01.2019 № 3/19 (а.с. 40-43), комунікат IE599 (а.с. 38) та довідку про транспортні витрати від 03.01.2019 (а.с. 44), вказавши, що інші підтверджуючі документи відсутні. Також повідомлено про відсутність банківських платіжних документів, що підтверджують оплату за товар, оскільки додатковою угодою від 10.09.2018 № 6 до контракту від 11.06.2018 № 31/18-AS розрахунки за товар здійснюються на умовах післяоплати протягом 180 календарних днів з моменту поставки (а.с. 39).

Однак відповідач 04.01.2019 прийняв рішення № UA205110/2019/000015/2 про коригування митної вартості товарів (а.с. 12-13), згідно з графою 30 якого ним визначено митну вартість товару «Легковий автомобіль марки BMW, модель 525d, ідентифікаційний номер (номер кузова) НОМЕР_1 …» за резервний методом у розмірі 23600 євро (замість 14500 євро, що була заявлена декларантом). У графі 33 вказаного рішення було зазначено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом. Під час опрацювання документів, поданих для підтвердження митної вартості товару, встановлено, що дані документи містять розбіжності (ті, про які вказано в повідомленні декларанту).

Також у рішенні вказано, що керуючись ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України (далі МК України) та у зв`язку із неподанням декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. 2 4 ст. 53 МК України, митниця може відмовити у визнанні заявленої декларантом митної вартості. За умови надання згідно зі статтею 53 МК України документів, витребуваних митницею, які містять достовірну, об`єктивну інформацію, яка підлягає обчисленню і підтверджує правильність обрання методу визначення митної вартості, митну вартість може бути визнано. У зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МК України) та методу 2б (ст. 60 МК України) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст. 62 МК України) та методу 2г (ст. 63 МК України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта, митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України на підставі наявної цінової інформації на рівні 23600 євро.

Коригування митної вартості слугувало підставою для видання картки відмови у прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA205110/2019/00011 (а.с. 10-11). У цій же картці відмови митний орган роз`яснив можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення після приведення рівня митної вартості товару у графах 12, 45 МД відповідно до рішення про коригування митної вартості від 04.01.2019 № UA205110/2019/000015/2.

22.12.2018 декларантом позивача подану МД №UA205100/2018/000281 (а.с.14-15), за якою імпортований автомобіль випущено у вільний обіг у зв`язку із сплатою митних платежів згідно з митною вартістю товару, визначеною декларантом, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х МК України.

Позивач, вважаючи протиправним рішенням Волинської митниці ДФС від 04.01.2019 № UA205110/2019/000015/2 про коригування митної вартості товарів звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Проаналізувавши матеріали справи та законодавчі положення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про помилкове застосування норм матеріального та процесуального права, неповного з`ясування обставин справи та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи з огляду на наступне.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до ст. 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (ч. 2 ст. 52 МК України).

Відповідно до ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначений у частині другій статті цієї статті.

Частиною 3 ст. 53 МК України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.

Згідно з ч. 4 ст. 54 МК України у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію).

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (ч. 6 ст. 54 МК України).

Статтями 57, 58 МК України встановлено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.

Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до ч. 8 ст. 57 МК України у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що під час здійснення митного оформлення товару обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому в розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд в постанові від 11.06.2019 в справі № 804/7761/15 ( № К/9901/4756/18 ).

Так у митній декларації позивачем самостійно заявлено митну вартість товару, визначену за першим методом визначення вартості товару - за ціною договору, в розмірі 14500 євро.

На підтвердження заявленої митної вартості транспортного засобу декларантом представлені наступні документи:

специфікацію № 181210.2 - AST/AGU від 10.12.2018;

фактуру № 181210.2 - AST/AGU від 10.12.2018;

міжнародну товарно транспортну накладну б/н від 10.12.2018;

сертифікат № EUR.1 № PL/MF/AN 0175086 від 11.12.2018;

свідоцтво про реєстрацію EJ 729151 від 06.11.2014;

контракт № 31/18 AS та 6 додаткових угод до нього;

копію митної декларації країни відправлення № 18PL301010E1009821 від 22.12.2018;

довідку підтвердження вивозу № ІЕ599.

Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару «Легковий автомобіль марки BMW, модель 525d, ідентифікаційний номер (номер кузова) НОМЕР_1 …» у розмірі 14500 євро та надання відповідачу необхідних документів для підтвердження заявленої митної вартості товару. При цьому позиція відповідача, як зазначив суд першої інстанції, полягає у тому, що подані до митного контролю та оформлення документи не містили усіх даних, необхідних для визначення митної вартості, у зв`язку із чим від декларанта витребовувалися додаткові документи та оскільки декларантом надано не усі документи для підтвердження заявленої митної вартості, тому митну вартість товару визначено відповідачем за резервним методом на підставі цінової інформації, наявної в митниці, на рівні 23600 євро.

Як слідує із рішення відповідача, він поставив під сумнів достовірність наданих декларантом документів у зв`язку із наявністю розбіжностей у відомостях рахунку-фактури (інвойсу) від 10.12.2018 № 181210.2-AST/AGU та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 в частині визначення продавця та власника транспортного засобу.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Так під час судового розгляду з`ясовано, що надані позивачем для митного оформлення документи, а саме специфікація № 181210.2 - AST/AGU від 10.12.2018, фактура № 181210.2 - AST/AGU від 10.12.2018, сертифікат № EUR.1 № PL/MF/AN 0175086 від 11.12.2018, свідоцтво про реєстрацію EJ 729151 від 06.11.2014 викладені на іноземній мові, що в повній мірі не дає можливості зрозуміти їх зміст, що перешкоджає встановленню дійсних обставин справи.

У зв`язку з цим 04.06.2019 направлено запит позивачу про необхідність надіслати на адресу Восьмого апеляційного адміністративного суду офіційний переклад на українську мову зазначених вище документів в термін до 18.06.2019.

Вказаний запит отримано позивачем 11.06.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з штрихкодовим ідентифікатором № 611. Однак позивачем у встановлений строк переклад на українську мову документів, що були надані для митного оформлення не надіслано, що в свою чергу перешкоджає встановленню дійсних обставин по справі, а саме не можливо встановити дані, для визначення митної вартості імпортованого товару «Легковий автомобіль марки BMW, модель 525d, ідентифікаційний номер (номер кузова) НОМЕР_1 …».

Відповідно до ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 КАС України.

Згідно з ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 5 ст. 77 КАС України встановлено, що якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів

Відтак, як вбачається з матеріалів справи, позивачем всупереч вимогам ст. 77 КАС України, не надано суду належних та допустимих доказів, котрі б підтвердили правильність визначення митної вартості імпортованого товару за ціною договору, а відповідач в свою чергу довів законність своїх дій.

З огляду на неможливість застосування основного методу визначення митної вартості товарів (причини вказані в рішенні про коригування митної вартості товарів) відповідачем обґрунтовано застосовано резервний метод, а тому колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки відповідач при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів діяв правомірно.

Відповідно до ст. 317 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було неправильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити і рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Волинської митниці Державної фіскальної служби України задовольнити.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 27 березня 2019 року у справі № 140/231/19 скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення, у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді В. З. Улицький
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 25 червня 2019 року