Справа № 804/2112/16
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2019-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2019 року Справа № 804/2112/16
15 квітня 2016 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом відкрито провадження в адміністративній справі № 804/2112/16.
Позивач оскаржив ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 червня 2016 року у справі № 804/2112/16 до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.
06 грудня 2016 року ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено, ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду скасовано, справу направлено для продовження розгляду.
13.01.2017 року адміністративна справа повернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана на розгляд судді Степаненко В.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.01.2017 року с. Степаненко В.В. прийняв до свого провадження адміністративну справу № 804/2112/16 та призначив справу до розгляду у судовому засіданні на 08.02.2017 року.
Відповідно до довідки Дніпропетровського окружного адміністративного суду, у зв`язку із закінченням повноважень судді Степаненко В.В. щодо здійснення ним правосуддя адміністративна справа знята з розгляду та передана для повторного автоматичного перерозподілу.
16 червня 2017 року відповідно до розпорядження Дніпропетровського окружного адміністративного суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 804/2112/16 та згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана на розгляд судді Кононенко О.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 червня 2017 року відкрито провадження у справі № 804/2112/16.
11 липня 2017 року постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.
22 вересня 2017 року позивач подав апеляційну скаргу на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.07.2017 року до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.
Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.01.2018 року апеляційну скаргу залишено без задоволення, постанову Дніпропетовського окружного адміністративного суду від 11 липня 2017 року по справі № 804/2112/16 залишено без змін.
03.03.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного суду з касаційною скаргою на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 січня 2018 року та постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 липня 2017 року у справі № 804/2112/16.
Постановою Верховного суду від 21 грудня 2018 року по справі № 804/2112/16, касаційну скаргу задоволено частково, постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 липня 2017 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2018 року скасовано та направлено справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
11.02.2019 року адміністративна справа повернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана на розгляд судді Горбалінському В.В.
18.02.2019 року Дніпропетровський окружним адміністративним судом прийнято до свого провадження адміністративну справу № 804/2112/16. Підготовче засідання призначено на 19 березня 2019 року за правилами загального позовного провадження. Відповідача було зобов`язано надати суду відзив на позовну заяву з урахуванням висновків Верховного Суду.
14.03.2019 року позивач подав до суду заяву про уточнення позовних вимог та просив розглянути справу без його участі по наявних в справі матеріалах.
19.03.2019 року засобами електронного зв`язку на адресу суду надійшов відзив від представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Відповідач вважає, що перерахування коштів на рахунок Позивача під час дії постанови Національного банку України про віднесення банку до категорії проблемних було здійснено з метою створення штучного зобов`язання Фонду гарантування на відшкодування коштів за рахунок держави.
Враховуючи викладене, правочин - договорів банківського вкладу від 25 лютого 2015 року є нікчемним в силу закону, оскільки вчинений в період, коли банк ПАТ «Дельта Банк» був віднесений до категорії проблемних, а отже визнання цього правочину недійсним у судовому порядку не вимагається.
Також відповідач вважає, що внаслідок нікчемності правочину, укладеного між Банком та Позивачем, відсутні підстави для включення ОСОБА_1 до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
В судове засідання 19.03.2019 року сторони не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Суд в судовому засіданні повернув без розгляду заяву про уточнення позовних вимог відповідно до ч. 3 ст. 47. Кодексу адміністративного судочинства України, зміна предмета або підстав позову при новому розгляді справи допускається в строки, встановлені частиною першою цієї статті, лише у випадку, якщо це необхідно для захисту прав позивача у зв`язку із зміною фактичних обставин справи. Позивач зазначив, що цією обставиною є те, що він на день подання позову не знав, що був відсутній правовий акт про порядок про виявлення нікчемних договорів. Суд зазначає, що вказана обставина не свідчить про зміну фактичних обставин справи тому суд вважає за необхідне відмовити в задоволені заяви від 14.03.2019 року про уточнення позовних вимог.
Підготовче провадження було закрито та призначено до розгляду по суті на 02.04.2019 року.
В наступне судове засідання 02.04.2019 року сторони не з`явились. Враховуючи заяву позивача про розгляд справи в судовому засіданні без його участі по наявних в справі матеріалах та відповідно до ч.1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства, суд вирішив, продовжити розгляд справи в порядку письмового провадження.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Згідно платіжного доручення в іноземній валюті для фізичної особи, яка не здійснює підприємницької діяльності №46470845 від 25.02.2015 року ОСОБА_2 перераховує на рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_4 кошти у розмірі 2500, 00 доларів США.
На підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно якого з 03.03.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію строком на 3 місяці та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк» - Кадирова Владислава Володимировича.
Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 08.04.2015 №71 внесено зміни до рішення від 02.03.2015 №51 та вказано, що тимчасову адміністрацію запроваджено строком на 6 місяців з 03.03.2015 по 02.09.2015.

У подальшому, рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 03.08.2015 №147 продовжено строки здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» до 02.10.2015.

Згідно наказу Уповноваженої особи від 29.05.2015 №408 створено Комісію з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ «Дельта Банк».

Наказом Уповноваженої особи від 16.09.2015 №813 «Щодо заходів, пов`язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів) за вкладними операціями» у зв`язку з виявленням комісією нікчемних правочинів відповідно до ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» приписано застосувати наслідки нікчемності договорів банківського вкладу (депозиту), що є нікчемними з підстав, визначених п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», у тому числі до договору від 25.02.2015 №009-03612-250215.

Як зазначає позивач, після його звернення до Банку, йому було повідомлено про нікчемність вказаного правочину, проте без визначення конкретної підстави нікчемності правочину, що передбачені ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Постановою Правління Національного банку України від 02.10.2015 №664 відкликано банківську ліцензію та вирішено ліквідувати ПАТ «Дельта Банк».

05.10.2015 згідно рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 181 від 02.10.2015 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Дельта Банк» та призначено Кадирова Владислава Володимировича уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» строком на 2 роки з 05.10.2015 по 04.10.2017 включно.

Вважаючи, що рішенням Відповідача безпідставно позбавлено Позивача права на отримання гарантованого державою відшкодування вкладу за згаданим договором, останній звернувся до суду із вказаним позовом.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач протиправно не включив позивача до переліку вкладників, які мають право на гарантоване державою відшкодування коштів за її банківським вкладом (депозитом) у ПАТ "Дельта Банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» №4452-VI установлено правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами. Цей Закон є спеціальним у регулюванні спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 2 Закону №4452-VI вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа-підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Згідно з ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Суд зазначає, що законодавство не передбачає обмежень для визнання особи вкладником банку у випадках перерахування коштів на її користь іншим клієнтом. Немає таких обмежень і в укладеному позивачем договорі банківського вкладу (депозиту).

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 2 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - це працівник Фонду, який від імені Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тис. гривень.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в межах граничного розміру такого відшкодування після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відповідно до вимог цього Закону і нормативно-правових актів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно з п. 6 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами (далі - Положення), затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 № 14 передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач уклав з ПАТ "Дельта Банк" договір банківського вкладу (депозиту) та на відповідних рахунках позивача розміщено грошові кошти згідно з зазначеним договором № 009-03612-250215 від 25 лютого 2015 року.

Укладення вказаного договору та зарахування коштів на рахунок позивача відбулось до початку віднесення ПАТ "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних та запровадження тимчасової адміністрації (02.03.2015).

Суд звертає увагу, що положення п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI не можуть бути застосованими до договору банківського вкладу (депозиту), укладеного між позивачем та ПАТ "Дельта Банк", оскільки на підставі цього договору у позивача не виникло переваг (пільг) стосовно інших кредиторів банку, а також умови цього договору не передбачають обов`язку банку перерахувати кошти або передати майно позивачу.

Отже, вклад розміщено на рахунку ПАТ "Дельта Банк" до запровадження тимчасової адміністрації, а тому позивач підпадає під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом на підставі ст. 26 Закону № 4452-VI. При цьому уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не наведено правових підстав для не включення позивача до переліку вкладників ПАТ "Дельта Банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, відповідно до Закону № 4452-VI.

Аналогічна правова позиція у подібних відносинах, висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 у справі № 802/351/16-а.

Суд зазначає, що позивач є особою, яка набула право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, і неподання інформації про позивача, як вкладника банку, до переліку протягом трьох днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії дає підстави для зобов`язання уповноваженої особи Фонду подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивача, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ "Дельта Банк" за рахунок Фонду.

Щодо наявності підстав для визнання протиправними та скасування Наказу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. щодо визнання нікчемності договору № 009-03612-250215 банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий» у доларах США від 25 лютого 2015 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1, 2, 10 ст. 38 Закону № 4452-VI Фонд (уповноважена особа Фонду) зобов`язаний забезпечити збереження активів і документації банку, зокрема, протягом дії тимчасової адміністрації забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених ч. 3 цієї статті.

За результатами перевірки, здійсненої відповідно до ст. 38 Закону № 4452-VI, виявляються правочини, які є нікчемними на підставі закону. При виявленні таких правочинів Фонд, його уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб чи банк не наділені повноваженнями визнавати або встановлювати правочини нікчемними.

Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення на підставі закону (ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України та ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI) незалежно від того, чи проведена передбачена ч. 2 ст. 38 цього ж Закону перевірка правочинів ПАТ "Дельта Банк" із затвердженням її результатів відповідною комісією. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом, який прийнято уповноваженою особою, що здійснює повноваження органу управління банку.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №819/353/16.

Оскільки наказ про нікчемність правочинів є внутрішнім документом банку, який приймається особою, що здійснює повноваження органу управління банку, він не створює жодних обов`язків для третіх осіб (у тому числі й вкладників банку), тому не може порушувати будь-які права таких осіб унаслідок прийняття цього наказу.

Відтак і права позивача в цій справі не можуть бути порушені внаслідок ухвалення внутрішнього документа банку, сфера застосування якого обмежується внутрішніми відносинами відповідного банку як юридичної особи.

Встановлена правова природа зазначено наказу (повідомлення про нікчемність) унеможливлює здійснення у судовому порядку (в тому числі в адміністративних, цивільних, господарських судах) вимог про визнання протиправними дій та рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо визнання нікчемним правочину за договором банківського вкладу (депозиту), укладеного між ПАТ "Дельта Банк" та позивачем, а тому провадження у цій частині адміністративної справи підлягає закриттю.

Аналогічна правова позиція у подібних відносинах, висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 у справі № 802/351/16-а.

Відповідно до ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства;

За вказаних обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови в задоволені в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування Наказу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича від 16.09.2015 року № 813 в частині визнання нікчемним Договору № 009-03612-250215 банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий» у доларах США від 25 лютого 2015 року, що укладені між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 77, 78, 241-246, 250, Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Відповідача 1: Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича (вул. Щорса, 36-б, м. Київ, 01133), Відповідач 2: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (вул. Січових Стрільців, 17, м.Київ, 02000) про визнання протиправними та скасування наказу задовольнити частково.

Зобов`язати Уповноважену особу Фонду на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича внести зміни до Загального реєстру вкладників (Переліку вкладників), які отримують кошти в межах гарантованої суми за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, у тому числі шляхом подання інформації до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зміни до Загального реєстру вкладників, які отримують кошти в межах гарантованої суми за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, з метою забезпечення виплати ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) коштів за Договором № 009-03612-250215 банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий» у доларах США, що укладений 25 лютого 2015 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 на суму 67145 гривень (еквівалент 2500 доларів США).

Закрити провадження у справі в частині визнання протиправними та скасування Наказу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича від 16.09.2015 року № 813 в частині визнання нікчемними Договору № 009-03612-250215 банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий» у доларах США від 25 лютого 2015 року, що укладені між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, проте, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В.В. Горбалінський