Справа № 826/13997/18
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Коротких А.Ю.,

Федотова І.В.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.04.2019 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві, в якому просив:

- визнати дії відповідача щодо відмови провести перерахування доплати за понад нормований стаж, у відповідності до положень Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» неправомірними;

- зобов`язати відповідача провести позивачу нарахування доплати за понад нормований стаж, у відповідності до положень Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.04.2019 позов задоволено повністю.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у проведенні перерахунку та виплаті пенсії, згідно заяви від 13.07.2018 № З-2756, відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі його заяви від 13.07.2018 № З-3756 та відповідно ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог, при цьому, посилаючись на порушення судом першої інстанції на норм матеріального права.

Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Так, у відповідності до положень ч. 1 ст. 308 КАС України, справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідно до протоколу від 22.03.1996, позивачу призначено пенсію за віком, категорія заявника - потерпілий від ЧК 2 кат., умови призначення - потерпілий від ЧК 2 кат., заявник - працює, зарахований стаж: список 1 - 6 днів; сп. 1 (лік. ЧК - 6 днів, загальний стаж (повний) 32 роки, 1 місяць, 29 днів.

У цьому розрахунку пенсії враховано: загальний відсоток пенсії від заробітку - 67%, загальний розмір пенсії від середнього заробітку, коеф. збільшення основного розміру пенсії - 7,04, загальний розмір пенсії з коеф., розмір пенсії з обмеженням, додаткова пенсія постраждалому внаслідок ЧК 2 кат.

З розрахунку обчислення стажу вбачається врахування періоду з 25.06.1986 по 26.06.1986 (сп.лікв. ЧК) - 6 днів.

У матеріалах справи відносно вищенаведеного наявна заява позивача від 02.04.1996 про призначення пенсії за віком, у якій зазначено, що заявнику відомо, що, згідно ст. 3 Закону про державні пенсії громадянин, який має право на різні пенсії, може одержувати лише одну пенсію за його вибором.

З розпорядження про перерахунок пенсії від 08.12.1997 № 1375 вбачається: норматив для розрахунку розміру пенсії - 55%, % збільшення за повні роки понад нормативного стажу - 12%, загалом - 67%.

Так, з розпорядження про перерахунок від 20.05.1998 № 144642 вбачається: вид пенсії - по інвалідності у розмірі відшкодування фактичного збитку; кількість місяців, які увійшли у розрахунок заробітку - 1 м.; вид перерахунку - перехід з виду на вид; заявник працює; причина інвалідності - захв. внаслідок аварії ЧАЕС; група - ІІІ; дата настання інвалідності - 07.04.1998. Зараховано стаж, крім іншого, 12 днів - список 1 (лікв. ав. ЧАЕС). Визначена, крім іншого, додаткова пенсія інв. 3 гр. внаслідок ЧК (ст. 49).

При цьому, додана копія заяви позивача від 11.05.1998, в якій позивач просив перерахувати пенсію за віком у зв`язку з отриманням інвалідності ЧАЕС.

21.04.1998, позивачу видано посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильної катастрофи (категорія 1), учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

З розпорядження від 13.05.2009 вбачається: вид пенсії - за віком; умови призначення - загальні; вид перерахунку - ч/з перехід з виду на вид; група інвалідності -3; загальний стаж: 45-5-10. Нарахована додаткова пенсія інв. 3 гр. внасл. ЧК (ст. 49); доплата за понаднормовий стаж - 20 років; призначення - з 15.04.2009.

При цьому, наявна заява позивача від 15.04.2009 про переведення з одного виду пенсії на інший «за віком» «ЧАЕС».

З розпорядження від 01.11.2009 про перерахунок вбачається, крім іншого: стаж загальний 45-5-10; стаж після 01.01.2004 - 5-3-0; доплата за понаднормовий стаж - 20 років; додаткова пенсія інв. 3 гр. внасл. ЧК (ст. 49).

У свою чергу, з розпорядження від 05.05.2011 вбачається: вид пенсії - за віком; умови призначення - загальні; вид перерахунку - масовий; група інвалідності - 3; ліквідатор аварії ЧК кат 1 (у 1986); доплата за понаднормовий стаж - за 20 років; додаткова пенсія інв. 3 гр. внасл. ЧК (ст. 49).

З розпорядження від 14.06.2011 вбачається; вид пенсії - по інвалідності в розмірі пенсії за віком; вид перерахунку: ч/з перехід з виду пенсії на вид; група -3; загальний стаж: 47-0-8; доплата за понаднормовий стаж - 22 роки; додаткова пенсія інв 3 грн. внасл ЧК (ст. 49).

При цьому, наявна заява від 27.04.2011 про перерахунок, перевід з одного виду на інший - на пенсію по інвалідності; вид пенсії - за віком; в розмірі за віком.

Також наявна заява від 27.04.2011 про переведення на пенсію за віком по матерілам пенсійної справи.

З розпорядження від 13.01.2012 вбачається: вид пенсії - по інвалідності в розмірі факт збитків.

При цьому, у матеріалах справи наявна заява позивача від 31.12.2011 про переведення позивача на пенсію інвалідів ЧАЕС.

З 17.01.2012 позивачу визначена 2 група інвалідності.

Згідно заяви від 25.11.2013, позивач просив перерахувати пенсію: вид пенсії - по інвалідності; перевести в списки не працюючих.

З розпорядження від 18.04.2018 вбачається: вид пенсії - за віком; умови призначення - загальні; вид перерахунку - ч/з перех. З виду на вид (СТ О/Р); доплата за понаднормовий стаж - за 22 роки; загальний - 47-0-8; додаткова пенсія інв. 2 групи внасл. ЧК ліквідатор (ст. 49).

З повідомлення Центрального ОУПФУ м. Києва слідує, що позивача проінформовано, що згідно з його заявою від 01.10.2017, з 01.10.2017 йому призначено пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Розмір пенсії з 01.10.2017 по 30.11.2017, з 01.12.2017 по 31.12.2017, з 01.01.2018 по 31.03.2018, з 01.04.2018 - 3727,41 грн. Стаж: 47-0-8. Відповідно до розпорядження від 18.04.2018 - вид пенсії - за віком; умови призначення - загальні; доплата за понаднормовий стаж - за 22 роки; додаткова пенсія інв. 2 грн. внасл. ЧК ліквідатор (ст. 49).

Згідно розпорядження від 18.04.2018 - перерахунок у зв`язку із зміною стажу; загальний стаж: 49-5-8 (31.10.2013); доплата за понаднормовий стаж - за 24 роки - 348,48 грн.; додаткова пенсія інв. 2 гр. внасл. ЧК ліквідатор (ст. 49).

При цьому, у заяві від 05.04.2018 до ЦОУПФУ в м. Києві позивач зазначив, що отримує пенсію по інвалідності в розмірі фактичних збитків.

У своїй заяві від 13.07.2018 позивач просив провести перерахунок та виплату його пенсії, відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із збільшенням її розміру (суми) на 1 % заробітку за кожний рік роботи понад встановлений мінімальний стаж роботи 20 років.

У відповіді від 27.07.2018 № 47697/02/3-3756 відповідач зазначив, що позивач з 01.10.2017 одержує пенсію за віком, згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у розмірі 3916,57 грн. Загальний стаж - 49 років 5 місяців 8 днів, або 593 місяці. Коефіцієнт стажу склав 0,49417. Для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за період з 01.01.1994 по 31.12.1998 та з 01.07.2000 по 31.03.2011, середній заробіток по Україні за 2016 - 3764,40 грн., індивідуальний коефіцієнт для обчислення - 1,71401, середньомісячний заробіток 6452,22 грн.

Крім того, зазначено, що основний розмір пенсії за віком становить 3388,49 грн. (6452,22 * 0,49417=3388,49), доплата за понаднормативний стаж (за 24 роки) - 348,48 грн., додаткова пенсія інваліду 2 групи внаслідок ЧК (ліквідатор) - 379,60 грн. Таким чином, 3388,49 + 348,48 + 379,60 = 3916,57 грн.

Водночас, звернута увага заявника, що для переходу на інший вид пенсії заявник має особисто, або через представника, звернутися до Печерського відділу обслуговування громадян та оформити бланкову заяву.

Позивач, не погоджуючись із зазначеними діями відповідача, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що позивач має право на застосування відносно нього приписів ч. 2 ст. 56 Закону № 796-XII, відповідно до його заяви від 13.07.2018, а тому, відмова відповідача щодо проведення позивачу нарахувань пенсії з урахуванням особливостей ч. 2 ст. 56 Закону № 796-XII, є неправомірною.

Зважаючи на вказане вище, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Слід зазначити, що спеціальним законом, який визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, є Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (надалі по тексту також - Закон № 796-XII).

Відповідно до положень ст. 1 Закону № 796-XII, даний Закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.

Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII, за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років; б) соціальні пенсії.

Згідно з ст. 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення», умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом Української РСР «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (Закон № 1788) або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Отже, особі, яка отримує пенсію, надано право обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, які встановлені загальним законом, яким є Закон № 1788, або спеціальним законом, яким є Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Так, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, умов проживання і трудової діяльності, соціального захисту потерпілого населення.

Статтею 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», передбачено пільги щодо обчислення стажу роботи (служби) осіб, які підпадають під його дію.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4 за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

09.07.2003 прийнято Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Варто зазначити, що для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, порядок обчислення стажу роботи має пільговий характер та визначений в ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що, у свою чергу визначає особливі умови пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції встановлено, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а відтак, на нього розповсюджується дія положень ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з огляду на що, враховуючи матеріали пенсійної справи, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 має право на застосування ч. 2 ст. 56 Закону № 796-XII відповідно до його заяви від 13.07.2018, чого не було враховано відповідачем.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що приймаючи рішення по відмові в проведенні перегляду призначеної пенсії з врахуванням пільг, наданих ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» орган Пенсійного Фонду України діяв неправомірно.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення, з урахуванням правової позиції, висловленої Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 02.02.2018 у справі № 560/675/17.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України, передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.04.2019 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді А.Ю. Коротких

І.В. Федотов