Справа № 804/4159/18
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2019-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

06 червня 2019 року м. Дніпросправа № 804/4159/18

Третій апеляційний адміністративний суд
у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),
суддів: Суховарова А.В., Головко О.В.,
за участю секретаря судового засідання Троянова А.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2018 року, суддя першої інстанції Юхно І. В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Дніпропетровський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Дніпропетровський обласний військовий комісаріат, в якому просив:

визнати протиправною відмову Міністерства оброни України у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності 3 групи, внаслідок поранення отриманого при виконанні обов`язків військової служби;

скасувати протокол № 31 від 23.03.2018 року засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум;

зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленою 3 групою інвалідності, що настала внаслідок виконання обов`язків військової служби у розмірі 232 500 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що має право на отримання одноразової грошової допомоги як військовослужбовець, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби. При цьому, обов`язок щодо призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби в країнах, де велись бойові дії, покладений саме на Міністерство оборони України, яке є правонаступником Збройних сил СРСР, у лавах якого проходив службу позивач.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2018 року позов задоволено. Визнано протиправною відмову Міністерства оборони України у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності 3 групи, внаслідок поранення отриманого при виконанні обов`язків військової служби. Скасовано протокол №31 від 23.03.2018 року засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової

допомоги та компенсаційних виплат в частині відмови у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності 3 групи, внаслідок поранення отриманого при виконанні обов`язків військової служби. Зобов`язано Міністерство оборони України нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням інвалідності 3 групи, що настала внаслідок виконання обов`язків військової служби у розмірі 240 000,00 грн. (двісті сорок тисяч нуль гривень нуль копійок).

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що витрати, пов`язані з виплатою позивачеві одноразової грошової допомоги, повинна нести Державна прикордонна служба України, а не Міністерство оборони України, оскільки позивач проходив строкову військову службу у прикордонних військах КДБ СРСР. Обов`язку Міністерства оборони виплачувати одноразову грошову допомогу колишнім військовослужбовцям не збройних сил, а військовослужбовцям інших військових формувань (прикордонних військ КДБ СРСР) жодним керівним документом не передбачено.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією підтверджено, що з 19 листопада 2014 року ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності, причина інвалідності загальне захворювання.

ОСОБА_1 у період з 26.11.1987 по 31.10.1989 проходив військову службу у лавах Збройних Сил, у тому числі в період з 28.10.1988 по 08.02.1989 в складі в/ч НОМЕР_1 брав участь у бойових діях в Афганістані.

Під час проходження військової служби у Демократичній Республіці Афганістан у лютому 1989 року при вибуху міни отримав контузію головного мозку.

За даними Висновку спеціаліста судово-медичного експерта:

«Виявлені у нього рубці в області обличчя та голови, які є наслідками загоєння вогнепальних поранень, спричинених від дії осколкових зарядів вогнепальної зброї.

Осколкові поранення в області обличчя та голови зазвичай супроводжуються контузією головного мозку.

Давність отриманих поранень може відповідати періоду проходження військової служби приймаючи участь у бойових діях, виконуючи інтернаціональний обов`язок в Демократичній республіці Афганістан в складі в/ч 9878 з 28.10.1988 року по 08.02.1989 року.» (а. с. 11-12)

Згідно з витягом із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії № 4046 від 21.09.2016 по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв: множинні вогнепальні осколкові поранення голови, обличчя (контузія) колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Дніпропетровського обласного МСЕК № 5 серії 12 ААА № 072627 від 12.12.2016 ОСОБА_1 з 01.12.2016 року встановлено ІІІ групу інвалідності, поранення, контузія, захворювання пов`язане з участю у бойових діях та перебуванням на території іншої держави.

11.07.2017 позивач звернувся до Дніпропетровського обласного військового комісаріату із заявою та усіма належними документами стосовно призначення йому та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням III групи інвалідності, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.

Листом від 01.08.2017 Дніпропетровським військовим комісаріатом відмовлено в направленні документів до Департаменту фінансів Міністерства оборони України для виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з неповним пакетом документів, та рекомендовано звернутись до районного військового комісаріату для надання допомоги щодо підготовки всіх необхідних документів.

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду у м.Дніпропетровськ від 07.12.2017 року по справі №199/7824/17 визнано протиправною бездіяльність Дніпропетровського обласного військового комісаріату, яка полягає в не поданні у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновку щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Зобов`язано Дніпропетровський обласний військовий комісаріат прийняти заяву ОСОБА_1 щодо виплати одноразової грошової допомоги та подати висновок та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерству Оборони України.

На виконання постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду у м.Дніпропетровськ від 07.12.2017 року третьою особою 14.02.2018 року було подано висновок за №7/10416/7 щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги рядовому у запасі ОСОБА_1 з відповідними доданими документами до відповідача. (а. с.35)

Згідно виписки з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 31 від 23 березня 2018 року позивачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги з тих підстав, що відповідно до пункту 17 Порядку № 975 Міністерство оборони України не здійснювало розрахунок під час звільнення позивача з Прикордонних військ КДБ СРСР, витрати, пов`язані з виплатою одноразової грошової допомоги особам, які проходили службу в Прикордонних військах мають здійснюватися Державною прикордонною службою України. (а. с. 18)

Правомірність рішення комісії Міністерства оборони України про відмову в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги передано на розгляд суду.

Відмова відповідача обґрунтована тим, що витрати, пов`язані з виплатою позивачеві одноразової грошової допомоги, повинна нести Державна прикордонна служба України, а не Міністерство оборони України, оскільки позивач проходив строкову військову службу у прикордонних військах колишнього СРСР.

За приписами пункту 17 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, особам, звільненим з військової служби, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється органом державної влади, який здійснював розрахунок під час звільнення з військової служби.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач з 26.11.1987 по 31.10.1989 проходив службу у військовій частині № НОМЕР_1 , що входила до переліку військових частин та підрозділів прикордонних військ КДБ СРСР.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до частини 1 та пункту 4 частини 2 статті 16 цього Закону (в редакції, що діяла на час встановлення позивачу інвалідності III групи) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

За приписами частини 9 статті 163 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. N 975 відповідно до п. 2 ст. 162 та п. 9 ст. 163 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» затверджено Порядок № 975.

Вказаний нормативний акт визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Відповідно до п. 12 Порядку № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Згідно п. 13 Порядку № 975 керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Отже, відповідно до наведених норм законодавства, що регулюють спірні правовідносини, розгляд заяви і доданих до неї документів, поданих військовослужбовцем для призначення і виплати одноразової грошової допомоги при інвалідності повинен закінчуватись прийняттям відповідного рішення (про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги). У даному випадку таке рішення відповідачем не приймалось, що свідчить про недотримання відповідачем встановленого законодавством порядку вирішення цього питання.

Разом з тим, визначення судом конкретного рішення, яке має бути прийняте суб`єктом владних повноважень за результатами розгляду заяви, за умови, що передбаченого законом рішення такий суб`єкт ще не приймав, є передчасним та не буде відповідати засадам і завданню адміністративного судочинства, яке полягає у здійсненні судового контролю правомірності тих рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які ним ухвалені, вчинені чи допущені.

За вказаних обставин належним способом захисту порушених прав позивача є покладення на Міністерство оборони України обов`язку розглянути заяву ОСОБА_1 та прийняти відповідне рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу.

Як встановлено судом Міністерство оборони України відмовило у виплаті позивачеві одноразової грошової допомоги з тих підстав, що витрати, пов`язані з виплатою позивачеві одноразової грошової допомоги, повинна нести Державна прикордонна служба України, а не Міністерство оборони України.

Законом СРСР від 12.10.1967 № 42 «Про загальний військовий обов`язок» у редакції, що діяла на момент проходження позивачем військової служби, визначено, що Прикордонні війська КДБ СРСР вважалися складовою частиною Збройних Сил СРСР.

Відповідно до постанови Верховної Ради України від 24.08.1991 № 1431-ХІІ «Про військові формування» підпорядковано всі військові формування, дислоковані на території республіки, Верховній Раді України. Утворено Міністерство оборони України. Уряд України приступив до створення Збройних сил України, республіканської гвардії та підрозділу охорони Верховної ради, Кабінету Міністрів України і Національного банку України.

Положеннями статті 4 Закону України «Про правонаступництво України» від 12.09.1991 № 1543-ХІІ встановлено, що органи державної влади і управління, органи прокуратури, суди та арбітражні суди, сформовані на підставі Конституції (основного Закону) Української РСР, діють в Україні до створення органів державної влади і управління, органів прокуратури, судів та арбітражних судів на підставі нової Конституції України.

Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 02..01.1992 № 3 «Питання Державного комітету у справах охорони державного кордону» установлено, що Державний комітет у справах охорони державного кордону України є правонаступником колишнього Управління військ західного прикордонного округу КДБ СРСР.

Відповідно до пункту 1 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 671, Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом міністрів України.

Міністерство оборони України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику з питань національної безпеки у воєнній сфері, сфері оборони і військового будівництва у мирний час та особливий період. Міністерство оборони України є органом військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили.

Оскільки позивач проходив службу саме у Збройних силах СРСР, які на той час були підпорядковані та знаходились на фінансовому утриманні Міністерства оборони СРСР, правонаступником якого в подальшому стало Міністерство оборони України, перебував на обліку в органах Міністерство оборони України, колегія суддів вважає, що обов`язком Міністерства оборони в даних правовідносинах є призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, які отримали інвалідність внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії в розмірі встановленому статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у своїх численних постановах, зокрема, від 26.09.2018 (справа №760/9113/17), від 18.10.2018 (справа №820/3353/16), від 02.11.2018 (справа №825/1558/18).

На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність доводів відповідача та відмови у виплаті позивачеві одноразової грошової допомоги з підстав того, що це не належить до повноважень Міністерства оборони України.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, про які зазначено вище, що призвело до неправильного вирішення справи в частині, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням інвалідності, що настала внаслідок виконання обов`язків військової служби із прийняттям в цій частині нової постанови про часткове задоволення позову, шляхом зобов`язання Міністерства оборони України повторно розглянути подані ОСОБА_1 документи щодо призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності, що настала внаслідок виконання обов`язків військової служби із прийняттям рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

В іншій частині рішення, доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 317, 321,322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2018 року скасувати в частині зобов`язання Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням інвалідності, що настала внаслідок виконання обов`язків військової служби із прийняттям в цій частині нової постанови.

Позовні вимоги у цій частині задовольнити часткового.

Зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути подані ОСОБА_1 документи щодо призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності, що настала внаслідок виконання обов`язків військової служби.

В решті рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з 06.06.2019 та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров

суддя О.В. Головко