Справа № 480/4747/18
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2019-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 р.Справа № 480/4747/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Перцової Т.С. , Жигилія С.П. ,

за участю секретаря судового засідання Струкової Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.02.2019, головуючий суддя І інстанції: С.О. Бондар, м. Суми, повний текст складено 13.02.19 по справі № 480/4747/18

за позовом ОСОБА_1

до Сумського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області

про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2018 року ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Сумського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання неправомірним та скасування рішення від 27.07.2018 щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах як працівнику, зайнятому повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1; зобов`язання повторно розглянути заяву від 27.06.2018 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах як працівнику, зайнятому повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1, зарахувавши при цьому до стажу роботи період роботи з 01.10.2007 по 25.04.2016 на підставі відповідних записів в трудовій книжці та довідок, наданих ВП "Шахта "Партизанська" ДП "Антрацит" як первинних документів, що підтверджують зайнятість на посадах, які дають право на пенсію на пільгових умовах по Списку № 1.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 13.02.2019 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано неправомірним та скасовано рішення Сумського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 27.07.2018 щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах.

Зобов`язано Сумське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Сумській області (40009, м. Суми, вул. С.Бандери, 43, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.06.2018 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить змінити оскаржуване рішення, задовольнивши позов ОСОБА_1 у повному обсязі.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що визначивши неправомірним рішення відповідача щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах, суд першої інстанції водночас фактично відсторонився від захисту порушених соціальних прав позивача і ухвалив таке рішення, яке залишило нерозглянутими важливі питання, саме заради вирішення яких позивач звернувся до адміністративного суду. Вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що суд у своєму рішенні не може посилатися на довідки, які завірені на непідконтрольній Україні території. Із посиланням на правову позицію, висловлену Верховним Судом у справі № 235/2357/17, апелянт стверджує, що суд має всі підстави використовувати як докази документи, отримані від підприємства, розташованого на окупованій території України, в їх сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами.

Скориставшись правом надання відзиву на апеляційну скаргу, представник Сумського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Сумській області просив суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги позивача, посилаючись на законність та обгрунтованіть оскаржуваного рішення.

У судове засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, відповідно до ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) , не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково з огляду на таке.

Суд першої інстанції встановив такі фактичні обставини справи, які не оспорюються учасниками справи.

ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою, місце проживання: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією довідки від 11.05.2018 № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с.13).

27.06.2018 позивач звернувся до Сумського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.

Листом від 03.08.2018 №18773/05-20 повідомлено заявника про те, що рішенням від 27.07.2018 відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії відповідно до ст. 114 Закону України від 09.07.2003 №1058-ІУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пільгових умовах як працівнику, зайнятому повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу 10 років (має 4 роки). Відмова вмоттивована тим, що до пільгового стажу не зараховані періоди роботи: - з 01.10.2007 по 19.12.2007 на посаді учня машиніста підземних установок на шахті "Партизанська"; - з 20.12.2007 по 14.06.2009 на посаді машиніста підземних установок на шахті "Партизанська"; - з 15.06.2009 по 03.09.2009 на посаді учня прохідника підземного на шахті "Партизанська"; - з 04.09.2009 по 31.12.2010 на посаді прохідника підземного на шахті "Партизанська", оскільки відсутні довідки про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії та первинні документи, на підставі яких вони видані (підприємство знаходиться на непідконтрольній території); з 01.05.2013 по 31.05.2013, з 01.10.2014 по 31.12.2014, з 01.03.2015 по 31.03.2015, з 01.06.2015 по 25.04.2016 на посаді прохідник підземний на шахті "Партизанська", оскільки відсутня відмітка в індивідуальній відомості про застраховану особу, що дана посада є пільговою. За наявного пільгового стажу право на пенсію заявник матиме при досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу 31 рік за умови звернення до управління (а.с.14).

18.10.2018 представник позивача звернувся до Сумського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області із заявою про надання письмових роз`яснень, на підставі якої норми Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" проводилось обчислення пенсії і підрахунок пільгового стажу по списку №1. Також просив зазначити, які періоди роботи в проміжок часу з 01.10.2007 по 25.04.2016 були враховані у пільговий стаж і які періоди не були враховані та з яких підстав (а.с.15).

Розглянувши вказану заяву, листом від 01.11.2018 №656/М Сумське об`єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області повідомило заявника про те, що до пільгового стажу не зараховані періоди роботи: з 01.10.2007 по 31.12.2010, з 01.05.2013 по 31.05.2013, з 01.10.2014 по 31.12.2014, з 01.03.2015 по 31.03.2015, з 01.06.2015 по 25.04.2016, оскільки відсутня пільгова довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії, а також відсутня інформація в індивідуальній відомості про застраховану особу, про пільгову роботу на підприємстві. Разом з тим, до пільгового стажу зараховані періоди роботи: з 01.01.2011 по 30.04.2013, з 01.06.2013 по 31.05.2015 на посаді машиніста підземних установок на шахті "Партизанська". Для можливого зарахування до пільгового стажу нарахованих періодів роботи заявнику треба надати пільгові довідки згідно з вимогами п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (а.с.16).

Не погодившись з вказаною відповіддю, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у трудовій книжці позивача є запис про його роботу за спірні періоди з повним робочим днем під землею, а також є запис про атестацію його робочого місця з посиланням на наказ №127-1 від 23.02.2009. Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо даних періодів роботи відповідачем суду не надано, а тому їх безпідставно не взято до уваги відповідачем.

Водночас суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для зобов`язання відповідача зарахувати до стажу роботи позивача період роботи з 01.10.2007 по 25.04.2016 на підставі відповідних записів в трудовій книжці та довідок, наданих ВП "Шахта "Партизанська" ДП "Антрацит" як первинних документів, що підтверджують зайнятість на посадах, які дають право на пенсію на пільгових умовах по Списку № 1, адже суд не може у своєму рішенні посилатися на довідки, які завірені терористичною організацією "Луганська народна республіка".

Колегія суддів звертає увагу на те, що рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог не оскаржується учасниками справи, від так у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для надання правової оцінки висновку суду про протиправність дій органу Пенсійного фонду в частині неврахування відомостей про трудовий стаж виходячи з даних, що наявні в трудовій книжці.

З висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог з підстав того, що довідки, видані на тимчасово окупованій території не можуть бути взяті до уваги, колегія суддів не погоджується та вважає, що до спірних правовідносин застосуванню підлягають так звані "Намібійські винятки" Міжнародного суду ООН: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

У 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН) у документі "Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії" зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але "у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів".

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах "Лоізіду проти Туречиини" (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), "Кіпр проти Туреччини" (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). "Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать". При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22.10.2018 у справі № 235/2357/17, що враховується судом апеляційної інстанції в силу приписів ст. 242 КАС України.

Отже суд першої інстанції критично ставиться до висновків суду першої інстанції та доводів відповідача про неможливість врахування наданих позивачем уточнюючих довідок.

Вказані документи, хоч і не можуть вважатися офіційними документами, але мають відомості, що повинні враховуватися у сукупності з іншими доказами (зокрема даними трудової книжки) під час призначення позивачу пенсії.

В контексті розгляду цієї справи колегія суддів зазначає, що неврахування наданих позивачем довідок, щодо яких відсутня можливість отримати їх іншим шляхом, призводить до порушення конституційного права позивача на отримання пенсії, а тому такі дії відповідача є протиправними.

Посилання відповідача у відповіді на звернення позивача про те, що підприємство, яке видало довідки, знаходиться на непідконтрольній території, як підставу неможливості підтвердження пільгового стажу, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки за вимогами чинного законодавства неможливість проведення перевірки не дає підстав для відмови у прийнятті заяви з документами, та зарахуванні стажу роботи при його підтвердженні записами у трудовій книжці та іншими документами. Врахування протилежного ставить позивача у таку ситуацію, коли він навіть теоретично не може захистити порушені права.

Висновки суду першої інстанції про те, що в окремих періодах позивач певний час проходив навчання, змінюючи спеціальність, і у трудовій книжці відсутні записи про його роботу під землею, у зв`язку з чим відсутні підстави для врахування цього періоду роботи під час призначення пенсія, колегія суддів вважає помилковими.

Як вбачається з наданих позивачем копії трудової книжки та довідок у період з 18.11.2007 по 09.12.2007 та з 15.06.2009 по 21.07.2009 проходив навчання на курсах по професії машиніст підземних установок та підземний прохідник. За вказаний період за ним зберігалася зарплата підземного робочого, всі пільги за професією. До того ж у вказані періоди навчання відбувалося повний робочий день під землею. За таких обставин, період навчання позивача, що проходив повний робочий день під землею з 18.11.2007 по 09.12.2007 та з 15.06.2009 по 21.07.2009, має враховуватися під час призначення пенсії як пільговий стаж.

Також колегія суддів критично ставиться до посилання відповідача про відсутність підстав для зарахування періоду роботи з 01.05.2013 по 31.05.2013, з 01.10.2014 по 31.12.2014, з 01.03.2015 по 31.03.2015, з 01.06.2015 по 25.04.2016, оскільки відсутня інформація в індивідуальній відомості про застраховану особу про пільгову роботу на підприємстві.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно із статтею 20 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Зі змісту статті 106 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до статті 14-1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" Пенсійний фонд та його територіальні органи зобов`язані: забезпечувати своєчасне внесення відомостей до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру; здійснювати контроль за достовірністю відомостей, поданих до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру.

З огляду на викладені вище положення Закону вбачається, що обов`язок щодо своєчасного та в повному обсязі нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску; ведення обліку виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігання таких відомості в порядку, передбаченому законодавством, покладено на платника єдиного внеску, в даному випадку на ВП "Шахта "Партизанська" ДП "Антрацит", де працював позивач, а контролюючі функції покладено на органи Пенсійного фонду України.

За змістом вищезазначених норм, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії не є підставою для позбавлення позивача права на призначення пенсії.

Відтак, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства (установи) по страховим внескам та відсутність інформації в індивідуальній відомості про застраховану особу про пільгову роботу на підприємстві не може бути підставою для незарахування до пільгового стажу спірного періоду при призначенні пенсії позивачу.

Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а.

Враховуючи встановлені обставини справи та зумовлене ними нормативне-правове регулювання спірних правовідносин, орган Пенсійного фонду України з урахуванням записів в трудовій книжці позивача та інших відомостей повинен взяти до уваги інформацію зазначену у таких довідках, аби у повному обсязі захистити права позивача, який звернувся до Управління за призначенням пенсії на пільгових умовах.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідачем неправомірно відмовлено позивачу у прийнятті документів та призначенні пенсії за віком на пільгових умовах як працівнику, зайнятому повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1.

У зв`язку з цим наявні підстави для зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву від 27.06.2018 про призначення пенсії, зарахувавши до стажу роботи період роботи з 01.10.2007 по 25.04.2016.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції повність або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Колегія суддів дійшла висновку про скасування постанови суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог з прийняттям нової про задоволення позову ОСОБА_1 в цій частині.

Згідно з ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи те, що позивачем сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги, що підтверджено квитанцією № 39731517 від 15.03.2019, вказані судові витрати мають бути відшкодовані за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.02.2019 по справі № 480/4747/18 скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання Сумського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.06.2018 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Зобов`язати Сумське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.06.2018 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах як працівнику, зайнятому повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1, зарахувавши до пільгового стажу роботи період роботи ОСОБА_1 на ВП "Шахта "Партизанська" ДП "Антрацит"з 01.10.2007 по 25.04.2016.

В іншій частині рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.02.2019 по справі № 480/4747/18 залишити без змін.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Сумського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області (40009, м. Суми, вул. С.Бандери, 43, код 40383837) судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1057 (одна тисяча п`ятдесят сім грн) 20 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)І.С. Чалий
Судді(підпис) (підпис) Т.С. Перцова С.П. Жигилій
Повний текст постанови складено 24.06.2019.