Справа № 620/1243/19
Суддя: Лобан Д.В.
Дата ухвалення: 2019-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2019 року Чернігів Справа № 620/1243/19

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Лобана Д.В.,

за участю секретаря - Вершняк Л.Л.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - Кулешової М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Чернігівської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення в частині,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Чернігівської міської ради, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 18.04.2019 № 161 Про демонтаж тимчасових об`єктів на території м. Чернігів в частині демонтажу тимчасових об`єктів за адресою: м. Чернігів, вул. 1-ша Кордівка, 8а (додаток п. 6-11), а саме: 1) металевий паркан, розміром 10x50 м; 2) дерев`яна альтанка, розміром 8x10 м; 3) дерев`яна альтанка розміром 3x3 м; 4) дерев`яна альтанка, розміром 3x3 м; 5) дерев`яна альтанка, розміром 3x3 м; 6) вбиральня, розміром 3x3 м.

Позов мотивовано тим, що оскільки житловий будинок позивача за адресою АДРЕСА_1 а з господарськими спорудами у відповідності до норм ЗК України відноситься до поняття «житлова забудова», територія якої не відноситься до об`єктів благоустрою, згідно законодавства чинного законодавства України, яким керувався виконавчий комітет Чернігівської міської ради, у зв`язку з цим рішення в частині демонтажу тимчасових об`єктів за адресою: м. Чернігів, вул. 1-ша Кордівка, 8а (додаток п. 6-11), а саме: 1) металевий паркан, розміром 10x50 м; 2) дерев`яна альтанка, розміром 8x10 м; 3) дерев`яна альтанка розміром 3x3 м; 4) дерев`яна альтанка, розміром 3x3 м; 5) дерев`яна альтанка, розміром 3x3 м; 6) вбиральня, розміром 3x3 м є безпідставним та підлягає скасуванню у цій частині.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 24.04.2019 у справі № КДМ/620/94/19 задоволено заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 про забезпечення позову, зупинено дію рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 18.04.2019 № 161 «Про демонтаж тимчасових об`єктів на території м. Чернігів» в частині демонтажу тимчасових об`єктів за адресою: вул. 1-ша Кордівка, 8а (додаток п. 6-11), а саме: 1) металевий паркан, розміром 10x50 м; 2) дерев`яна альтанка, розміром 8x10 м; 3) три дерев`яні альтанки, розміром 3x3 м; 4) вбиральня, розміром 3x3 м.

Ухвалою суду від 06.05.2019 у справі прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження під головуванням судді Лобана Д.В. у відкритому підготовчому засіданні на 04 червня 2018 року об 10:00 год. та встановлено відповідачу 15-ти денний термін, з дня отримання копії ухвали, для подання відзиву на позов.

Протягом встановленого ухвалою суду строку відповідачем подано відзив на позов, у якому він позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні та пояснив, що 12.08.2016 управлінням земельних ресурсів Чернігівської міської ради було повідомлено ОСОБА_1 про те, що на засіданні сесії міської ради 11.08.2016 питання передачі земельної ділянки в оренду строком до 11.08.2021 не набрало необхідної кількості голосів та було знято з розгляду. Питання надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою на земельну ділянку, суміжну з ділянкою по АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0,0491 га, для городництва (на умовах оренди) включалось до проекту рішення міської ради № 15/VII, але на засіданні сесії міської ради 26.01.2017 не набрало кількості голосів та було знято з розгляду. Натомість, орендарем ОСОБА_1 на земельній ділянці зведено альтанку, розміром 8x10м, три альтанки, розмірами 3x3м, та вбиральня, тобто з порушенням норм чинного законодавства, таким чином оскаржуване рішення є обґрунтованим та не підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 04.06.2019 без видалення до нарадчої кімнати відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про скасування заходів забезпечення позову, закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті на 18.06.2019.

Представником позивача до суду подана відповідь на відзив, у якій він заперечив проти доводів викладених у відзиві на позов, підтримав позицію викладену у позові та просив суд задовольнити позов.

Від відповідача до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких заперечно проти доводів та обставин, викладених у відповіді на відзив, позовні вимоги не визнано, підтримана думка про те, що у їх задоволенні необхідно відмовити.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити з підстав, викладених у позові та відповіді на відзив.

Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову з урахуванням обставин, викладених у відзиві на позов та заперечень на відповідь на відзив.

Заслухавши пояснення учасників справи, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив на нього, відповідь на відзив та заперечення на відповідь на відзив, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.

ОСОБА_1 є співвласником житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , що підтверджується інформаційною довідкою за № 118609166 від 27.03.2018, державним актом серії НОМЕР_2 , інформаційною довідкою № 53590540, та інформацією з Державного земельного кадастру від 22.04.2019.

Крім того, позивач є користувачем земельної ділянки 0,0491 га, кадастровий номер НОМЕР_3 .

Згідно рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради «Про демонтаж тимчасових об`єктів на території м. Чернігів» від 18.04.2019 за № 161, з додатком до нього, керуючись підпунктом 7 пункту «а» частини 1 ст. 30 Закону України «Про місцеві самоврядування в Україні», Закону України «Про благоустрій населених пунктів», рішенням Чернігівської міської ради від 24.05.2011 за № 143 «Про порядок користуванні об`єктами благоустрою у місті Чернігові (із змінами), виконавчий комітет міської ради, серед іншого, вирішив провести демонтаж тимчасових об`єктів за адресою: м. Чернігів АДРЕСА_2 . 1-ша Кордівка, 8а (додаток п. 6-11), а саме: 1) металевий паркан, розміром 10x50 м; 2) дерев`яна альтанка, розміром 8x10 м; 3) дерев`яна альтанка розміром 3x3 м; 4) дерев`яна альтанка, розміром 3x3 м; 5) дерев`яна альтанка, розміром 3x3 м; 6) вбиральня, розміром 3x3 м, згідно додатку до цього рішення - Перелік тимчасових об`єктів на території м. Чернігова.

Вважаючи рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради «Про демонтаж тимчасових об`єктів на території м. Чернігів» від 18.04.2019 за № 161 в частині демонтажу вищевказаних об`єктів протиправним та таким, що порушує його права та інтереси, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Відповідно до частин 1, 3 статті 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" правовий статус місцевого самоврядування в Україні визначається Конституцією України, цим та іншими законами, які не повинні суперечити положенням цього Закону.

Органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Конституційний Суд України у своєму рішенні у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини 2 статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини 14 статті 46, частин 1,10 статті 59 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) від 16 квітня 2009 року № 1-9/2009 зазначив, що гарантоване державою місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи і передбачає правову, організаційну та матеріально-фінансову самостійність, яка має певні конституційно-правові межі, встановлені, зокрема, приписами статей 19, 140, 143, 144, 146 Основного Закону України. З аналізу вказаних конституційних положень вбачається, що ці органи місцевого самоврядування, здійснюючи владу і самостійно вирішуючи питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції, та приймаючи рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підпунктом 7 пункту "а" частини 1 статті 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження: організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян.

Таким чином, повноваження щодо забезпечення контролю за благоустроєм населених пунктів відноситься до виключної компетенції виконавчого комітету.

На виконання наданих повноважень, з метою забезпечення контролю за станом благоустрою у місті, рішенням Виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 24 травня 2011 року № 143 затверджений Порядок користування об`єктами благоустрою у м. Чернігові. Рішенням Виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 12 березня 2019 року № 102 до Порядку внесені зміни, даний Порядок викладений у новій редакції.

Щодо тверджень позивача, що територія не відноситься до об`єктів благоустрою, суд зазначає наступне.

Згідно статті 1 Закону України "Про благоустрій населених пунктів", благоустрій населених пунктів - комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально - економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

Приписами пунктів 1, 2 частини 1 статті 10 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" передбачено, що до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить: затвердження місцевих програм та заходів з благоустрою населених пунктів; затвердження правил благоустрою територій населених пунктів

Статтею 13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що до об`єктів благоустрою населених пунктів належать: 1) території загального користування: а) парки (гідропарки, лугопарки, лісопарки, парки культури та відпочинку, парки - пам`ятки садово-паркового мистецтва, спортивні, дитячі, історичні, національні, меморіальні та інші), рекреаційні зони, сади, сквери та майданчики; б) пам`ятки культурної та історичної спадщини; в) майдани, площі, бульвари, проспекти; г) вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки; ґ) пляжі; д) кладовища; е) інші території загального користування; 2) прибудинкові території; 3) території будівель та споруд інженерного захисту територій; 4) території підприємств, установ, організацій та закріплені за ними території на умовах договору.

Пунктом 5 частини 1 статті 16 Закону України Про благоустрій населених пунктів передбачено, що на об`єктах благоустрою забороняється самовільно встановлювати об`єкти зовнішньої реклами, торговельні лотки, павільйони, кіоски, тощо.

Згідно частини 2 статті 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» громадяни у сфері благоустрою населених пунктів зобов`язані: дотримуватися правил благоустрою території населених пунктів; не порушувати права і законні інтереси інших суб`єктів благоустрою населених пунктів.

Пунктом 9 частини 1 статті 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що до елементів благоустрою належать малі архітектурні форми.

У відповідності до частини 2 статті 21 цього Закону до малих архітектурних форм належать альтанки.

У позовній заяві вказується про те, що у пояснювальній записці до спірного рішення зазначено, що альтанки належать до малих архітектурних форм згідно статті 26 Закону України Про благоустрій населених пунктів, однак у вказаній пояснювальній записці допущена описка (замість цифри 26 вірно 21), саме статтею 21 Закону України Про благоустрій населених пунктів визначено поняття елементів благоустрою.

Абзацом 12 частини 2 статті 21 вищевказаного Закону передбачається, що до малих архітектурних форм також належать і інші елементи благоустрою, визначені законодавством.

Згідно частини 3 статті 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до цього Закону за рішенням власника об`єкта благоустрою з дотриманням вимог законодавства, державних стандартів, норм і правил.

Порядком користування об`єктами благоустрою у м. Чернігові визначено, що до тимчасових об`єктів належать малі архітектурні форми.

Згідно п. 2.2 Порядку користування об`єктами благоустрою у м. Чернігові, контролюючим органом - комунальним підприємством Муніципальна варта Чернігівської міської ради здійснюється контроль за дотриманням Порядку, в т.ч. за утриманням та експлуатацією тимчасових об`єктів; здійснюється обстеження умов користування об`єктами благоустрою відповідно до укладених договорів, вживаються відповідні заходи до суб`єктів користування об`єктами благоустрою для усунення виявлених порушень; вносяться пропозиції виконавчому комітету Чернігівської міської ради щодо демонтажу самовільно розміщених тимчасових об`єктів, здійснюється демонтаж та зберігання тимчасових об`єктів.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.04.2019 інспектором-ревізором комунального підприємства «Муніципальна варта» Чернігівської міської ради Король Д.Ф. на земельній ділянці (строк дії договору оренди якої закінчився ще у 2016 році) біля житлового будинку 8а по вул. 1-ша Кордівка в м. Чернігові, виявлена одна дерев`яна альтанка, розміром 8x10 м, а також на суміжній земельній ділянці, біля житлового будинку АДРЕСА_3 а АДРЕСА_4 , виявлені три дерев`яні альтанки, розміром 3x3 м. та вбиральня. Обидві земельні ділянки поруч із земельною ділянкою, яка дійсно належить ОСОБА_1 на праві власності.

Оскільки нерухома житлова будівля на земельній ділянці по АДРЕСА_1 , а на земельній ділянці, де виявлені тимчасові об`єкти, нерухоме майно відсутнє, інспектором-ревізором КП Муніципальна варта ЧМР в актах виявлення тимчасових об`єктів зроблена прив`язка саме до житлового будинку АДРЕСА_3 , в зв`язку з чим у додатку до рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради № 161 від 18 квітня 2019 року зазначена адреса тимчасових об`єктів, що підлягають демонтажу: АДРЕСА_4 8а.

Однак, тимчасові об`єкти, що підлягають демонтажу, зведені ОСОБА_1 на земельній ділянці, право власності якої належить Чернігівській міській раді. Крім цього, ОСОБА_1 вказану земельну ділянку огородив металевим парканом.

Згідно з Інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_3 , площею 0,0491 га, на праві власності належить Чернігівській міській раді, цільове призначення земельної ділянки: для городництва, місце розташування: м АДРЕСА_4 8.

Згідно з Інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1 , площею 0,1 га, на праві власності належить ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), місце розташування: АДРЕСА_5 Чернігів АДРЕСА_6 вулиці АДРЕСА_1 а.

У відповідності до частини 1 статті 36 Земельного кодексу України громадянам або їх об`єднанням із земель державної або комунальної власності можуть надаватися в оренду земельні ділянки для городництва.

Рішенням Чернігівської міської ради від 15.05.2006 ОСОБА_1 передано в оренду строком 10 років земельну ділянку, площею 0,0491 га за вказаною адресою, для городництва.

05.07.2006 між Чернігівською міською радою та ОСОБА_1 укладений договір оренди земельної ділянки, загальною площею 0,0491 га.

Пунктом 18 договору визначено, що після припинення цього договору ОСОБА_3 ( ОСОБА_1 ) повертає Орендодавцю (Чернігівська міська рада) земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду. Крім цього, Сторони домовились, що договір втрачає чинність у разі його припинення або розірвання (п. 26 Договору). Однією з підстав припинення договору є закінчення строку, на який його було укладено (п. 27 договору). У разі припинення або розірвання цього договору Орендар має забезпечити виконання умов повернення земельної ділянки, визначених у пункті 18 цього договору.

Частиною 3 статті 36 Земельного кодексу України визначено, що на земельних ділянках, наданих для городництва, можуть бути зведені тимчасові споруди для зберігання інвентарю та захисту від непогоди. Після закінчення строку оренди зазначеної земельної ділянки побудовані тимчасові споруди підлягають знесенню власниками цих споруд за їх рахунок.

Щодо тверджень позивача про те, що він є користувачем земельної ділянки площею 0,0491 га, кадастровий номер НОМЕР_3 згідно вказаного вище договору оренди і вважає, що договір є поновленим у відповідності до частини 6 статті 33 Закону України Про оренду землі (автоматичне поновлення договору за принципом мовчазної згоди), суд зазначає наступне.

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (ст. 126 Земельного кодексу України).

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно статті 15 Закону про оренду землі істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

Пунктом 5 Договору оренди земельної ділянки від 05.07.2006, укладеного на підставі п. 273 рішення Чернігівської міської ради від 15.05.2006 (3 сесія 4 скликання), визначено, що договір укладено на 10 років.

Відповідно до п. 27 Договору підставою його припинення є закінчення строку, на який його було укладено.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони не укладали додаткових угод про поновлення зазначеного Договору оренди земельної ділянки, а тому термін його дії закінчився 6 липня 2016 року.

Частиною 6 статтею 33 Закону України Про оренду землі врегульовано пролонгацію договору на той самий строк і на тих самих умовах, що були передбачені договором.

При цьому, суть поновлення договору оренди згідно з цією частиною статті полягає у тому, що орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку оренди, а орендодавець, відповідно, не заперечує у поновленні договору, зокрема у зв`язку з належним виконанням договору оренди землі. У подальшому орендар має право звернутися із вимогою про визнання укладеною угоди про поновлення договору на тих самих умовах і на той самий строк.

Частина 8 статті 33 Закону України Про оренду землі передбачає, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку.

Додаткова угода між орендодавцем та орендарем не укладалась.

Як вбачається з матеріалів справи, питання передачі ОСОБА_1 земельної ділянки в оренду включалось до проекту рішення міської ради № 10/VІІ, але на засіданні сесії міської ради 11.08.2016 не набрало кількості голосів та було знято з розгляду.

Також встановлено, що 12.08.2016 управлінням земельних ресурсів Чернігівської міської ради було повідомлено ОСОБА_1 про те, що на засіданні сесії міської ради 11.08.2016 питання передачі земельної ділянки в оренду строком до 11.08.2021 року не набрало необхідної кількості голосів та було знято з розгляду.

Крім того, питання надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою на земельну ділянку, суміжну з ділянкою по АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0,0491 га, для городництва (на умовах оренди) включалось до проекту рішення міської ради № 10/VІІ, але на засіданні сесії міської ради 26.01.2017 не набрало кількості голосів та було знято з розгляду.

Зазначені дії сесії міської ради позивачем не оскаржувались, а їх правомірність не є предметом цієї справи.

Натомість, орендарем ( ОСОБА_1 ) на земельній ділянці зведено альтанку, розміром 8x10 м, три альтанки, розмірами 3x3 м та вбиральня.

Щодо тверджень позивача про те, що питання знесення об`єктів самовільного будівництва внормовано Цивільним кодексом України та Законом України Про регулювання містобудівної діяльності, яким обумовлено демонтаж виключно на підставі рішення суду за наслідками розгляду позовів відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 38 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності визначено, що у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень, вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будіівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

У статті 376 ЦК України законодавець дав визначення поняттю самочинне будівництво, відповідно до частини 1 статті житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або істотним порушенням будівельних норм і правил.

Отже, самочинним будівництвом є виключно об`єкти нерухомого майна.

Відповідно до норм статей 181, 182 ЦК України, до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Режим нерухомої речі може бути поширений законом на повітряні та морські судна, судна внутрішнього плавання, космічні об`єкти, а також інші речі, права, на які підлягають державній реєстрації. Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Частина 1 статті 5 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень визначає об`єкти нерухомого майна, щодо якого проводиться державна реєстрація прав, це: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Разом із тим, у відповідності до частини 4 статті 5 вказаного Закону не підлягають державній реєстрації речові права та їх обтяження та не належать до об`єктів нерухомості корисні копалини, рослини, малі архітектурні форми, тимчасові, некапітальні споруди, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких можливе без їх знецінення та зміни призначення, а також окремо споруди, що є приналежністю головної речі, або складовою частиною речі, зокрема, на магістральні та промислові трубопроводи (у тому числі газорозподільні мережі), автомобільні дороги, електричні мережі, магістральні теплові мережі, мережі зв`язку, залізничні колії.

Враховуючи вказані норми матеріального права, вимоги ст. 38 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності не поширюється на спірні відносини.

Крім цього, земельна ділянка за вищевказаною адресою межує з Центральним парком культури та відпочинку міста, що є зоною для забезпечення задоволення культурних потреб різних груп населення, розвитку художньої та технічної творчості, відродженню розвитку національної культури.

З пояснень представника відповідача підтверджується, що у міському бюджеті міста Чернігова на 2019 рік рішенням Чернігівської міської ради від 29.11.2018 № 36/VІІ- 33 «Про міський бюджет на 2019 рік» були передбачені кошти на будівництво спортивно - оздоровчої зони на території Центрального парку культури та відпочинку.

Рішенням Чернігівської міської ради від 20 грудня 2018 № 37/VІІ- 18 «Про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічних документацій із землеустрою юридичним та фізичним особам» Управлінню житлово-комунального господарства Чернігівської міської ради надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 180 га, в районі вулиць АДРЕСА_7 , Шевченка та вздовж річки Десна (за виключенням земельних ділянок на яких розміщені існуючі об`єкти житлової та громадської забудови), для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови (для організації відпочинку та оздоровлення населення, благоустрою території, утримання та рекреаційного використання зелених насаджень) з подальшою передачею земельної ділянки в постійне користування. Без права житлової забудови.

Зазначена земельна ділянка, на яку управлінню ЖКГ Чернігівської міської ради надано дозвіл на розробку проекту землеустрою включає і ділянку, на якій розміщені тимчасові об`єкти заявника, що підтверджується листом управління земельних ресурсів міської ради від 10.05.2019.

Суд звертає увагу на те, що у судовому засіданні 04.06.2019 представником позивача ОСОБА_2 повідомлено, що нею був поданий відповідний запит на спростування вищезазначеної інформації до управління житлово комунального господарства Чернігівської міської ради, але у судовому засіданні 18.06.2019 відповідь на цей запит надав представник відповідача.

Зазначена відповідь (а.с. 175) підтверджує доводи відповідача.

На запитання суду щодо причин ненадання цього доказу ОСОБА_2 лише пояснила, що із його змістом не погоджується та буде оскаржувати.

Однак на даний час суд приймає рішення на підставі наявних у нього та не скасованих у встановленому законом порядку доказів.

Відповідно до 6.3 Порядку користування об`єктами благоустрою у м. Чернігові, саме виконавчий комітет у своєму рішенні встановлює власнику (законному користувачу), якщо він відомий, строк для добровільного демонтажу тимчасового об`єкта.

Такий самий строк (7 днів) виконавчим комітетом Чернігівської міської ради було встановлено не лише позивачу, але й іншим власникам тимчасових об`єктів, які зазначені у додатку до оскаржуваного рішення, а тому безпідставним є твердження позивача щодо упередженості до нього відповідача в частині добровільного строку для демонтажу тимчасових об`єктів.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 7 листопада 2018 року у справі № 488/6211/14-ц суд посилається на рішення від 27 листопада 2007 року у справі «Гамер проти Бельгії» (Hamer v. Belgium, заява № 21861/03) щодо зобов`язання заявниці знести заміський будинок, побудований у лісовій зоні, до якої застосовувалась заборона на будівництво, яким встановлено:

Втручання у право заявниці на мирне володіння майном, яке стало результатом знесення її будинку за рішенням органів влади, було передбачене законом і переслідувало мету контролю за використанням земельної ділянки відповідно до загальних інтересів шляхом приведення її у відповідність до плану землекористування, який визначав лісову зону, в якій будівництво не дозволялося (§ 77).

Стосовно пропорційності втручання, то питання захисту навколишнього середовища зумовлюють постійний і стійкий інтерес громадськості, а отже, і органів державної влади. Економічні імперативи та навіть деякі основні права, включаючи право власності, не повинні превалювати над екологічними міркуваннями, особливо якщо держава має законодавство з цього питання (§ 79). Тому обмеження права власності були допустимими за умови, що між індивідуальними та колективними інтересами встановлений розумний баланс (§ 80).

Власники заміського будинку могли мирно та безперервно користуватися ним протягом тридцяти семи років. Офіційні документи, сплачені податки та виконані будівельні роботи свідчили про те, що органи влади знали або повинні були знати про існування цього будинку протягом тривалого часу. А після того, як порушення було встановлене, сплинули ще п`ять років, перш ніж були пред`явлені звинувачення. Тим самим органи влади допомагали закріпити ситуацію, яка могла лише завдати шкоди охороні лісової території, на захисті якої стояв закон. Однак у національному законодавстві не було жодного припису про узаконення будівлі, побудованої у лісовій зоні. Окрім як шляхом приведення місця забудови до його первинного стану, ніякий інший спосіб захисту не був належним з огляду на беззаперечне втручання у цілісність лісової зони, в якій не дозволялась жодна забудівля (§ 83-86). З урахуванням цих підстав ЄСПЛ визнав втручання у право власності заявниці пропорційним (§ 88).

Заволодіння приватними особами такими ділянками всупереч чинному законодавству, без належного дозволу уповноваженого на те органу може зумовлювати конфлікт між гарантованим статтею 1 Першого протоколу до Конвенції правом цих осіб мирно володіти майном і правами інших осіб та всього суспільства на безпечне довкілля.

У відвічності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенство права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи те, що позивачем не було доведено факту протиправності рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 18.04.2019 № 161 Про демонтаж тимчасових об`єктів на території м. Чернігів в частині демонтажу тимчасових об`єктів за адресою: м. Чернігів АДРЕСА_2 . 1-ша Кордівка, 8а (додаток п. 6-11), а саме: 1) металевий паркан, розміром 10x50 м; 2) дерев`яна альтанка, розміром 8x10 м; 3) дерев`яна альтанка розміром 3x3 м; 4) дерев`яна альтанка, розміром 3x3 м; 5) дерев`яна альтанка, розміром 3x3 м; 6) вбиральня, розміром 3x3 м, тому оскаржуване рішення у вказаній частині є правомірними та не підлягає скасуванню, а позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 КАС України, суд враховує те, що при відмові позивачу у задоволенні позову понесені ним судові витрати по сплаті судового збору за подання позову відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Чернігівської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення в частині - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 ).

Відповідач: Виконавчий комітет Чернігівської міської ради (вул. Магістратська, буд. 7, м. Чернігів, 14000, ).

Повне судове рішення складено 26 червня 2019 року.

Суддя Д.В. Лобан