Справа № 826/8025/18
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2019-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

24 червня 2019 року № 826/8025/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю секретаря судового засідання Легейди Я.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомУправління екології та природних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)
доПрАТ «Київський маргариновий завод»
третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет споруДержавна екологічна інспекція у м. Києві
про застосування заходів реагування у виді анулювання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами
представники сторін:позивача - Корольова Н.В., відповідача - Суплік М.В., третьої особи - Ружицька І.С., Дацька Я.О.,

ВСТАНОВИВ:

23.05.2018 Управління екології та природних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до ПрАТ «Київський маргариновий завод» (далі - відповідач), в якому просить суд анулювати виданий ПрАТ «Київський маргариновий завод» дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами № -10067 від 27.02.2014, терміном дії до 27.02.2019, за адресою: м. Київ, просп. Науки, 3, .

В якості підстав позову позивач посилається на порушення відповідачем екологічних норм під час здійснення своєї діяльності та невиконання припису № 05/179п від 22.09.2017, у зв`язку з чим у позивача виникла необхідність застосувати заходи реагування у вигляді анулювання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами. Зокрема, позивач зазначає, що Департаментом міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) було видано позивачу дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами № -10067 від 27.02.2014, терміном дії до 27.02.2019, за адресою: АДРЕСА_1; відповідно до зазначеного дозволу дозволені обсяги викидів визначені на підставі прямих вимірювань забруднюючих речовин в організованих викидах стаціонарних джерел метрологічно атестованими методиками; контроль за граничнодопустимими викидами забруднюючих речовин здійснюється за допомогою вимірювань вмісту забруднюючих речовин в організованих викидах стаціонарних джерел, проводиться відбір проб організованих викидів стаціонарних джерел та визначаються обсяги викидів забруднюючих речовин; Державною екологічною інспекцією у м. Києві у період з 29.06.2017 по 07.07.2017 було проведено позапланову перевірку позивача на предмет дотримання вимог природоохоронного законодавства; під час перевірки здійснювалось порівняння викидів забруднюючих речовин котлами, що зазначені в Технічних звітах по режимно-налагоджувальним та еколого-теплотехнічним випробуванням котлів, затвердженим Територіальним управлінням у м. Києві Держенергоефективності України № 80 від 17.07.2014, № 169 від 09.05.2015, № 211 від 27.12.2016 та в дозволі; за результатами порівняння встановлено, що в порушення п. 3 умов дозволу позивач здійснює викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря котлами ДКВр-6,5-13, ДЕ-10-14, ДЕ-10-24 (джерело № 1), GEKA-NUK-HP 300 (джерело № 2) з перевищенням дозволених обсягів забруднюючих речовин, а саме оксиду вуглецю та азоту діоксину, що є наднормативними; також під час перевірки встановлено, що на підприємстві на джерелі № 61 встановлено ГОУ, а саме пилоосаджувальну камеру, відповідно до ст. 11 Закону України «По охорону атмосферного повітря» у разі зміни параметрів джерел викидів, їх кількості, кількісного та якісного складу забруднюючих речовин, заходів із зниження їх кількості до зазначених дозволів вносяться зміни; проте, позивачем відповідні зміни до дозволу внесено не було, чим порушено умову 2.1.7.1 зазначеного дозволу; також перевіркою встановлено, що у дозволі не зазначено джерело утворення, а саме котел ДЕ-10-24 від джерела № 1, що також є порушенням ст. 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря»; Державною екологічною інспекцією у м. Києві видано припис позивачу № 05/123п від 07.07.2017; Державною екологічною інспекцією у м. Києві у період з 19.09.2017 по 22.09.2017 здійснено позапланову перевірку стану виконання припису № 05/123п від 07.07.2017 та встановлено, що його вимоги не виконано; тому, позивачу було видано ще один припис - 05/179п від 22.09.2017; Державною екологічною інспекцією у м. Києві у період з 10.01.2018 по 16.01.2018 здійснено позапланову перевірку стану виконання припису від 22.9.2017 № 05/179п та встановлено, що його вимоги не виконано; тому, позивачу було видано ще один припис - 05/01п від 16.01.2018, вимоги якого також не виконані.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справу було передано судді Пащенку К.С.

15.06.2018 ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва було відкрито провадження в адміністративній справі № 826/8025/18, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження на 14.08.2018; залучено Державну екологічну інспекцію у м. Києві до участі у справі у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Судовими повістками від 12.07.2018 судом викликано представників учасників справи у судове засідання на 16.08.2018.

20.07.2018 до Окружного адміністративного суду м. Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву у справі № 826/8025/18, у якому відповідач заперечує проти позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до п. 7 ст. 4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» дозвільний орган анулює документ дозвільного характеру з таких підстав: звернення суб`єкта господарювання із заявою про анулювання документа дозвільного характеру; наявність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомостей про припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення та ліквідації, якщо інше не встановлено законом; наявність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомостей про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця. Дозвільний орган, що видав документ дозвільного характеру, може звернутися до адміністративного суду з позовом про застосування заходу реагування у виді анулювання документа дозвільного характеру за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) встановлення факту надання в заяві про видачу документа дозвільного характеру та документах, що додаються до неї, недостовірної інформації; 2) здійснення суб`єктом господарювання певних дій щодо провадження господарської діяльності або видів господарської діяльності, на які отримано документ дозвільного характеру, з порушенням вимог законодавства, щодо яких дозвільний орган видавав припис про їх усунення із наданням достатнього часу для їх усунення; законом можуть передбачатися інші підстави для анулювання документа дозвільного характеру; анулювання документа дозвільного характеру з підстав, не передбачених законом, забороняється; таким чином, Управління екології та природних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) може звернутися до адміністративного суду з позовом про застосування заходу реагування у виді анулювання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря лише у разі цих двох причин, але позивач у позовній заяві та в додатках до неї не доводить факт надання відповідачем недостовірної інформації або вчинення певних дій щодо провадження господарської діяльності або видів господарської діяльності, на які отримано дозвіл, з порушенням вимог; також варто зазначити, що висновки про наявність наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря котлами зроблені без проведення будь-яких замірів реальних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря; при цьому технічний звіт по режимно-налагоджувальним та еколого-теплотехнічним випробуванням котлів не є передбаченим документом, який підтверджує обсяги викидів, нормативно-правові акти, які передбачали складання Технічного звіту втратили чинність у 2007 році; окрім цього, при проведенні еколого-технічних випробувань парових котлів від 27.12.2016 на різних режимах роботи обладнання для перевірки наладки проводились заміри викидів - один вимір 50 секунд в кількості 12 замірів - 6 замірів 18.11.2016 та 6 замірів 22.12.2016 та при проведенні еколого-теплотехнічних випробувань парового котла NVK-HP 300 кількість замірів викидів - 7 од. - один замір протягом 50 секунд на різних режимах роботи обладнання 05.05.2015; при цьому, відповідно до п. 13 Керівного нормативного документу (КНД) 211.2.3.063-98 «Інструкція. Відбір проб промислових викидів» згідно з 4.3 ГОСТ 17.2.2.02 результати вимірювання концентрацій забруднюючих речовин повинні характеризувати викид за двадцятихвилинний період, якому відповідають максимальні разові гранично допустимі концентрації забруднюючих речовин (ГДК м.р.) у приземному шарі атмосферного повітря; при послідовному відборі декількох об`єднаних проб результат кожного визначення порівнюється з встановленим нормативом викиду; якщо конкретною методикою вимірювання (визначення) концентрації ЗР передбачена тривалість відбору менше 20 хвилин, тоді за 20 хвилин відбирається відповідно розрахована кількість точкових проб, за результат визначення приймається середнє арифметичне значення, яке порівнюється з нормативом викиду; при диференціальному способі відбору проб загальний час відбору серії точкових проб повинен становити двадцять хвилин, за результат вимірювання приймається середнє арифметичне значення серії результатів точкових проб, визначених в окремих точках перерізу газоходу; таким чином, враховуючи тривалість відбору проб для складення Технічного звіту по режимно-налагоджувальним та еколого-теплотехнічним випробуванням котлів, зазначені в ньому відомості не можуть служити підставою для визначення концентрації забруднюючих речовин; також такі результати (відбором проб менше 20 хвилин) не можуть бути визначені для порівнювання з нормативами викидів, тому що відсутня відповідна кількість точкових проб протягом 20 хвилин, для визначення середнього арифметичного значення, яке можна порівнювати з нормативом викиду; відповідно до п. 1.1 Інструкції про зміст та порядок складання звіту проведення інвентаризації викидів забруднюючих речовин на підприємстві, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України від 10.02.1995 № 7, Інструкція про зміст та порядок складання звіту проведення інвентаризації викидів забруднюючих речовин на підприємстві (далі - Інструкція) містить в собі методичні вказівки по змісту та оформленню необхідних документів для створення звіту по інвентаризації викидів забруднюючих речовин, які утворюються на підприємстві з урахуванням технологічного процесу та його особливостей; відповідно до п 1.3 Інструкції про зміст та порядок складання звіту проведення інвентаризації викидів забруднюючих речовин на підприємстві, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України від 10.02.1995 № 7, застосування даної Інструкції обов`язкове при проведенні інвентаризації викидів забруднюючих речовин виробничими об`єднаннями і промисловими підприємствами, організаціями і установами (далі - підприємства), які мають викиди забруднюючих речовин в атмосферу, незалежно від відомчого підпорядкування і форм власності; відповідно до п. 1.4 Інструкції про зміст та порядок складання звіту проведення інвентаризації викидів забруднюючих речовин на підприємстві, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України від 10.02.1995 № 7, інвентаризація включає в себе характеристику технології, газоочисних установок з точки зору утворення і відведення забруднюючих речовин, визначення параметрів стаціонарних джерел викидів, а також характеристику неорганізованих джерел; відповідно до п. 1.7 Інструкції про зміст та порядок складання звіту проведення інвентаризації викидів забруднюючих речовин на підприємстві, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України від 10.02.1995 № 7, при інвентаризації викидів забруднюючих речовин використовуються матеріали: прямих методів вимірів, які основуються на проведенні безпосередніх інструментальних вимірів; розрахункових методів; матеріали технологічного регламенту та проектних показників; в необхідних випадках для розрахунку кількісних характеристик викидів повинні застосовуватись галузеві методики, затверджені Мінприроди; відповідно до пп. 2.5.5 Інструкції про зміст та порядок складання звіту проведення інвентаризації викидів забруднюючих речовин на підприємстві, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України від 10.02.1995 № 7, первинні матеріали результатів вимірів і результати, які одержані розрахунковим методом, додаються до звіту по інвентаризації; при цьому, дозволені обсяги викидів забруднюючих речовин, що зазначені в дозволі, та обсяги викидів, що зазначені звіті з інвентаризації викидів, співпадають; що стосується пилоосаджувальної камери на джерелі № 61, то варто зазначити, що вона не вводилась в експлуатацію, та пізніше була демонтована; щодо тверджень позивача про відсутність у дозволі джерела утворення котла ДЕ-10-24 від джерела № 1, то варто зазначити що цей котел не використовується відповідачем, подача газу до нього не здійснюється, він опломбований за участі представника ПАТ «Київгаз» та відповідно ним не здійснюється викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря; відтак сама по собі наявність котла ДЕ-10-24, який не використовується та не здійснює викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, не є порушенням ст. 11 Закону України «Про атмосферне повітря».

16.08.2018 Окружним адміністративним судом м. Києва було оголошено перерву у справі до 04.10.2018.

27.09.2018 до Окружного адміністративного суду м. Києва від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій позивач зазначає, що підстави, викладені в позові, є достатніми для анулювання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами № -10067 від 27.02.2014.

28.09.2018 до Окружного адміністративного суду м. Києва від третьої особи надійшли заперечення на відзив, у яких третя особа зазначає, що Державна екологічна інспекція у м. Києві винесла припис про вжиття заходів щодо анулювання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами № -10067 від 27.02.2014; щодо правомірності винесеного припису варто зазначити наступне; відповідно до п. 4.6 «Правил технічної експлуатації установок очистки газу», затверджених наказом Мінприроди № 52 від 06.02.2009, експлуатація технологічного обладнання з відключеною ГОУ або окремими її апаратами, підключення до ГОУ технологічних агрегатів, що не передбачені проектною документацією і призведуть до зміни параметрів газопилових потоків та кількісного і кісного складу в них забруднюючих речовин, вимкнення ГОУ з економічних міркувань забороняється; відповідно до дозволу відсутнє джерело утворення, а саме котел ДЕ-10-24 від джерела № 1; відповідно до п. 13 Керівного нормативного документу (КНД) 211.2.3.063-98 «Інструкція. Відбір проб промислових викидів» згідно з 4.3 ГОСТ 17.2.2.02 результати вимірювання концентрацій забруднюючих речовин повинні характеризувати викид за двадцятихвилинний період, якому відповідають максимальні разові гранично допустимі концентрації забруднюючих речовин (ГДК м.р.) у приземному шарі атмосферного повітря; відповідно до п. 2.2.1.1 дозволу для будь-якого параметру, вимірювання якого в силу особливостей пробовідбору/аналізу за 20 хвилин неможливо, необхідно встановити придатний період пробовідбору, а отримані при таких вимірах величини не повинні перевищувати гранично допустиму величину дозволених викидів.

04.10.2018 ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 01.11.2018.

08.10.2018 до Окружного адміністративного суду м. Києва від третьої особи надійшло клопотання про розгляд справи № 826/8025/18 в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

16.10.2018 до Окружного адміністративного суду м. Києва від позивача надійшло клопотання про розгляд справи № 826/8025/18 в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

01.11.2018 до Окружного адміністративного суду м. Києва від позивача та відповідача надійшло клопотання про розгляд справи № 826/8025/18 в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

01.11.2018 Окружним адміністративним судом м. Києва, зважаючи на клопотання представників сторін, у відповідності до ч. 3 ст. 194 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалено розглядати справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Державною екологічною інспекцією у м. Києві у період з 29.06.2017 по 07.07.2017 здійснено позапланову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства ПрАТ «Київський маргариновий завод», за результатами якої встановлено що в порушення п. 3 умов дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами № -10067 ПрАТ «Київський маргариновий завод» здійснює викиди речовин в атмосферне повітря котлами ДКВр-6,5-13, ДЕ-10-14, ДЕ-10-24 (джерело № 1), GEKA-NUK-HP 300 (джерело № 2) з перевищенням дозволених обсягів забруднюючих речовин, а саме оксиду вуглецю та азоту діоксину, що є наднормативними викидами. Також перевіркою встановлено, що на підприємстві на джерелі № 61 встановлено ГОУ, а саме пилоосаджувальну камеру, та в дозволі відсутнє джерело утворення, а саме котел ДЕ-10-24 від джерела № 1.

За результатами зазначеної перевірки 07.07.2017 Державною екологічною інспекцією у м. Києві видано відповідачу припис № 05/123п.

У період з 19.09.2017 по 22.09.2017 Державною екологічною інспекцією у м. Києві було здійснено позапланову перевірку ПрАТ «Київський маргариновий завод», за результатами якої встановлено, що припис № 05/123п від 07.07.2017 не виконано.

За результатами перевірки відповідача від 19.09.2017-22.09.2017 Державною екологічною інспекцією у м. Києві було видано відповідачу припис № 05/179п від 22.09.2017.

У період з 10.01.2018 по 16.01.2018 Державною екологічною інспекцією у м. Києві було здійснено позапланову перевірку ПрАТ «Київський маргариновий завод», за результатами якої встановлено, що припис № 05/179п від 22.09.2017 не виконано.

За результатами перевірки відповідача від 10.01.2018-16.01.2018 Державною екологічною інспекцією у м. Києві було видано відповідачу припис № 05/01п від 16.01.2018.

06.04.2018 Державною екологічною інспекцією у м. Києві у зв`язку з невиконанням ПрАТ «Київський маргариновий завод» приписів було винесено припис № 936-05/05 про анулювання дозволу, відповідно до якого приписується вжити заходів щодо анулювання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами № -10067 від 27.02.2014.

З метою виконання припису № 936-05/05 Управлінням екології та природних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) було подано позов до Окружного адміністративного суду м. Києва про вжиття заходів реагування у виді анулювання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами № -10067 від 27.02.2014.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» норматив гранично допустимого викиду забруднюючої речовини стаціонарного джерела - це гранично допустимий викид забруднюючої речовини або суміші цих речовин в атмосферне повітря від стаціонарного джерела викиду.

У відповідності до ст. 6 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» для оцінки стану забруднення атмосферного повітря встановлюються нормативи екологічної безпеки атмосферного повітря та нормативи гранично допустимих викидів в атмосферне повітря забруднюючих речовин, рівні шкідливого впливу фізичних та біологічних факторів у межах населених пунктів, у рекреаційних зонах, в інших місцях проживання, постійного чи тимчасового перебування людей, об`єктах навколишнього природного середовища з метою забезпечення екологічної безпеки громадян і навколишнього природного середовища.

За ст. 10 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» підприємства, установи, організації та громадяни - суб`єкти підприємницької діяльності, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких пов`язана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, зобов`язані, зокрема, здійснювати організаційно-господарські, технічні та інші заходи щодо забезпечення виконання вимог, передбачених стандартами та нормативами екологічної безпеки у галузі охорони атмосферного повітря, дозволами на викиди забруднюючих речовин тощо; вживати заходів щодо зменшення обсягів викидів забруднюючих речовин і зменшення впливу фізичних факторів; здійснювати контроль за обсягом і складом забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря, і рівнями фізичного впливу та вести їх постійний облік; забезпечувати здійснення інструментально-лабораторних вимірювань параметрів викидів забруднюючих речовин стаціонарних і пересувних джерел та ефективності роботи газоочисних установок.

Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» для забезпечення екологічної безпеки, створення сприятливого середовища життєдіяльності, запобігання шкідливому впливу атмосферного повітря на здоров`я людей та навколишнє природне середовище здійснюється регулювання викидів найбільш поширених і небезпечних забруднюючих речовин, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України. Викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, виданого суб`єкту господарювання, об`єкт якого належить до другої або третьої групи, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ПрАТ «Київський маргариновий завод» 21.02.2014 звертався до Управління екології та охорони природних ресурсів Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київради (КМДА) із заявою № 01013-03 стосовно отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря його стаціонарними джерелами.

Управлінням екології та охорони природних ресурсів Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київради (КМДА) було видано ПрАТ «Київський маргариновий завод» дозвіл № -10067 від 27.02.2014.

Правові та організаційні засади функціонування дозвільної системи у сфері господарської діяльності і порядок діяльності дозвільних органів, уповноважених видавати документи дозвільного характеру, та адміністраторів визначені Законом України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності».

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» виключно законами, які регулюють відносини, пов`язані з одержанням документів дозвільного характеру, встановлюється, зокрема, вичерпний перелік підстав для відмови у видачі, переоформлення, анулювання документа дозвільного характеру.

У відповідності до ч. 7 ст. 4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» дозвільний орган анулює документ дозвільного характеру з таких підстав: звернення суб`єкта господарювання із заявою про анулювання документа дозвільного характеру; наявність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомостей про припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення та ліквідації, якщо інше не встановлено законом; наявність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомостей про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця. Дозвільний орган, що видав документ дозвільного характеру, може звернутися до адміністративного суду з позовом про застосування заходу реагування у виді анулювання документа дозвільного характеру за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) встановлення факту надання в заяві про видачу документа дозвільного характеру та документах, що додаються до неї, недостовірної інформації; 2) здійснення суб`єктом господарювання певних дій щодо провадження господарської діяльності або видів господарської діяльності, на які отримано документ дозвільного характеру, з порушенням вимог законодавства, щодо яких дозвільний орган видавав припис про їх усунення із наданням достатнього часу для їх усунення. Законом можуть передбачатися інші підстави для анулювання документа дозвільного характеру. Анулювання документа дозвільного характеру з підстав, не передбачених законом, забороняється.

Зі змісту положень наведеної правової норми слідує, що кожна з наведених підстав є самостійною та достатньою підставою для анулювання документів дозвільного характеру.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься у постанові Верховного Суду від 13.02.2018 у справі № 820/10817/15.

Також, як вбачається із вищезазначених норм, ч. 7 ст. 4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» визначено чіткий перелік підстав, за наявності яких дозвільний орган вправі самостійно прийняти рішення про анулювання документу дозвільного характеру. До вказаного переліку не ввійшли випадки виявлення обставин щодо надання в заяві про видачу документа дозвільного характеру та документах, що додаються до неї, недостовірної інформації та/або здійснення суб`єктом господарювання певних дій щодо провадження господарської діяльності з порушенням вимог законодавства, щодо яких дозвільний орган видавав припис про їх усунення. Саме тому, позивач, а він же дозвільний орган, який видав дозвільний документ відповідачу, звернувся до адміністративного суду із позовною заявою.

У аспекті наведеного, для анулювання документів дозвільного характеру в судовому порядку, дозвільному органу, що видав документ, необхідно встановити одну з вищезазначених підстав.

Як вбачається із тексту припису від 06.04.2018 № 936-05/05 про анулювання дозволу, Державна екологічна інспекція у м. Києві вважає, що відповідачем порушуються під час здійснення господарської діяльності ст. ст. 10, 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», зокрема, викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря здійснюються з перевищенням дозволених обсягів.

Проте, ключовим у спірному випадку буде вірне тлумачення положень ч. 7 ст. 4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», зокрема, положень п. 2 ч. 7 ст. 4-1 цього закону, відповідно до яких дозвільний орган, що видав документ дозвільного характеру, може звернутися до адміністративного суду з позовом про застосування заходу реагування у виді анулювання документа дозвільного характеру за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, здійснення суб`єктом господарювання певних дій щодо провадження господарської діяльності або видів господарської діяльності, на які отримано документ дозвільного характеру, з порушенням вимог законодавства, щодо яких дозвільний орган видавав припис про їх усунення із наданням достатнього часу для їх усунення.

Отже, зверненню дозвільного органу до суду з адміністративним позовом про застосування заходів реагування, передбачених п. 2 ч. 7 ст. 4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», повинно передувати складання ним припису про усунення виявленого правопорушення, надання суб`єкту господарювання часу для його виконання та встановлення факту не усунення суб`єктом господарювання порушень вимог законодавства, щодо яких видано припис. Не виконання вимог припису встановлюється шляхом проведення позапланового заходу із здійснення державного нагляду (контролю).

При цьому, при вирішенні судом цієї справи за позовною заявою про застосування заходів реагування у вигляді анулювання спеціального дозволу з підстав здійснення суб`єктом господарювання певних дій щодо провадження господарської діяльності або видів господарської діяльності, на які отримано документ дозвільного характеру, з порушенням вимог законодавства, щодо яких дозвільний орган видавав припис про їх усунення, належить встановити дотримання дозвільним органом порядку видачі припису, надання достатнього часу для його усунення та перевірки виконання такого. Обов`язковій оцінці підлягають і строки, встановлені в приписі, на предмет достатності таких для усунення порушень, з урахуванням обсягу та характеру останніх.

Як вбачається з матеріалів справи, всі приписи, зокрема припис від 06.04.2018 № 936-05/05 про анулювання дозволу, виносились не дозвільним органом, як того вимагає Закон України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» для цілей анулювання дозвільного документу у судовому порядку, а третьою особою - Державною екологічною інспекцією у м. Києві. Натомість, саме дозвільним органом - Управлінням екології та охорони природних ресурсів Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київради (КМДА), жодних приписів щодо ПрАТ «Київський маргариновий завод» винесено не було, матеріали справи копій таких приписів не містять, а тому застосування до відповідача заходу реагування у виді анулювання дозволу у спірному випадку є передчасним.

Також, в силу того, що позивачем щодо відповідача не виносились приписи, то і достатній час для усунення порушень позивачем відповідачу не надавався.

Відповідно до ч. 2 ст. 79 Кодексу адміністративного судочинства України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви.

За ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на юридичну конструкцію норми ч. 7 ст. 4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», керуючись ст. 77, 79 Кодексу адміністративного судочинства України, та зважаючи на відсутність у матеріалах справи будь-яких доказів щодо винесення приписів дозвільним органом щодо відповідача з наданням достатнього часу для їх виконання суд не вбачає підстав для анулювання дозволу.

Окрім вже зазначеного варто звернути увагу, що спірний дозвіл № -10067 від 27.02.2014 видавався терміном дії до 27.02.2019. Станом на момент винесення рішення у цій справі дозвіл вже не є чинним, а тому відсутній безпосередній чинний об`єкт позовних вимог.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Частинами 1 та 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 28.08.2018 (справа № 802/2236/17-а).

Отже, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, суд доходить висновку, що позовні вимоги Управління екології та охорони природних ресурсів Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київради (КМДА) не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Враховуючи, що позивачем у справі є суб`єкт владних повноважень, та позовні вимоги не задоволено, то правові підстави для стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача відсутні.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 9, 72-78, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Управління екології та охорони природних ресурсів Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київради (КМДА) - відмовити повністю.

Рішення, відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма часниками справи, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного ухвали.

Відповідно до пп. 15.5 п. 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Окружний адміністративний суд міста Києва.

Суддя К.С. Пащенко