Справа № 160/2958/19
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2019-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2019 року Справа № 160/2958/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Тулянцевої І.В.
розглянувши у місті Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
02 квітня 2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у м. Києві, в якому позивач просить:
Ухвалою суду від 04.04.2019 року позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишено без руху.
На підставі ухвали суду від 19.04.2019 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Копію ухвали від 19.04.2019 року відповідач отримав 30.04.2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Частиною 4 статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Водночас, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.
Відповідно до частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
З огляду на те, що відповідачем у встановлений судом строк (з урахуванням часу на пересилання поштової кореспонденції) не надано суду відзив на позов та не повідомлено суд про причини за яких такий відзив не може бути подано, суд кваліфікує неподання відповідачем відзиву на позов, як визнання позову у повному обсязі, та вирішує справу за наявними матеріалами.
За правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності (частина 1 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України).
Частиною 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Згідно зі статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (частина 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України).
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
27 вересня 2018 року о 15 год. 40 хв. посадовими особами Головного управління ДФС у м. Києві проведено фактичну перевірку магазину, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 та належить суб`єкту господарювання - ФОП ОСОБА_2 .
Також, станом на 27.09.2018 року перевіркою встановлено факт зберігання ФОП ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 ) в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою: АДРЕСА_1, трьох кег місткістю по 50 л. еля «Диня», «Смородина», «Манго-Лайм-Ананас», на яких наявні етикетки із зазначенням виробника - ДП «Роял Фрут Гарден Іст» ТОВ «Роял Фрут Гарден», без вказівки складу та відповідності вимогам ТУ.
Таким чином, перевіркою встановлено факт реалізації та зберігання ФОП ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 ) сидру всупереч приписам Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 року № 481/95-ВР, оскільки позивачем до перевірки не надано діючої ліцензії на право роздрібної торгівлі сидром та перрі та/або алкогольними напоями.
Крім того, перевіркою встановлено зберігання ФОП ОСОБА_1 в магазині за адресою: АДРЕСА_3 алкогольних напоїв, а саме: сидр «Диня», сидр «Смородина», сидр «Манго-Лайм-Ананас» без наявності Довідки про внесення місця зберігання до Єдиного державного реєстру, чим порушено вимоги частини 37 статті 15 Закону № 481/95-ВР.
Не погодившись із зазначеними рішеннями відповідача, позивач оскаржив їх до суду, звернувшись із даним адміністративним позовом.
Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість вказаних висновків відповідача і винесених на підставі таких висновків спірних актів індивідуальної дії на відповідність вимогам ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, проаналізувавши положення законодавчих актів, якими врегульовані спірні правовідносини, суд при винесенні рішення виходить з наступного.
Відповідно до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (далі - ПК України), фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Порядок проведення фактичних перевірок контролюючими органами передбачений статтею 80 Кодексу.
Згідно з пунктом 80.1 статті 80 ПК України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Порядок оформлення результатів фактичної перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу (пункт 80.10 статті 80 ПК України).
Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України врегульовані Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 року № 481/95-ВР (далі - Закон № 481/95-ВР).
За змістом статті 1 Закону № 481/95-ВР:
- алкогольні напої - продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукровмісних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 0,5 відсотка об`ємних одиниць, які зазначені у товарних позиціях 2203, 2204, 2205, 2206 (крім квасу «живого» бродіння), 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 відсотка об`ємних одиниць та більше, які зазначені у товарних позиціях 2103 90 30 00, 2106 90 згідно з УКТ ЗЕД;
- слабоалкогольні напої - алкогольні напої з вмістом етилового спирту від 0,5 до 8,5 відсотка об`ємних одиниць та екстрактивних речовин не більш як 14,0 г на 100 куб. см, виготовлені на основі водно-спиртової суміші з використанням інгредієнтів, напівфабрикатів та консервантів, насичені чи ненасичені діоксидом вуглецю;
- пиво - насичений діоксидом вуглецю пінистий алкогольний напій із вмістом спирту етилового від 0,5 відсотка об`ємних одиниць, отриманий під час бродіння охмеленого сусла пивними дріжджами, що відноситься до товарної групи УКТ ЗЕД за кодом 2203;
- роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання громадського харчування.
Згідно зі статтею 15 Закону № 481/95-ВР, роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.
Суб`єкти господарювання, які отримали ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, мають право продавати сидр та перрі (без додання спирту) без отримання окремої ліцензії на право роздрібної торгівлі цими алкогольними напоями.
Плата за ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, крім сидру та перрі (без додання спирту), становить 8000 гривень на кожний окремий, зазначений в ліцензії електронний контрольно-касовий апарат (книгу обліку розрахункових операцій), що знаходиться у місці торгівлі; на роздрібну торгівлю тютюновими виробами на кожне місце торгівлі - 2000 гривень, а на території сіл і селищ, за винятком тих, що знаходяться у межах території міст, - 500 гривень на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, крім сидру та перрі (без додання спирту), на кожний окремий, зазначений у ліцензії електронний контрольно-касовий апарат (книгу обліку розрахункових операцій), що знаходиться у місці торгівлі, і 250 гривень - на роздрібну торгівлю тютюновими виробами на кожне місце торгівлі.
Плата за ліцензію на роздрібну торгівлю сидром та перрі (без додання спирту) становить 780 гривень на кожне місце торгівлі незалежно від його територіального розташування.
Статтею 17 Закону № 481/95-ВР передбачено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем реалізовано алкогольний напій «Ель Роял Фрут Гарден Смородина» місткістю 0,5 л. міцністю 5% об., що підтверджується актом перевірки та доданими до нього матеріалами.
Продаж позивачем саме пива спеціального «ЕЛЬ» підтверджується також наступними доказами:
Натомість, посилання відповідача на те, що позивачем було реалізовано сидр та необхідність отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі сидром та перрі та/або алкогольними напоями, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.
Так, відповідно до інформації із відкритих джерел, ель - це різновид пива, одержуваного при верховому бродінні солодового сусла. Відмінність елю в технологічній схемі виробництва висока (як для пива) температура бродіння (від 15 до 24 ° С). Сидр є алкогольним напоєм, одержуваним виключно в результаті природного (натурального) бродіння фруктових, ягідних та фруктово-ягідних соків з вмістом спирту не більше 8,5 відсотка об`ємних одиниць (без додавання спирту).
При цьому, згідно з Українським класифікатором товарів, сидр відноситься до категорії 2206 00 31 00 - інші зброджені напої (наприклад, сидр, перрі (грушевий напій), напій медовий); суміші із зброджених напоїв та суміші зброджених напоїв з безалкогольними напоями, в іншому місці не зазначені: інші: ігристі: сидр і перрі.
Суд зауважує, що контролюючим органом не здійснювалось дослідження питання щодо віднесення напою «Пиво спеціальне ель» до товарної категорії 2206 00 31 00, до якої належить сидр, а посилання контролюючого органу в акті перевірки на встановлення факту наявності на кегах еля етикеток із зазначеннями виробника ДП ТОВ «Роял Фрут Гарден Іст» ТОВ «Роял Фрут Гарден», відсутності складу та відповідності вимогам ТУ не може свідчити про порушення норм Закону № 481/95-ВР і не утворює складу податкового правопорушення.
В акті перевірки відповідач зазначає, що відповідно до інформаційного ресурсу ДФС України «Єдиний реєстр податкових накладних» по ДП «Роял Фрут Гарден Іст» ТОВ «Роял Фрут Гарден» не встановлено виписку податкових накладних в адресу контрагентів-покупців із зазначеною назвою алкогольного напою: « Ель Роял Фрут Гарден Диня білий нап/сол, 50 л. кег, 5%, с/а, Україна (кг)».
Твердження позивача підтверджуються реєстрацією в Єдиному реєстр податкових накладних податкової накладної по операції з поставки пива спеціального ель.
Також, суд не може визнати обґрунтованим посилання податкового органу на наявність на офіційному сайті мережі «ІНФОРМАЦІЯ_1» (ІНФОРМАЦІЯ_2) в описі слабоалкогольного напою «Ель» інформації про склад: сік яблучний зброджений, глюкозно-фруктозний сироп, настоянка смородини, кислота лимонна харчова, С02, сорбат калію (аналогічний склад сидру виробника ДП «Роял Фрут Гарден Іст» ТОВ «Роял Фрут Гарден»), оскільки позивач не є власником або адміністратором вказаного сайту. Також, відповідачем не доведено, що саме позивач розмістив на сайті вищевказану інформацію.
З приводу зазначення в акті перевірки про ненадання позивачем довідки про внесення місця зберігання до Єдиного державного реєстру суд зазначає, що позивач здійснює роздрібну торгівлю алкогольними напоями за адресою, вказаною в ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями (пивом) - АДРЕСА_3 (магазин).
Відповідно до частини 40 статті 15 Закону № 481/95-ВР, суб`єкти господарювання, які отримали ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами, вносять до Єдиного реєстру тільки ті місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, що розташовані за іншою адресою, ніж місце здійснення торгівлі.
Таким чином, внесення до реєстру інформації про місце зберігання за адресою: АДРЕСА_3 , законом не вимагається.
Суд також враховує, що відповідачем не надано жодного доказу в обґрунтування своєї позиції, не викладено письмових пояснень по суті спору та не надано відзиву.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).
Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
З огляду на встановлені обставини, а також приймаючи до уваги те, що відповідачем не було надано до суду доказів правомірності прийняття оскаржуваних рішень, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Розподіл судових витрат слід здійснити у відповідності до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись статтями 9, 73-78, 90, 139, 243, 246, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2305,20 грн. (дві тисячі триста п`ять гривень двадцять копійок).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева