Справа № 826/27323/15
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2019-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

26 червня 2019 року

Київ

справа №826/27323/15

адміністративне провадження №К/9901/17062/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Желтобрюх І.Л.,

суддів - Білоуса О.В., Блажівської Н.Є.,

перевіривши касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2019 року у справі № 826/27323/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод сталевої дробі» до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2019 року відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою ГУ ДФС місті Києві на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 листопада 2018 року, якою відмовлено в задоволенні заяви ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві про заміну сторони у виконавчому провадженні.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, вважаючи, що вона постановлена з порушенням норм процесуального права, за неупередженого ставлення суду до учасника процесу, відповідач подав касаційну скаргу.

В обґрунтування касаційної скарги її заявник посилається на те, що відповідачем неодноразово вживалися заходи щодо реалізації свого права на апеляційне оскарження. Зауважує, що враховуючи факт передачі окремих судових справ на супроводження до ГУ ДФС у м. Києві, а також з огляду на повторне звернення до суду із апеляційною скаргою, строк на апеляційне оскарження було пропущено з незалежних від відповідача причин. Крім того, апелянтом надавалися до суду апеляційної інстанції належні та допустимі докази відсутності фінансування з Державного бюджету України на момент звернення до суду з даним позовом, однак цього судом враховано не було.

При вирішенні питання про наявність підстав до відкриття касаційного провадження за означеною скаргою, Верховний Суд виходить з такого.

Механізм реалізації права на апеляційне оскарження судового рішення в адміністративному судочинстві врегульовано Главою першою Розділу ІІІ Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до частини першої статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У свою чергу пунктом першим частини п`ятої статті 296 КАС України закріплено вимоги щодо форми та змісту апеляційної скарги, в тому числі щодо надання документа про сплату судового збору.

Невиконання цих вимог процесуального закону є підставою для залишення апеляційної скарги без руху, і неусунення цього недоліку упродовж встановленого судом строку зумовлює її повернення особі, що подала таку скаргу (пункт перший частини четвертої статті 169, частина друга статті 298 КАС України).

Водночас, за приписами частини восьмої статті 169 КАС України процесуальний закон не позбавляє особу права на повторне подання апеляційної скарги.

Згідно з частиною третьою статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними (пункт четвертий частини першої статті 299 КАС України).

Як вбачається зі змісту судових рішень, ухвалених у даній справі, та наявних в Єдиному державному реєстрі судових рішень, вперше подана ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у місті Києві 4 грудня 2018 року апеляційна скарга на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 листопада 2018 року була повернута апелянту ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2019 року з підстави несплати судового збору.

15 квітня 2019 року ГУ ДФС в місті Києві вдруге звернулося до апеляційного суду із апеляційною скаргою на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 листопада 2018 року, разом із якою заявило клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2019 року відповідачу відмовлено в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, апеляційну скаргу залишено без руху із наданням строку для надання доказів сплати судового збору. Окрім того, встановивши, що апеляційна скарга відповідача подана із пропуском строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд цією ж ухвалою визначив апелянту строк для зазначення підстав поновлення пропущеного строку.

17 травня 2019 року апелянтом подано до суду апеляційної інстанції клопотання про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги, яке було мотивоване фінансовими труднощами та тривалістю процедури отримання необхідної суми на сплату судового збору від органів Казначейства.

Ухвалою від 30 травня 2019 року, яка є предметом даного касаційного оскарження, Шостий апеляційний адміністративний суд відмовив у відкритті провадження за апеляційною скаргою ГУ ДФС в місті Києві на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 листопада 2018 року.

Приймаючи таке рішення, апеляційний суд виходив з того, що у поданому клопотанні скаржником не зазначено жодних підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, натомість обставини, пов`язані з фінансуванням установ з Державного бюджету, відсутністю в них коштів, призначених для сплати судового збору тощо, не можуть бути підставою для реалізації суб`єктом владних повноважень права на апеляційне оскарження у необмежений час після закінчення такого строку.

Статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Наведеною нормою чітко передбачено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку апеляційного оскарження, а також належного оформлення апеляційної скарги. З цією метою особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Це стосується і заявників, які діють як суб`єкти владних повноважень й, до того ж, є бюджетними установами, фінансування яких здійснюється з Державного бюджету України, в тому числі щодо видатків на сплату судового збору, а відтак кошти на вказані цілі повинні бути передбачені у кошторисі такої установи своєчасно і у повному обсязі.

Відтак, держава в особі органів влади (у тому числі й податкових), що діють як суб`єкти владних повноважень та є учасниками процесу, мають діяти вчасно та в належний спосіб, вони не повинні допускати затримку та невиправдане зволікання при виконанні своїх процесуальних обов`язків.

При цьому законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Наведене дає підстави для висновку, що поновлення встановленого процесуальним законом строку для подання апеляційної скарги здійснюється судом апеляційної інстанції у виняткових, особливих випадках й лише за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права на апеляційне оскарження судового рішення.

Разом з тим, податковий орган, як при поданні вторинної апеляційної скарги, так і в межах встановленого у подальшому судом апеляційної інстанції строку, не вказав підстав для поновлення строку апеляційного оскарження, які б ґрунтувались на наявності обставин, що відповідають наведеним вище критеріям.

Зважаючи на викладене, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження у даній справі суд апеляційної інстанції не допустив порушення норм процесуального права, оскільки апеляційна скарга подана поза межами строку апеляційного оскарження, а наведені податковим органом підстави для поновлення цього строку обґрунтовано визнані судом неповажними.

Не спростовують наведених висновків суду апеляційної інстанції й посилання заявника касаційної скарги, як на поважну підставу для поновлення строку апеляційного оскарження, на вчинення ним певних дій з метою реалізації належного йому права на апеляційний перегляд справи, оскільки такі не призвели до виконання останнім своїх процесуальних обов`язків стосовно подання належним чином оформленої первинної апеляційної скарги, яка з цих підстав була повернута податковому органу. При цьому, саме існування обставин, які, на думку заявника, значно ускладнили можливість своєчасної сплати судового збору (відсутність коштів, призначених для цієї мети), не відповідають критеріям об`єктивності, непереборності, оскільки їм на противагу ставиться обов`язок Держави вчасно і у повному обсязі забезпечувати фінансування цих видатків, а отже ці фактори не становили явної перешкоди для реалізації відповідачем права на апеляційний перегляд справи.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом пункту 2 частини другої статті 333 КАС України у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи), суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

За такого правового регулювання та обставин справи Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги та необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 248, 333 КАС України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2019 року у справі №826/27323/15.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя І.Л. Желтобрюх

Судді О.В. Білоус

Н.Є. Блажівська