Справа № 450/3351/18
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2019-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/5183/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Ігнатищ Л.М.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 01 березня 2019 року, прийняте суддею Куксою Д.А. у місті Пустомити у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у м.Львові, поліцейського роти 3 батальйону 2 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Вознюка Ореста Богдановича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у м.Львові, поліцейського роти 3 батальйону 2 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Вознюка Ореста Богдановича про визнання протиправними дій поліцейського роти 3 батальйону 2 УПП у Львівській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Вознюка Ореста Богдановича щодо винесення постанови; про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №632367 від 10.10.2018 року та закриття провадження.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 01 березня 2019 року позов задоволено. Визнано дії поліцейського роти 3 батальйону 2 УПП у Львівській області ДПП капрала поліції Вознюк Ореста Богдановича щодо винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 632367 від 10.10.2018 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122 КУпАП - протиправними. Визнано незаконною та скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 632367 від 10.10.2018 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122 КУпАП. Провадження у справі закрито. Визнано незаконною та скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 626516 від 04.10.2018 року, винесену Інспектором 2 роти 3 батальйону УПП у Львівській області ДПП капітаном поліції Сорокіна Ю.І. про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст.121 КУпАП.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що відповідачі в судове засідання не з`явилися, жодних доказів на підтвердження правомірності винесеної постанови суду не надали, а саме, що 10.10.2018 року о 12 годині 40 хвилин позивач, керуючи транспортним засобом у м.Львові на перехресті вул. Зелена та вул. Навроцького проїхав перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3. «ґ» ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції подало апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що згідно з ч.3 ст.286 КАС України передбачено вичерпний перелік судових рішень, які суд першої інстанції може приймати у подібній категорії справ. Дана позиція узгоджується з практикою апеляційних судів.

Окрім того, позовні вимоги про визнання дій інспектора протиправними охоплюється вимогами про скасування постанови про адміністративне стягнення, подібне обмотивоване і в судовому рішенні Львівського апеляційного адміністративного суду у справі №876/12281/17.

Просить скасувати рішення суду в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій поліцейського та ухвалити постанову, якою відмовити в задоволенні позову в цій частині.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд не в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №632367 від 10.10.2018 року на позивача накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 423 грн.

Із постанови вбачається, що 10 жовтня 2018 року о 12 год. 40 хв. ОСОБА_1 керуючи автомобілем «CHEVROLET AVEO»» д.н.з. НОМЕР_1 в м. Львові на перехресті вул.. Зелена та вул. Навроцького проїхав перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора чим порушив п. 8.7.3 ґ ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

З приводу позовних вимог про визнання протиправними дій поліцейського щодо винесення спірної постанови, колегія суддів зазначає наступне.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що в зв`язку з прийняттям рішенням чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

Вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). Тобто, порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов`язковими.

Таким чином, підставами для визнання протиправним дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є невідповідність їх вимогам чинного законодавства. При цьому, обов`язковою умовою для визнання таких дій/ бездіяльності протиправними є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Разом з тим, згідно вимог ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, вказаною нормою процесуального закону не передбачено повноважень суду щодо визнання дій суб`єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності протиправними.

Водночас, така вимога позивача фактично охоплюються вимогою про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, а тому додаткового вирішення не потребує, через що в цій частині позивачем обраний невірний спосіб захисту своїх прав та інтересів.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено право особи, права та свободи якої було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушених прав та бути адекватним наявним обставинам.

Зазначений висновок апеляційного суду відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 10.05.2018 року у справі №760/9462/16-а.

Згідно ч. 2 ст. 122 КУпАП відповідальність за цією статтею настає за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи показаннями засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, в тому числі і відеозаписом з нагрудної камери відеоспостереження працівника патрульної поліції.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як встановлено з матеріалів справи, жодних доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, що свідчать про вчинення ОСОБА_1 10.10.2018 року порушення п. 8.7.3 ґ ПДР України та скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. відповідачем не надано, у оскаржуваній постанові такі докази не зазначені і до неї не додані. Навпаки маються пояснення позивача, якими він заперечує факт вчинення правопорушення.

Згідно статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення, при цьому належить визнати протиправною і скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №632367 від 10.10.2018 року про визнання винним ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП; закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП (за відсутності події і складу адміністративного правопорушення); решта позовні вимоги задоволенню не підлягає.

З приводу визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 626516 від 04.10.2018 року, винесену Інспектором 2 роти 3 батальйону УПП у Львівській області ДПП капітаном поліції Сорокіна Ю.І. про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст.121 КУпАП, то така не оскаржувалася, виходячи зі спірних правовідносин. Відтак не є предметом розгляду даної справи, а опискою допущеною судом першої інстанції як в мотивувальній так і резолютивній частині оспореного судового рішення.

Апеляційний суд не здійснює новий розподіл судових витрат відповідно до ст.139 КАС України, оскільки згідно ст. 288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи в певній частині, а також наявна невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 310, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції задовольнити.

Скасувати рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 01 березня 2019 року у справі №450/3351/18 та прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №632367 від 10.10.2018 року і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. В. Онишкевич
Повний текст судового рішення складено 27.06.2019 року.