Справа № 500/2357/18
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2019-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/5670/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Улицького В.З., Шавеля Р.М.,

за участю секретаря Мельничук Б.Б.

представника відповідача Мурована І.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою Фермерського господарства «Золотий Жайвір» на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2019 року (ухвалене головуючим суддею Дерех Н.В. о 15 год. 12 хв. у м. Тернополі, повний текст судового рішення складено 23 квітня 2019 року) у справі № 500/2357/18 за адміністративним позовом Фермерського господарства «Золотий Жайвір» до Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області про визнання протиправною податкової вимоги № 268-53 від 25 жовтня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить визнати протиправною податкову вимогу Головного управління ДФС у Тернопільській області № 268-53 від 25.10.2018.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що відповідачем у справі вже надсилалась податкова вимога №16229-17 від 07.12.2017 на ті ж самі грошові зобов`язання, що зазначені в оскаржуваній податковій вимозі № 268-53 від 25.10.2018 за платежем «Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)». Тому вважає, що підстав для надсилання (вручення) нової (додаткової) податкової вимоги на ці ж суми не було. Вказує, що податковий борг в сумі 513867, 67 грн, зазначений у податковій вимозі № 16229-17 від 07.12.2017 і який виник на підставі податкового повідомлення - рішення № від 20.11.2017, був погашений самостійно податковим органом 14.12.2017, а тому податкова вимога є відкликаною, що свідчить про відсутність податкового боргу у позивача станом на момент виставлення оскаржуваної податкової вимоги. Крім цього, зазначив, що у зв`язку із тим, що будь-якого нового податкового повідомлення - рішення з розрахунком штрафних (фінансових) санкцій, яким позивачу було би донараховано податок на додану вартість в сумі 454434, 25 грн та пеню в сумі 44096, 75 грн, позивач не отримував. Також, вказує, що позивач звертався до відповідача із запитом на інформацію про те, на якій підставі за ФГ «Золотий жайвір» рахується недоїмка в сумі 454434, 25 грн по сплаті податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), а також пеня в сумі 44096, 75 грн, однак у листі відповідача не наведено жодних розрахунків, якими він керувався при нарахуванні позивачу пені. Додатково зазначив, що податковий борг з ПДВ, який був визначений податковим повідомленням - рішенням від 20.11.2017 № , був погашений 14.12.2017, в той час як грошові зобов`язання, визначені цим податковим повідомленням - рішенням, стали узгодженими лише 20.06.2018. Тому вважає, що на момент узгодження грошового зобов`язання воно вже було погашене, що виключало можливість і підстави для нарахування пені.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 18.04.2019 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що податкова вимога №268-53 від 25.10.2018 була виставлена на нову суму грошового зобов`язання, яке визнано узгодженим у зв`язку із набранням законної сили судовим рішенням у справі №819/2067/17.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що станом на день винесення податкової вимоги № 268-53 від 25.10.2018 податкового боргу, котрий виник на підставі податкового повідомлення рішення № від 20.11.2017 у ФГ «Золотий жайвір» не було і не могло бути, оскільки цей податковий борг уже був погашений у повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача заперечив щодо задоволення та надав пояснення. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Інші особи які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з`явилися, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно з ч. 2 ст. 313 КАС України.

Відтак колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи у відсутності апелянта чи його представника за наявними у справі матеріалами і доказами.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що Головним управлінням ДФС у Тернопільській області виставлена податкова вимога № 268-53 від 25.10.2018 у відповідності до якої сума податкового боргу позивача становить 180682, 20 грн, з яких 34540, 00 грн, - основний платіж, 98623, 25 грн штрафні (фінансові) санкції (штрафи), 47518, 95 грн - пеня.

Позивач, вважаючи таке рішення протиправним звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про правильне застосування норм матеріального та процесуального права та повне з`ясування обставин справи судом першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно із пп. 14.1.153 п. 14.1 ст .14 Податкового кодексу України (далі - ПК України), податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

При цьому, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання (пп. 14.1.175 п. 14.1 ст.14 ПК України).

Згідно із п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Відповідно до п. 59.3 ст. 59 ПК України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Пунктом 59.4. ст. 59 ПК України встановлено, що податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п. 59.5. ст. 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

У відповідності до пп. 60.1.1 п. 60.1 ст. 60 ПК України податкове повідомлення - рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення.

Згідно п. 60.2 ст. 60 ПК України у випадках, визначених підпунктом 60.1.1 пункту 60.1 цієї статті, податкова вимога вважається відкликаною у день, протягом якого відбулося погашення суми податкового боргу в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, сума грошового зобов`язання ФГ «Золотий жайвір» за платежем «Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), на суму 98623, 25 грн штрафних (фінансових) санкцій, була збільшена Головним управлінням ДФС у Тернопільській області у податковому повідомленні - рішенні від 20.11.2017 № .

У зв`язку із наявністю у позивача податкового боргу, визначеного податковим повідомленням - рішенням 20.11.2017 № , Головним управлінням ДФС у Тернопільській області надіслано позивачу податкову вимогу № 16229-17 від 07.12.2017.

В подальшому, податкове повідомлення - рішення від 20.11.2017 № . було оскаржене ФГ «Золотий жайвір» у судовому порядку.

Як пояснив представник відповідача у зв`язку з надходженням 14.12.2017 ухвали про відкриття провадження у справі № 819/2067/17, до інтегрованої картки платника ФГ «Золотий жайвір» були внесені зміни, а саме виключено з обліку попередньо нараховану суму податкового зобов`язання у розмірі 513867, 67 грн та зменшено податковий борг на вказану суму.

Дані пояснення підтверджуються доданим до матеріалів справи витягом інтегрованої картки платника ФГ «Золотий жайвір» за 2017 рік (а.с. 98, рядки 40, 42, 44).

Відтак податкова вимога від 07.12.2017 №16229-17 була відкликаною, оскільки сума податкового боргу в розмірі 513867, 67 грн самостійно погашена (виключена з інтегрованої картки платника податків) органом стягнення.

Разом з цим, як зазначив суд першої інстанції, погашення 14.12.2017 податкового боргу в інтегрованій картці платника відбулось не у зв`язку зі сплатою зі сплатою ФГ «Золотий жайвір» узгодженого грошового зобов`язання визначеного на підставі податкового повідомлення - рішення від 20.11.2017 № , а у зв`язку із набуттям грошових зобов`язань статусу неузгоджених, оскільки податкове повідомлення - рішення було оскаржене у судовому порядку, а грошові зобов`язання, визначені податковим повідомленням - рішенням виключені з обліку нарахованих сум в інтегрованій картці платника до моменту їх узгодження.

Крім цього, у відповідності до абзацу 4 п. 56.18 ПК України, при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу, грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Як вже зазначалось податкове повідомлення - рішення від 20.11.2017 № . було оскаржене ФГ «Золотий жайвір» у судовому порядку.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду Тернопільської області у справі № 819/2067/17 позов ФГ «Золотий жайвір» задоволено частково, скасовано частково податкове повідомлення-рішення від 20.11.2017 № на суму 227500, 00 грн основного платежу по податку на додану вартість, а також на суму 56875, 00 грн штрафних фінансових санкцій, в решті податкове повідомлення-рішення від 20.11.2017 № залишено без змін.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.06.2018 апеляційну скаргу Фермерського господарства «Золотий жайвір» задоволено частково, а апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Тернопільській області повністю; рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 13.03.2018 в частині часткового скасування податкового повідомлення-рішення від 20.11.2017 № на суму 227500 грн основного платежу по податку на додатну вартість, а також на суму 56875 грн штрафних фінансових санкцій, скасовано та прийнято нову постанову, якою в задоволенні позову в цій частині відмовлено; рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 13.03.2018 змінено, виклавши абзац третій резолютивної частини рішення в такій редакції: «В решті позову відмовити.». Дана постанова набрала законної сили з дати її прийняття, тобто з 19.06.2018.

При цьому, ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 18.01.2018 року у справі №819/2195/17 провадження у справі за позовом ФГ «Золотий жайвір» до Головного управління ДФС у Тернопільській області у відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України - закрито. В даній ухвалі судом також встановлено, що сума податкового боргу в розмірі 513867, 67 грн, яка міститься у спірній податковій вимозі від 07.12.2017 № 16229-17 була самостійно погашена (виключена з інтегрованої картки платника податків) податковим органом.

Згідно із ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відтак з врахуванням норм п.56.18 ст. 56 ПК України, суд дійшов висновку, що грошові зобов`язання у податковому повідомленні - рішенні від 20.11.2017 № , були узгодженими з 19.06.2018.

Відповідно п. 57.3 ст. 57 ПК України, у разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язано самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Оскільки згідно судового рішення котре набрало законної сили, суми грошового зобов`язання визначені у податковому повідомленні - рішенні від 20.11.2017 № є узгодженими з 19.06.2018, у позивача виник обов`язок самостійно погасити узгоджену суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів.

Відтак колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкова вимога № 268-53 від 25.10.2018 була виставлена на нову суму грошового зобов`язання, яке визнано узгодженим у зв`язку із набранням законної сили судовим рішенням у справі №819/2067/17.

Щодо доводів апелянта про те, що станом на день винесення податкової вимоги № 268-53 від 25.10.2018 податкового боргу, котрий виник на підставі податкового повідомлення рішення № від 20.11.2017 у ФГ «Золотий жайвір» не було і не могло бути, оскільки цей податковий борг уже був погашений у повному обсязі то колегія суддів також вважає за потрібне зазначити таке.

Як вже зазначалось вище, що в силу вимог пп. 60.1.1 п. 60.1 ст. 60 ПК України податкова вимога вважається відкликаною, якщо, зокрема, сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення.

Відтак надіслана платнику податків податкова вимога на податковий борг, що не погашений, не втрачає своєї правової дії. Однак як слідує з матеріалів справи та не заперечується апелянтом первинна податкова вимога від 07.12.2017 № 16229-17 була відкликаною, оскільки сума податкового боргу в розмірі 513867, 67 грн самостійно погашена (виключена з інтегрованої картки платника податків) органом стягнення, що в свою чергу вказує на втрату правової дії податкової вимоги від 07.12.2017 № 16229-17.

А тому у разі, якщо органом стягнення податковий борг був погашений повністю, як у цій справі, (у певний період взагалі не існував), а через деякий час виник знову, контролюючий орган зобов`язаний направити (вручити) йому нову податкову вимогу на суму такого нового узгодженого грошового зобов`язання.

З огляду на встановлене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки при винесенні оскаржуваної податкової вимоги відповідач діяв у відповідності, з підстав та в межах повноважень визначених ПК України.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства «Золотий Жайвір» залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2019 року у справі № 500/2357/18 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення, у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді В. З. Улицький
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 25 червня 2019 року