Справа № 431/2520/19
Суддя: Колядов В. Ю.
Дата ухвалення: 2019-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа 431/2520/19
Провадження 2-а/431/31/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2019 року Старобільський районний суд Луганської області у складі

судді Колядова В.Ю.,

за участю секретаря Башинського Д.С.,

розглянувши в приміщенні Старобільського районного суду в м. Старобільськ у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора поліції СРПП Марківського ВПС Хирного Олексія Васильовича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

У квітні 2019 року позивач звернувся із адміністративним позовом до відповідача про визнання дій протиправними та скасування постанови від 15 квітня 2019 року серії ДПО 18 №377180, винесеної інспектором поліції СРПП Марківського ВПС Хирним Олексієм Васильовичем про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень.

Адміністративний позов обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є протиправною та винесена з порушенням вимог чинного законодавства України, будь-яких порушень правил дорожнього руху він не допускав, посилаючись на те, що дійсно 15 квітня 2019 року о 09.10 годині прямував по трасі Т13.07 «Сватове-Новопсков-Мілове» на автомобілі ВАЗ 21083, державний номер НОМЕР_1 , швидкісного режиму не перевищував, їхав з увімкненими фарами ближнього світла, коли його зупинили працівники поліції та попросили надати документи, він їх надав та запитав причину зупинки, на що йому відповіли, що він підозріло рухався. Після цього інспектор поліції сказав, що притягне його до адміністративної відповідальності за незначне порушення, а саме рух поза населеними пунктами без включення ближніх світло фар, під час складання постави інспектор не залучав понятих, фіксацію дозволеними приладами не здійснював. Вважає вказані дії інспектора поліції СРПП Марківського ВПС Хирного О.В. протиправними та незаконними, просить суд задовольнити позов та визнати дії відповідача протиправними, скасувати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності.

Позивач у судове засідання не з`явився, в позові вказав про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, за невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. (а.с. 13-14). Відзив на позов не надав, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляду у його відсутності суду не надав.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення серії ДПО 18 №377180 від 15 квітня 2019 року, ОСОБА_1 15 квітня 2019 року о 09 годині 10 хвилин прямував по трасі Т13.07 «Сватове-Новопсков-Мілове», керуючи транспортним засобом марки ВАЗ 21083, державний номер НОМЕР_1 , рухався поза населеними пунктами без включення ближніх фар світла та при зміні напрямку руху не увімкнув попереджувального сигналу, чим порушив п.9.8 ПДР України.

Стаття 55 Конституції України передбачає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 КАС України встановлено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Справа про адміністративне правопорушення, в якій винесена оскаржувана постанова, була розглянута безпосередньо на місці вчинення правопорушення без складення протоколу про адміністративне правопорушення, що відповідає чинній на час складення постанови редакції ч. 2, 4, 5 ст. 258 КУпАП, а також відповідає змісту Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395.

Пунктом 4 Інструкції встановлено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Відповідно до приписів ч. 1, 2 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя і п`ята статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста і сьома статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Таким чином, відповідач під час винесення оскаржуваної постанови діяв у відповідності до вимог ст.ст.222, 258 КУпАП та вищевказаної Інструкції.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Судом встановлено, що позивач керуючи транспортним засобом марки ВАЗ 21083, державний номер НОМЕР_1 прямував по трасі Т13.07 «Сватове-Новопсков-Мілове», правил дорожнього руху не порушував.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, які стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Отже, засоби фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, є доказами у справах про адміністративне правопорушення.

Відповідачем суду надано відеозапис як доказ скоєнням порушником правопорушення.

Отже, у постанові, яка оскаржується, відповідачем не наведено посилання на докази, якими обґрунтовується рішення винесене останнім про накладення на позивача адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 24 своєї Постанови № 14 від 23.12.2005 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідач не надав суду жодних належних доказів, які достовірно підтверджують обставини порушення ОСОБА_1 15 квітня 2019 року п.9.8 Правил дорожнього руху України.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Аналізуючи усі обставини по справі та досліджені у судовому засіданні матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Суд вважає, що встановлені судом обставини є свідченням того, що оскаржуване рішення відповідача не відповідає критеріям, встановленим п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 КАС України, оскільки обов`язок доказування в даних справах покладається на відповідача, суд вважає, що саме відповідачем інспектором не надано суду безспірних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що під час провадження у справі про адміністративне правопорушення по відношенню до позивача ним виконані вимоги ст.ст.268,280 КУпАП, у зв`язку з чим приходить до висновку, що оскаржувана постанова прийнята не у спосіб, який передбачений нормами КУпАП, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що є підставою для її скасування.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав до часткового задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 та скасування постанови від 15 квітня 2019 року серії ДПО 18 №377180 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, про притягнення його до адміністративної відповідальності і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 425 гривень.

Керуючись ст. ст 77, 286 КАС України, суд,

ухвалив:

Адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора поліції СРПП Марківського ВПС Хирного Олексія Васильовича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ДПО 18 №377180 від 15 квітня 2019 року винесену інспектором поліції СРПП Марківського ВПС Хирним Олексієм Васильовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 425 гривень.

Провадження в справі закрити.

Рішення суду може бути оскаржена до Першого апеляційного адміністративного суду через Старобільський районний суд Луганської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення апеляційною інстанцією.

Суддя В.Ю. Колядов