Справа № 160/8899/18
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2019-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 червня 2019 року м. Дніпросправа № 160/8899/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

за участю секретаря судового засідання Чорнова Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Науково-виробниче підприємство "Центросталь"

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 січня 2019 року (суддя Рябчук О.С., м. Дніпро) у справі № 160/8899/18

за позовом Приватного підприємства "Науково-виробниче підприємство "Центросталь"

до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

про визнання протиправним та скасування рішення, -

встановив:

У листопаді 2018 року ПП "НВП "Центросталь" звернулося до суду із позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 10.08.2018 р. № про зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ в розмірі 359 144,69 грн. та нарахування штрафних санкцій в розмірі 179 572, 33 грн. (а.с. 6-9).

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.01.2019 р. у задоволенні позовних вимог відмовлено (а.с. 129-132). Вказане рішення суду мотивовано тим, що спірне податкове повідомлення-рішення є правомірним.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ПП "НВП "Центросталь" оскаржило його в апеляційному порядку.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначив про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також про неприйняття судом першої інстанції висновку експерта Дніпропетровської ТПП від 20.06.2018 р. № ЗЕД-006 та правової позиції ВС, що викладена у постанові від 20.06.2018 р. у справі № 819/1383/17.

Зазначає, що, враховуючи вимоги п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України, а також п. 4 Порядку заповнення і подання податкової звітності з ПДВ, затвердженого наказом Мінфіну від 28.01.2016 р. №21, сума ПДВ у розмірі 116 095 грн., що була включена ним до р. 16.1 декларації з ПДВ за грудень 2017 року, правомірно віднесена ним до складу р. 16.1 декларації з ПДВ за квітень 2018 року.

Що стосується суми від`ємного значення у розмірі 243050,36 грн. скаржник зазначив, що помилка у визначенні коду УКТ ЗЕД товарів була допущена його контрагентом та була виправлена останнім шляхом подання 07.08.2018 р. розрахунків коригування, що не було враховано фіскальним органом під час розгляду заперечень скаржника на акт перевірки. Водночас, податкові накладні, складені з помилкою контрагентом скаржника, на суму 243050,36 зареєстровані у визначеному законом порядку в ЄРПН. Відповідно, підстави для виникнення у скаржника відповідальності у вигляді нарахування йому штрафних фінансових санкцій відсутні.

З огляду на викладене, скаржник просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог (а.с. 136-144).

Відповідач проти задоволення апеляційної скарги заперечив, 15.04.2019 р. надав до суду відзив на апеляційну скаргу, у якому посилався на обставини, викладені в акті перевірки від 18.06.2018 р. (а.с. 161-163).

22.05.2019 р. скаржником надано заперечення на відзив на апеляційну скаргу, у яких останній вказав, що період виникнення задекларованої до бюджетного відшкодування суми ПДВ не позбавляє права позивача на відшкодування суми ПДВ у розмірі 116095 грн. Також скаржник зазначив, що спірне податкове повідомлення-рішення було винесено відповідачем 10.08.2018 р. після повідомлення останнього скаржником про здійснення коригування його контрагентом коду УКТ ЗЕД товарів, а в обґрунтування своєї позиції фіскальний орган посилається на викривлені норми законодавства, зокрема п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, яка не забороняє віднесення до складу податкового кредиту сум ПДВ по податковим накладним, що містять помилки (а.с. 170-174).

Посилаючись на обставини, що викладені вище, представники сторін у судовому засіданні 12.06.2019 р. підтримали вимоги апеляційної скарги та відзиву на неї.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції правильно встановлено та сторонами не заперечується, що ГУ ДФС у Дніпропетровській області було проведено камеральну перевірку ПП "НВП "Центросталь" з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування ПДВ на поточний рахунок платника податку за квітень 2018 p., за результатами якої складено акт від 18.06.2018 р. №31436/04-36-12-17/34884423. Перевіркою встановлено порушення платником податків вимог п. 23 підрозд. 2 розд. XX Податкового кодексу України, постанови КМУ від 12.01.2011 р. №15, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, в результаті чого було завищено суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість на 359 144,66 грн. (а.с. 25-31).

Враховуючи вказані висновки акта перевірки, відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення № від 10.08.2018 р. про зменшення скаржнику суми бюджетного відшкодування на суму 359 114,69 грн., а також застосування до нього штрафних (фінансових) санкцій на суму 179 572,33 грн. (а.с. 10). Правомірність винесення вказаного податкового повідомлення-рішення є предметом розгляду у межах цієї адміністративної справи.

При вирішенні спору колегія суддів виходить з наступного.

Судом першої інстанції вірно встановлено та представниками сторін у справі підтверджено, що сума зменшення бюджетного відшкодування у розмірі 359 114,69 грн., що зазначена у спірному податковому повідомленні-рішенні складається з сум, розрахованих за наслідками встановлення відповідачем за результатами перевірки ПП "НВП "Центросталь" двох порушень.

Зокрема, перевіркою ПП "НВП "Центросталь" встановлено безпідставне декларування до відшкодування з бюджету у квітні 2018 року суми ПДВ у розмірі 116 095 грн.

Так, відповідно до розділу 5 "Порядок заповнення податкової декларації" Порядку заповнення і подання податкової звітності з ПДВ, затвердженого наказом Мінфіну від 28.01.2016 р. за № 21 (далі Порядок № 21), у рядку 16 податкової декларації з ПДВ відображається від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду. У рядок 16.1 переноситься значення рядка 21 декларації за попередній звітний (податковий) період.

Зі змісту податкової декларації з ПДВ ПП "НВП "Центросталь" за квітень 2018 року вбачається, що у звітному періоді платником податку задекларовано від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду у сумі 2 934 682 грн. (рядок 16.1 декларації), яка також заявлена декларантом до бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку у графі 20.2.1 декларації (а.с. 89-90).

Підпунктом 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України передбачено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних ЄРПН та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Колегією суддів встановлено, що за результатами проведення камеральної перевірки даних податкової звітності ПП "НВП "Центросталь" за квітень 2019 року фіскальним органом не підтверджено заявлену платником податку суму бюджетного відшкодування у розмірі 116 095 грн.

Відповідно до пояснень, наданих представником відповідача у судовому засіданні вказані розбіжності виникли з підстав некоректної деталізації скаржником у додатку № 3 до податкової декларації з ПДВ за квітень 2018 року суми від`ємного значення поточного звітного (податкового) періоду, а саме не зазначено період виникнення суми від`ємного значення у розмірі 116 095 грн., зазначеної у р. 16.1 декларації з ПДВ за грудень 2017 року, яка була згодом врахована у декларації з ПДВ за квітень 2018 року.

Зокрема, відповідно до додатку № 3 до декларації з ПДВ за квітень 2018 року, сума від`ємного значення становить 2 934 682 грн. та складається, у тому числі з сум податкового кредиту, які виникли у грудні 2017 р. по постачальникам з індивідуальними податковими номерами: 24 у сумі 1 108 312 грн., та 13 у сумі 6 011 грн. (а.с. 91).

Відповідно до акта перевірки остання охоплює декларації починаючи з попередніх звітних (податкових) періодів, в яких виникло від`ємне значення ПДВ, до звітного (податкового) періоду, за який задекларовано бюджетне відшкодування включно.

Даними декларації скаржника з ПДВ за грудень 2017 року підтверджено та відповідачем не заперечується право ПП "НВП "Центросталь" на бюджетне відшкодування у загальному розмірі 998 228 грн., що становить різницю між сумою податкових зобов`язань звітного (податкового) періоду 559 066 грн. та сумою податкового кредиту такого періоду - 1 557 294 грн., який, у свою чергу, сформовано за результатами придбання товарів/послуг та необоротних активів на митній території України (448 982 грн., у тому числі й сума 6 011 грн. по контрагенту з ІПН 13) та за результатами ввезення на територію України товарів, необоротних активів (сума 1 108 312 грн.) (а.с. 100-103).

Відповідачем не підтверджено право скаржника на бюджетне відшкодування ПДВ у сумі 116 095 грн., яка зазначена платником податку у р. 16.1 декларації за грудень 2017 року, оскільки вказана сума виникла у попередніх ніж грудень 2017 року періодах, які не зазначені скаржником у додатку № 3 до декларації з ПДВ за квітень 2018 року.

З таким твердженням відповідача колегія суддів погоджується, оскільки період виникнення вказаної суми, а також її склад є невстановленим. Відповідно, не є можливою перевірка правомірності формування вказаної суми, яка у подальшому врахована у загальній сумі від`ємного значення квітня 2018 року.

При цьому колегія суддів зазначає, що представником скаржника не спростовано факт того, що вказана сума виникла у попередніх ніж грудень 2017 року періодах, проте, коли саме та в яких сумах не зазначено.

Що стосується зменшення від`ємного значення на суму 243 050,26 грн. колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції правильно встановлено, що ПП "НВП "Центросталь" до складу податкового кредиту грудня 2017 року, лютого та березня 2018 року включено податкові накладні, виписані контрагентом-постачальником ПрАТ ВО "Стальканат-Сілур", а саме:

- у грудні 2017 року: податкова накладна № 838 від 22.12.2017 р. на суму ПДВ - 64 грн.; податкова накладна № 837 від18.12.2017 р. на суму ПДВ - 55880 грн.; податкова накладна № 836 від 18.12.2017 р. на суму ПДВ - 49703,33 грн.;

- у лютому 2018 року: податкова накладна № 805 від 22.02.2018 р. на суму ПДВ - 133006 грн.;

- у березні 2018 року: податкова накладна № 499 від 14.03.2018 р. на суму ПДВ - 4396,33 грн.

Відповідно до вказаних податкових накладних платником ПП "НВП "Центросталь" придбано у ПрАТ ВО "Стальканат-Сілур" товар - "изгарь цинкова; гарт цинк" на загальну суму ПДВ 243049,66 грн.

При цьому в зазначених податкових накладних постачальником ПрАТ ВО "Стальканат-Сілур" відповідно до українського класифікатора товарів зовнішньоекономічної діяльності зазначено код товару "7902".

Код відповідно до УКТ ЗЕД "7902" - відходи та брухт цинкові.

Пунктом 23 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України визначено, що тимчасово до 1 січня 2019 року від оподаткування податком на додану вартість звільняються операції з постачання, у тому числі операції з імпорту відходів та брухту чорних і кольорових металів, а також: паперу та картону для утилізації (макулатури та відходів) товарної позиції 4707 згідно з УКТ ЗЕД. Переліки таких відходів та брухту чорних і кольорових металів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Операції з вивезення в митному режимі експорту товарів, зазначених у цьому пункті, звільняються від оподаткування податком на додану вартість.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.01.2011 р. №15 "Про затвердження переліків відходів та брухту чорних і кольорових металів, операції з постачання яких, зокрема операції з імпорту, тимчасово, до 1 січня 2019 року, звільняються від обкладення податком на додану вартість" (далі Постанова № 15), затверджено перелік відходів та брухту чорних і кольорових металів, операції з постачання яких, зокрема операції з імпорту, тимчасово, до 1 січня 2019 року, звільняються від обкладення податком на додану вартість, згідно з додатками 1 і 2.

Відповідно до додатку 2 до Постанови № 15 "Відходи та брухт цинкові" з кодом товару згідно з УКТЗЕД 7902 00 00 00 звільняються від обкладання податком на додану вартість.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками відповідача, викладеними в акті перевірки, що скаржником було безпідставно включено до складу податкового кредиту грудня 2017 р., лютого - березня 2018 р. податкові накладні, виписані контрагентом-постачальником ПрАТ ВО "Стальканат-Сілур" на загальну суму ПДВ - 243049,66 грн., оскільки ТМЦ з кодом УКТ ЗЕД "7902" звільняються від обкладення податком на додану вартість.

Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції щодо не врахування того, що фактично гартцинк та згар цинку є відходами, які класифікуються за кодом УКТ ЗЕД 2620, а код УКТЗЕД 7902 було вказано постачальником помилково, а також те, що ПрАТ ВО "Стальканат-Сілур" виправлено помилку шляхом реєстрації розрахунків коригування, оскільки станом на час проведення перевірки (червень 2018 року) розрахунки коригування не були подані постачальником (вони були подані лише 07.08.2018 року), тому податковий орган мав обґрунтовані підстави для висновку про завищення суми від`ємного значення податку на додану вартість, що й було відображено в акті перевірки.

Крім того, колегія суддів не приймає до уваги посилання скаржника на практику ВС, що викладена у постанові від 20.06.2018 р. у справі № 819/1383/17, оскільки у цьому конкретному випадку мова йде не про відсутність визначення коду УКТ ЗЕД, а про його зазначення, що вплинуло на підстави застосування до вказаних відносин норм п. 23 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України та звільнення вказаних операцій від оподаткування. Тобто, мова йде не лише про описку у визначенні коду УКТ ЗЕД або відсутність його визначення, а й про визначення належності вказаних операцій до кола оподатковуваних, що має бути здійснено платником податків, а не фіскальним органом.

Що стосується застосування до скаржника відповідно до спірного податкового повідомлення-рішення штрафних (фінансових) санкцій у сумі 179 572,33 грн. колегія суддів зазначає, що вони застосовані на підставі п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України, яким передбачено, що у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, то це тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов`язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Звільнення платника податків від відповідальності у вигляді застосування штрафу, передбаченого п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України, з підстав допущення контрагентом останнього помилки при реєстрації податкових накладних у ЄРПН, чинним законодавством України не передбачено.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Науково-виробниче підприємство "Центросталь" залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 січня 2019 року у справі № 160/8899/18 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених ч. 5 ст. 291, п. 2 ч. 5 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 27.06.2019 р.

Головуючий суддя О.М. Панченко

Суддя С.М. Іванов

Суддя В.Є. Чередниченко