Справа № 815/1247/18
Суддя: Аракелян М. М.
Дата ухвалення: 2019-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1247/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2019 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Аракелян М.М.

Розглянувши в письмовому провадженні справу за адміністративною позовною заявою Головного управління ДФС в Одеській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Котовський винзавод» про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває справа за адміністративним позовом Головного управління ДФС в Одеській області, в якому позивач просить суд підтвердити обґрунтованість повного адміністративного арешту майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Котовський винзавод» (), згідно рішення ГУ ДФС в Одеській області.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 27.03.2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

26.04.2018 року за вх..11620/18 від представника відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням у справі № 815/875/18.

Ухвалою суду від 26.04.2018р. зупинено провадження у справі №815/1247/18 за адміністративним позовом Головного управління ДФС в Одеській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Котовський винзавод» про підтвердження обґрунтованості повного адміністративного арешту майна платника податків до набрання законної сили судовим рішенням у справі №815/875/18.

30.05.2019р. до суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 30.05.2019 року поновлено провадження у даній справи та призначено судове засідання на 13.06.2019 року.

Судове засідання, призначене на 13.06.2019 року, перенесено на 25.06.2019 року у зв`язку із перебуванням судді Аракелян М.М. у відпустці.

30.05.2019 року за вх..№19441/19 від представника позивача надійшло клопотання, згідно якого він просив розглянути дану справу за відсутності представника ГУ ДФС в Одеській області.

У судове засідання 25.06.2019 року сторони не з`явились, про дату, час та місце судового засідання сповіщені належним чином та завчасно, про що у матеріалах справи містяться розписка про отримання повістки представником позивача (а.с.56), та повідомлення про вручення повістки на 25.06.2019 року відповідачу (а.с.57).

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що наказом Головного управління ДФС в Одеській області №877 від 12.02.2018 року призначено проведення фактичної перевірки ТОВ «Котовський винзавод». Під час проведення перевірки посадовими особами позивача було надано запити на отримання документів, однак станом на 21.02.2018 року документи не були надані. Разом з тим, платник податку просив надати більший строк для надання документів, у зв`язку із чим строки проведення перевірки були продовжені. 26.02.2018 року керівником відповідача було відмовлено у проведенні інвентаризації, зняті залишків товарно-матеріальних цінностей виноробної продукції, про що було складено відповідний акт. Саме це слугувало підставою для прийняття позивачем рішення про застосування повного адміністративного арешту майна, із позовом про підтвердження обґрунтованості якого позивач і звернувся до суду.

Представник відповідача власну правову позицію виклав у відзиві на позовну заяву від 24.04.2018 року, згідно якої позов задоволенню не підлягає, оскільки фактично відповідачем не відмовлялось контролюючому органу ані у допущенні до проведення перевірки, ані у наданні запитуваних документів. Представник відповідача вказує, що ТОВ «Котовський винзавод» було надано інформацію із підтверджуючими документами, стосовно яких вбачається, що запитувані документи були втрачені. У зв`язку із цим, на думку відповідача, контролюючий орган мав би надати час для відновлення документів, а не застосовувати повний адміністративний арешт майна.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Згідно ч.1 ст.205 КАСУ неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно ч.9 ст.205 КАСУ якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин, 25.06.2019 року судом було прийнято рішення про можливість подальшого розгляду справи у порядку письмового провадження.

Під час розгляду справи судом встановлено, що 12.02.2018р. начальник ГУ ДФС в Одеській області Мілютін Г.В. прийняв наказ №877 «Про проведення фактичної перевірки ТОВ "Котовський винзавод" () з метою здійснення контролю дотримання вимог діючого законодавства у сфері виробництва та обігу підакцизних товарів, порядком здійснення готівкових розрахунків, ведення касових операцій, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, наявності, ліцензій, свідоцтв на підставі ст.20, п.п.80.2.5 п.80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, яким вирішено провести з 12.02.2018р. фактичну перевірку ТОВ «Котовський винзавод» () податкова адреса: Одеська обл., м. Подільськ, вул. Соборна, 220, тривалістю 10 діб, перевіряємий період з 16.12.2018р. - по дату закінчення фактичної перевірки (а.с. 9).

12.02.2018 року ГУ ДФС направлено відповідачу на адресу лист «Про надання документів та відбір проб», в якому вказало про необхідність надання відповідачем для перевірки певного переліку документів, які стосуються обігу підакцизних товарів, віноматеріалів та винопродукції (а.с. 10).

ТОВ «Котовський винзавод» листом від 21.02.2018 року вих.№21/02-3 повідомлено про необхідність продовження строку перевірки ще на 5 днів, у зв`язку з великою кількістю документів, які потрібні для надання (а.с. 17).

Крім цього, як слідує з матеріалів справи, відповідач листом від 01.02.2018 року №01/02-1 повідомив ГУ ДФС в Одеській області про втрату документів, пов`язаних з його фінансово-господарською діяльністю за період з 2001 року по 31.01.2018 року (а.с.53), і про цей факт Товариство 31.01.2018 року повідомило органи поліції, що підтверджується відповідною інформацією Приморського відділу поліції ГУНП в Одеській області від 01.02.2018 року (а.с.64).

Наказом №1320 від 21.02.2018 року продовжено проведення фактичної перевірки ТОВ «Котовський винзавод» на 5 діб (а.с. 16).

26.02.2018 року було складено Акт відмови від проведення інвентаризації, зняття залишків ТМЦ №207/15-32-40-01 та Акт відмови від підпису акту відмови від проведення інвентаризації, зняття залишків ТМЦ №208/15-32-40-01 (а.с. 19-20).

У зв`язку із зазначеним, 27.02.2018 року Головним управлінням ДФС в Одеській області прийнято рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків від 27.02.2018 року (а.с. 8).

Ухвалою суду від 26.04.2018р. зупинено провадження у справі №815/1247/18 за адміністративним позовом Головного управління ДФС в Одеській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Котовський винзавод» про підтвердження обґрунтованості повного адміністративного арешту майна платника податків до набрання законної сили судовим рішенням у справі №815/875/18.

Рішенням Одеського окружного адміністративного сулу від 21.05.2018 року у задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Котовський винзавод" (, місцезнаходження: 65007, м. Одеса, пров. Вознесенський, 2 А) до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеської області (місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) про визнання протиправними та скасування наказів начальника ГУ ДФС в Одеській області Мілютіна Г.В. №877 від 12.02.2018р. про проведення фактичної перевірки ТОВ "Котовський винзавод" () та №1320 від 21.02.2018р. про продовження проведення фактичної перевірки ТОВ "Котовський винзавод" () відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.02.2019 року апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Котовський винзавод» задоволено.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 травня 2018 року скасовано.

Прийнято по справі нову постанову, якою позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Котовський винзавод» задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області від 12 лютого 2018 року №877 «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «Котовський винзавод»;

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області від 21 лютого 2018 року №1320 «Про продовження проведення фактичної перевірки ТОВ «Котовський винзавод»».

Ухвалою Верховного Суду від 26.03.2019 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.02.2019 у справі №815/875/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Котовський винзавод» до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість дій заявника щодо застосування умовного адміністративного арешту майна відповідача на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, проаналізувавши положення законодавчих актів, якими врегульовані спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пп. 20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до п.81.1 ст.81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Таким чином, фактична перевірка проводиться на підставі наказу керівника контролюючого органу, який повинен відповідати вимогам п.81.1 ст.81 ПК України, та за наявності підстав для її проведення, а право на проведення такої перевірки надається за умови пред`явлення копії наказу про проведення фактичної перевірки та направлення на проведення такої перевірки.

Згідно пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин:

у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків;

здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, нафтопродуктів, палива моторного альтернативного, скрапленого газу.

Разом з тим, суд наголошує, що правова оцінка правомірності винесення Наказів ГУ ДФС в Одеській області №877 від 12.02.2018 та №1320 від 21.02.2018 року надана судом у Постанові від 15.02.2019 року у справі №815/875/18, яка набрала законної сили 15.02.2018 року.

Так, у зазначеній Постанові судом встановлено, що «суд першої інстанції, обґрунтовуючи існування зазначених у пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України підстав для проведення фактичної перевірки позивача, виклав в повному обсязі зміст доповідної записки начальника управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів ДФС від 01.02.2018 року (а.с.33-34), яка долучена відповідачем до відзиву на позовну заяву в якості підтвердження існування підстав для проведення фактичної перевірки позивача.

Однак в цій доповідній записці, як і в спірному наказі, не вказано, яка інформація була отримана відповідачем щодо порушень з боку позивача, коли та ким така інформація надана, а також відповідачем не надано взагалі жодного доказу отримання такої інформації/звернення.

Колегія суддів зазначає, що передбачені у пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України підстави для проведення фактичної перевірки пов`язані виключно із фактом отримання конкретної інформації про порушення суб`єктом господарювання вимог законодавства в сфері виробництва та/або обігу підакцизних товарів.

Посилання апелянта на те, що згідно пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України достатньою самостійною підставою для проведення фактичної перевірки є здійснення відповідачем функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу підакцизних товарів, колегія суддів вважає помилковими, оскільки таке тлумачення цієї норми повністю нівелює необхідність існування інших передбачених у п.80.2 ст.80 ПК України підстав для проведення фактичних перевірок дотримання вимог законодавства в цій сфері, адже такими функціями контролюючий орган наділений законодавчо на постійній основі.

Виходячи з викладеного, колегія суддів погоджується з доводами апелянта про відсутність у спірному наказі від 12.02.2018 року №877 визначених у п.80.2 ст.80 ПК України підстав для проведення фактичних перевірок.

Також суд першої інстанції зазначив, про відсутність доказів створення на підприємстві позивача комісії для встановлення переліку відсутніх документів та розслідування причин їх пропажі або знищення, а також вказав що позивач не оскаржує дії співробітників ГУ ДФС в Одеській області щодо проведення фактичної перевірки позивача.

Колегія суддів з такими доводами суду першої інстанції не може погодитися, оскільки передбачений пунктом 44.5 ст.44 ПК України перенос проведення перевірки пов`язаний виключно з неможливістю проведення перевірки внаслідок втрати пошкодження чи знищення документів, необхідних для проведення перевірки».

За приписами ч.4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

При розгляді даної справи суд приймає за доведену обставину протиправності призначення та проведення фактичної перевірки, при проведенні якої відповідач відмовив у проведенні інвентаризації та знятті залишків ТМЦ.

Таким чином, аналізуючи фактичні обставини, судом встановлено, що рішенням суду, яка набрало законної сили, підставу для проведення перевірки, за результатами якої і застосовано повний адміністративний арешт майна, визнано протиправною та скасовано. Це, як наслідок, свідчить про відсутність правових підстав зобов`язувати платника податків вчиняти будь-які дії, які були б пов`язані із проведенням перевірки. У даному випадку, визнання протиправними та скасування Наказу №877 від 12.02.2018 року виключає право контролюючого органу на проведення інвентаризації, зняття залишків ТМЦ, оформлене відповідним актом. Тобто, зі скасуванням Наказу, яким проведення перевірки було призначене, застосування повного адміністративного арешту майна також втратило будь-які правові підстави, у зв`язку із чим суд не може підтвердити обґрунтованість такого арешту.

Доводи відповідача, наведені у відзиві на позовну заяву стосовно недотримання Головним управлінням ДФС в Одеській області порядку перенесення проведення перевірки у зв`язку із втратою документів, були досліджені у межах справи №815/875/18, судове рішення стосовно якого набрало законної сили, а тому в силу ст.78 КАС України, дані обставини враховуються у даній справі.

Підстави застосування адміністративного арешту майна та порядок його застосування визначені ст. 94 ПК України та Порядком застосування адміністративного арешту майна платника податків, затвердженим наказом Міністерства фінансів України №632 від 14.07.2017 р. Вказані нормативно-правові акти передбачають, що адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.

Згідно з пп. 94.2.8 п.94.2 ст. 94 ПК України арешт майна може бути застосовано якщо платник податків (його посадові особи або особи, які здійснюють готівкові розрахунки та/або провадять діяльність, що підлягає ліцензуванню) відмовляється від проведення відповідно до вимог цього Кодексу інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів (зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки).

При цьому п. 94.5 ст. 94 ПК України передбачено, що арешт майна може бути повним або умовним.

Повним арештом майна визнається заборона платнику податків на реалізацію прав розпорядження або користування його майном. У цьому випадку ризик, пов`язаний із втратою функціональних чи споживчих якостей такого майна, покладається на орган, який прийняв рішення про таку заборону.

Умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов`язковому попередньому отриманні дозволу керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном. Зазначений дозвіл може бути виданий керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу, якщо за висновком податкового керуючого здійснення платником податків окремої операції не призведе до збільшення його податкового боргу або до зменшення ймовірності його погашення.

Арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом (п. 94.10 ст. 94 ПК України).

Суд звертає увагу, що арешт майна є тимчасовим заходом, спрямованим на забезпечення виконання платником податків передбачених законом обов`язків, проте обов`язок провести інвентаризацію та зняти залишки ТМЦ у зв`язку із незаконністю фактичної перевірки у відповідача був відсутній.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням того, що застосування адміністративного арешту майна ТОВ «Котовський винзавод» здійснено у зв`язку із проведенням фактичної перевірки внаслідок відмови відповідача від проведення інвентаризації та знятті залишків ТМЦ на вимогу контролюючого органу, а призначення фактичної перевірки визнано протиправним судовим рішенням у справі №815/875/18, наразі в розглядуваній справі відсутні законні підстави для підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна ТОВ «Котовський винзавод» за рішенням ГУ ДФС в Одеській області від 27.02.2018р.

Викладене є підставою для відмови у задоволенні позову ГУ ДФС в Одеській області.

Відповідно до ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи висновок суду про відмову у задоволенні позовних вимог, а також те, що позивач є суб`єктом владних повноважень, підстави для стягнення витрат зі сплати судового збору відсутні.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 255, 260-262, 295, 297 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044; ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Котовський винзавод» (; пров. Вознесенський, 2А, м. Одеса, 65007) про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. 293,295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя М.М. Аракелян

.