Справа № 1540/3633/18
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2019-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2019 р.м.ОдесаСправа № 1540/3633/18
Головуючий в 1 інстанції: Кравченко М.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Стас Л.В.

суддів - Турецької І.О., Шеметенко Л.П.

за участю секретаря - Худика С.А.

за участю представника апелянта -Клименка О.В.

за участю представника відповідача - Коротких О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Пересувна механізована колона - 15" "Дунайводбуд" на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2018 року по справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Пересувна механізована колона - 15" "Дунайводбуд" до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Пересувна механізована колона - 15" "Дунайводбуд" ( надалі - позивач) звернулося до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області ( надалі - відповідач), в якій просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 27.04.2018 року № , яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість в загальному розмірі 1 212 935,00 грн., у тому числі за податковими зобов`язаннями 970 348,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 242587,00 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що висновок про нереальність господарських операцій, викладений в акті перевірки контролюючого органу, ґрунтується на інформації правоохоронних органів та податкової бази даних, що не є належними доказами у справі., оскільки податковим органом не було проведено жодної зустрічної перевірки контрагентів позивача. Натомість платником податків надано до податкового органу первинні документи на підтвердження реальності господарських операцій.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2018 року - в задоволенні позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі, позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: неповне встановлення обставин справи, ігнорування всіх аргументів позивача та не обґрунтованість рішення суду, яке апелянт просить скасувати, прийняти нову постанову про задоволення позову. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що в ході перевірки жодних порушень в частині декларування доходів та витрат перевіряючими встановлено не було. Не було також встановлено і їх заниження або завищення. Відповідач, в порушення норм та приписів діючого законо давства України визнав всі угоди, які були укладені позивачем з його контрагентами не дійсними, що як найменш є неприпустимими з огляду на пряму норму ст. 204 ЦК України щодо встановлення презумпції правомірності правочину, де закріплено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не ви знаний судом недійсним. З урахуванням відсутності будь-яких підстав, що передбачені законом для визнання цих угод недійсними в силу норм закону та відсутності рішень судів України, в т. ч. вироків відносно посадових осіб контрагентів позивача, висновок щодо нереальнос ті/безтоварності вказаних в акті перевірки господарських операцій органів ДФС є хибним та упередженим, та таким, що не узгоджується з фактичними обставинами справи та реа льним станом господарського обороту між позивачем та вказаними контрагентами.

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що Приватне акціонерне товариство «Пересувна механізована колона - 15» «Дунайводбуд» зареєстроване та перебуває на обліку в Ізмаїльській об`єднаній державній податковій інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області як платник податків з 19.02.1996 року за № 1066.

На підставі направлень від 26.07.2017 року, наказу від 07.06.2017 року № 1936, відповідно до плану-графіка проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків за 2 квартал 2017 року, в період з 02.03.2018 року по 07.03.2018 року співробітники Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області провели документальну планову виїзну перевірку Приватного акціонерного товариства «Пересувна механізована колона - 15» «Дунайводбуд» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2016 року, валютного законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2016 року, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 року по 31.12.2016 року.

Директор Приватного акціонерного товариства «Пересувна механізована колона - 15» «Дунайводбуд» листом від 03.07.2017 року № 151 повідомив, що 25.05.2016 року співробітниками слідчого відділу Управління СБУ в Одеській області на підставі ухвали Приморського районного суду м. Одеси у справі № 522/1894/16-к були вилучені оригінали первинної документації по контрагентах за період 2014-2015 роки. Також, було надано копію листа з переліком вилучених документів слідчим в ОВС.

Станом на 20.02.2018 року Управлінням СБУ в Одеській області відповідно до п.85.9 ст.85 Податкового кодексу України було забезпечено доступ до вилучених документів.

Наказом ГУ ДФС в Одеській області від 01.03.2018 року № 1409 були поновлені терміни проведення перевірки.

За результатами цієї перевірки 16.03.2018 року Головне управління Державної фіскальної служби в Одеській області склало акт № 596/15-32-14-01/01035845, в якому встановлені наступні порушення з боку позивача:

- п.198.1, п.198.2, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, що призвело до заниження суми, що підлягала нарахуванню та сплаті до бюджету з податку на додану вартість в загальному розмірі 1246975,00 грн., у тому числі жовтень 2014 року 186718,00 грн., листопад 2014 року 73688,00 грн., грудень 2014 року 16098,00 грн., січень 2015 року 123,00 грн., квітень 2015 року 17,00 грн., травень 2015 року 31356,00 грн., червень 2015 року 43190,00 грн., листопад 2015 року204474,00 грн., грудень 2015 року 47730,00 грн., липень 2016 року 20597,00 грн., вересень 2016 року 572066,00 грн., листопад 2016 року 50918,00 грн., з урахуванням вимог п.102.1 ст.102 Податкового кодексу України;

- п.5 ст.8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», п.8 розділу III «Інструкції про порядок нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року № 449, що виразилося у не нарахуванні сум до мінімальної заробітної плати відповідно до звітів за січень-квітень 2015 року у розмірі 25861,39 грн., в наслідок чого не нараховано та не сплачено єдиного внеску в сумі 9961,80 грн.

За наслідками перевірки Приватного акціонерного товариства «Пересувна механізована колона - 15» «Дунайводбуд» на підставі акту перевірки від 16.03.2018 року № 596/15-32-14-01/01035845 відповідно до зазначених порушень Головне управління Державної фіскальної служби в Одеській області прийняло податкове повідомлення-рішення:

- від 27.04.2018 року № , яким позивачеві за порушення п.198.1, п.198.2, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України з урахуванням вимог п.102.1 ст.102 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість в загальному розмірі 1212935,00 грн., у тому числі за податковими зобов`язаннями 970348,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 242587,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що ПрАТ «ПМК-15» «Дунайводбуд» в періоді, який перевірявся, мало фінансово-господарські відносини з ТОВ «АРГО РЕГІОН», ТОВ «АКСІОС ТРЕЙД», ТОВ «СКАЙ БУД», ТОВ «АРТ ТРЕЙДІНГ ГРУП», ТОВ «ЛЮКСРЕАЛ», ТОВ «ГРІН-СІТІ», ТОВ «КРІСТАЛ БУД», ТОВ «БЕСТ ЮА», ТОВ «ФЛАМКО», ТОВ «ФОРТУН-А», ТОВ «КАРТ-БЛАНШ ЛТД», TOB «ЛЕКОМ IHBECTMEHT», TOB «СОУЛ ГРУП», TOB «БУД ПЕРСПЕКТИВА», TOB «ГАЛІОТ ГРУП», TOB «ОЙЛ СЕРВІС», TOB «ГАЛС ЛІДЕР», TOB «СПЕЦ-БУД-ІНВЕСТ», TOB «PECOPT ОЙЛ», TOB «АЙЗЕР БУД», TOB «ПАЛЬМІРА ТРЕЙДІНГ», TOB «АНІТА-БУД», TOB «ІКС-ДОР», TOB «СІГМА-ТЕХНОЛОГІЇ», TOB «АЛЬФА-БІЗ», TOB «БОНПАССАЖ», TOB «ФОРТІС-БРУК», TOB «ВАЙС ТРЕЙД ГРУП», TOB «CAMOPA ГРУП», TOB «КВЕНТ АЛЬЯНС», TOB «РІАЛ-С ГРУП», TOB «ДАРВІН РІАЛАЙЗ», TOB «ДЕЛЮКС-ЛТД», TOB «ПЛЕЙТ».

Зі змісту матеріалів справи також вбачається, що при проведення перевірки позивача використовувалася надана слідчим первинна бухгалтерська документація та податкова інформація від Києво - Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області по ТОВ «ДЕЛЮКС-ЛТД» за вересень 2016 року, від Броварськької ОДПІ ГУ ДФС у Київській області по ТОВ «ГАЛІОТ ГРУП» за грудень 2014 року, від Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області по ТОВ «ПАЛЬМІРА ТРЕЙДІНГ» за липень 2015 року, від Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області по ТОВ «РІАЛ-С ГРУП» за вересень 2016 року, від Києво - Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області по ТОВ «БУД ПЕРСПЕКТИВА» за грудень 2014 року, від ДПІ у Печерському районі м. Києва по ТОВ «СКАЙ БУД» за січень-лютий 2014 року, від ДПІ у Печерському районі м. Києва по ТОВ «БЕСТ ЮА» за жовтень 2014 року, від Ірпінської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області по ТОВ «ГРІН-СІТІ» за жовтень 2014 року, від ДПІ у Бабушкінському р-ні. м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській обл. по ТОВ «ФЛАМКО» за жовтень-листопад 2014 року, від ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровськ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області по ТОВ «ЛЮКСРЕАЛ» за жовтень 2014 року, від Київської ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області по ТОВ «ОЙЛ СЕРВІС» за грудень 2014 року, січень-лютий 2015 року, від ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві по ТОВ «ГАЛС ЛІДЕР» за травень-червень 2015 року, від Вишгородської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області по ТОВ «ДАРВІН РІАЛАЙЗ» за вересень 2016 року.

Відповідно до змісту вищезазначеної податкової інформації, податковій орган зробив висновок про нереальність продажу ідентифікованого товару/послуг за номенклатурою, відмінною від номенклатури попередньо придбаних товарів/послуг, за відсутності реальності придбання товарів/послуг, що продано, від інших (не задіяних у ланцюгу нереальної поставки) постачальників або відсутності (нереальності) формування відповідного активу внаслідок власного задекларованого виробництва товару/послуг.

В акті перевірки також зазначено, що ГУ ДФС в Одеській області від Приморського районного суду м. Одеси отримано Ухвалу від 10.05.2016 року по справі № 522/1894/16-к відносно надання тимчасового доступу до речей і документів по кримінальному провадженню за № 0000802 від 05.08.2014 року, якою клопотання слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Одеській області Дуная Д.О., погодженого з прокурором відділу прокуратури Одеської області Мельником Д.В., про тимчасовий доступ до речей і документів по кримінальному провадженню за № 0000802 від 05.08.2014 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.2 ст.109, ч.5 ст.191, ч.3, ст.205, ч.1 ст.258-5, ч.1, ст.358, Кримінального кодексу України, було задоволено та надано слідчому в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області старшому лейтенанту юстиції Дунаю Д.О. та слідчим слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області за його дорученням, тимчасовий доступ та можливість вилучення оригіналів документів які перебувають у володінні Приватного акціонерного товариства «Пересувна механізована колона - 15» «Дунайводбуд», а саме: первинно-бухгалтерську документацію, договори, платіжні доручення (роздруківки електронних платіжних доручень), видаткові і податкові накладні, товарно-транспортні документи, ордера, акти приймання робіт, акти виконання робіт, листування, пропозиції, замовлення, акти підряду, договори підряду, сертифікати якості, договори про поставку товарів, виконання робіт, надання послуг, з усіма додатками та доповненнями до них, договори про надання та отримання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги, договори про переуступку права вимоги, однією зі сторін яких виступають вказані підприємства, видаткові (прибуткові) накладні, реєстри отриманих та виданих податкових накладних, реєстри щоденного обліку операцій з продажу та придбання товарів, робіт та послуг, рахунки, рахунки-фактури, акти приймання-передачі товарів, довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей, договори про перевезення товарів, товарно-транспортні накладні, дорожні листи, сертифікати походження та сертифікати якості придбаних/реалізованих товарів; фітосанітарні документи (у випадку поставок сільськогосподарської продукції), акти зважування продукції, журнали складського обліку, в яких відображені дані про отримання товарів (продукції) від підприємств, складські картки, договори про зберігання товарів (продукції), отриманих від підприємств, акти передачі отриманих товарів (продукції) на зберігання, регістри бухгалтерського обліку, в яких відображені фінансово-господарські операції щодо взаємовідносин з підприємствами, акти звірок, а також інші документи, які підтверджують фінансово-господарські взаємовідносини між ПрАТ «ПМК-15» «ДВБ» та: ТОВ «ПОЛІ-ТОРГ», ТОВ «ЕКСПОЛОТ», НТВФ «ПРОМСЕРВІС» у формі ТОВ, ТОВ «АНІТА-БУД», ТОВ «ЕКОТРАНСПАС ЛТД», ТОВ «ТД «ЄВРОСФЕРАБУД», ТОВ «ВАЙС ТРЕЙД ГРУП», ТОВ «СІГМА-ТЕХНОЛОПЇ», ТОВ «ТРАНСПОРТНІ МІЖНАРОДНІ ПЕРЕВЕЗЕННЯ», TOB «КРАМЕР», ТОВ «ІКС-ДОР», ТОВ «ГАЛС ЛІДЕР», ТОВ «ТД «АВЕРС РЕСТ ГРУП», ТОВ «БОНПАССАЖ», TOB «СТРІМВЕР», ТОВ «ТРЕЙД АЛЬЯНС ГРУП», ТОВ «СПЕЦ-БУД-ІНВЕСТ», ТОВ «ГРЕТА-2015», ТОВ «ГАЛЮТ ГРУП», ТОВ «БОНУС БІЗНЕС ГРУПИ», TOB «САМОРА ГРУП», ТОВ «БЕЙРА ТРЕЙД», ГОВ «АНОКСІМА», ТОВ «ОУШЕН СІСТЕМС», ТОВ «ЛКЖС-ЕРА», ТОВ «ФІКСЛЕНД», ТОВ «АЙЗЕР БУД», ТОВ «ДОМІНАНТ ТРАНС», ТОВ «ГАММА ГРУП», ТОВ «АЛКОМ ГРУП», ТОВ «КВАНТ_ПАРТНЕР». ТОВ «ФОРТІС БРУК», ТОВ «ЛАДКОМ ІНВЕСТ», ТОВ «ВЕЛПРАЙС ГРУП», ТОВ «ДОНСНАБ- АГРОТЕХНІКА», ТОВ «СМАРТКАРГО», ПрАТ «ПРОМИСЛОВІ РЕГІОНИ», ТОВ «КРІСТАЛ БУД» та ТОВ «ТЕОДОРА».

ГУ ДФС в Одеській області від Слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Одеській області отримано лист від 04.08.2017 року № 65/164975, яким на виконання п.85.9 ст.85 Податкового Кодексу України фактично було повідомлено про надання доступу до вилучених у кримінальному провадженні за № 0000802 від 05.08.2014 року фінансово-господарських та бухгалтерських документів ПрАТ «ПМК-15» «ДВБ», відповідно до чого отримано доступ до вилучених документів (договори, рахунки, накладні, акти виконаних робіт, податкові накладні, платіжні доручення) по контрагентах постачальниках ПрАТ «ПМК - 15» «ДВБ», які свідчать про дефектність оформлених документів від контрагентів-постачальників на адресу покупця ПрАТ «ПМК-15» «ДВБ» за період з 01.01.2014 року по 31.12.2016 року.

Також, перевіркою встановлено включення ПрАТ «ПМК-15» «ДВБ» до податкового кредиту сум з податку на додану вартість по контрагентах - постачальниках ТОВ «АРГО РЕГІОН»,ТОВ «АКСІОС ТРЕЙД», TOB «АРТ ТРЕЙДІНГ ГРУП», ТОВ «ФОРТУН-А», ТОВ «КАРТ-БЛАНШ ЛТД», ТОВ «ЛЕКОМ ІНВЕСТМЕНТ», ТОВ «СОУЛ ГРУП», ТОВ «БУД ПЕРСПЕКТИВА», TOB «РЕСОРТ ОЙЛ», ТОВ «АЛЬФА-БІЗ», TOB «КВЕНТ АЛЬЯНС», ТОВ «ДАРВІН РІАЛАЙЗ», ТОВ «ПЛЕЙТ», по яким відсутні декларування податкових зобов`язань з податку на додану вартість за відповідні періоди, відповідно до чого рахуються розбіжності у сумі 579510,66 грн.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що під час розгляду справи ПрАТ «ПМК-15» «ДВБ» не надало до суду податкових накладних та відповідних платіжних документів, які б підтверджували реальність виконання договорів з контрагентами, виключно наявність яких дає право позивачу на віднесення сум податку по операціях з цими контрагентами до складу свого податкового кредиту з ПДВ. Тобто, висновки податкового органу про порушення позивачем п.198.1, п.198.2, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України є обґрунтованими.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду з таких мотивів.

Згідно з п.п.14.1.27 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Відповідно до п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з п.п.138.1, 138.2 ст.138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу. Витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до п.п.139.1.3, 139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат: суми попередньої (авансової) оплати товарів, робіт, послуг; витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Таким чином, із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів вбачається, що визначальною умовою правомірності формування витрат, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, є їх здійснення для провадження господарської діяльності платника податку, та підтвердження первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку.

Згідно з п.п.14.1.181 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010року №2755-VI податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.1. статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2. статті 198 Податкового кодексу України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п.201.4 ст.201 Податкового кодексу України податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов`язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця.

Згідно з приписами п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. У разі відмови продавця товарів/послуг надати податкову накладну або в разі порушення ним порядку її заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі покупець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум податку до складу податкового кредиту.

Відповідно до п.198.6. ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Таким чином, витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Отже, формування податкового кредиту є відображенням наслідків господарських операцій у податковій звітності.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що контролюючий орган не заперечує самого факту виконання будівельних робіт, але оспорює виконання цих робіт субпідрядними організаціями, а також стверджує про фіктивність господарських операцій по придбанню позивачем товарно - матеріальних цінностей у зазначених контрагентів.

Стосовно цього колегія суддів зазначає таке.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно Додатку № 4 до акту перевірки ( пункт 2.5) податковим органом складено узагальнений перелік документів, які було використано при проведенні перевірки ПАТ « ПМК -15» « ДВБ» ( т.2 а.с.95-99), в якому, на думку колегії судів зазначені всі необхідні документи для підтвердження реальності господарської операції.

Слід зазначити, що, як вбачається з самого акту перевірки, відповідач жодних претензій щодо оформлення а також нестачі будь - яких первинних бухгалтерських документів не зазначає, а посилається на їх дефектність виключно з огляду на відсутність у контрагентів позивача господарської та податкової правосуб`єктності на момент укладення та виконання господарських операцій з позивачем, виходячи з податкової інформації, що наявна в інформаційно - аналітичних базах відносно контрагентів позивача, а також податкову інформацію надану іншими контролюючими органами.

Зазначені документи у сукупності містять всі необхідні реквізити, відповідають вимогам до первинних документів, встановленим Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в повній мірі підтверджують здійснення позивачем господарських операцій в межах власної господарської діяльності, дозволяють ідентифікувати контрагентів і містять у собі відомості щодо змісту та обсягу проведених операцій, які узгоджуються між собою.

Отже, фактичні обставини об`єктивно засвідчують правомірність нарахування податкового кредиту та віднесення відповідних сум до складу валових витрат, відповідно до первинних бухгалтерських документів та по податковим накладним, які виписані на виконання умов викладених вище договірних відносин.

Колегія суддів зазначає, що непідтвердження операцій за ланцюгом постачання, так само як і податкова інформація про інші порушення податкової дисципліни, допущені контрагентом платника податків або третіми особами у відносинах з контрагентом, не є свідченням нереальності господарських операцій, за умови їх підтвердження належними і допустимими первинними документами, як підставами формування бухгалтерського обліку.

Таким чином, висновки податкового органу про вчинення платником податків порушень податкового законодавства, щодо неправомірності формування податкового кредиту з податку на додану вартість та віднесення відповідних сум до складу витрат по взаєморозрахунках з вказаними контрагентами за період, що перевірявся, мають характер припущень та є необґрунтованими, а відтак, не можуть бути покладені в основу спірних податкових повідомлень-рішень. Реальність здійснення господарської операції повинна досліджуватися на підставі первинних документів, складених за результатами таких операцій та не може ґрунтуватися виключно на отриманій податкові інформації з баз даних податкового органу.

Правочин, який вчинений з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, згідно з частиною першою статті 203, частиною другою статті 215 ЦК України є нікчемним.

Право органу державної податкової служби самостійно визнавати нікчемними правочини законом не передбачено.

Отже, підстави нікчемності правочину встановлюються законом, а встановлення актом перевірки нікчемності правочину знаходиться за межами компетенції податкового органу, не належить до функції контролю дотримання платниками податків податкового законодавства. Не вимагається визнання такого договору і в суді. За наявності відповідних обставин предметом розгляду та дослідження є податкові наслідки вчинення відповідних дій без урахування наявності цивільно-правового договору та реальність господарських операцій, як підстава виникнення права на формування платником податку своїх даних податкового обліку.

При цьому, вищенаведені норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами - постачальниками, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певним постачальником товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту/витрат, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків у вигляді позбавлення права на формування валових витрат за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Із наведеного випливає, що позивач, як платник податку, самостійно несе відповідальність за достовірність і своєчасність обчислення та внесення ним податку до бюджету відповідно до законодавства України і не може нести відповідальність за порушення продавцем правил здійснення господарської діяльності, а визначальним фактором для формування податкового кредиту платником ПДВ є рух товарів (послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такої особи - платника податку та наявність у платника податків виданої йому продавцем товару податкової накладної, оформленої з дотриманням вимог чинного законодавства.

При цьому сама собою фіктивність контрагента платника податків, а так само невиконання своїх податкових зобов`язань контрагентами платника податків не можуть бути безумовним свідченням недостовірності даних податкового обліку платника податків, який ці дані задекларував. Також наявність або відсутність матеріально - технічної бази у контрагента господарюючого суб`єкта не є передумовою для визначення господарської компетенції останнього та не має правового значення для вирішення питання про наявність наміру сторін на реальне настання правових наслідків, обумовлених укладеними угодами або порушення позивачем правил оподаткування.

Відповідно до наведеного та з урахуванням наданих позивачем доказів (договори, рахунки, накладні, акти виконаних робіт, податкові накладні, платіжні доручення) оцінка яких зроблена судом апеляційної інстанції, а також враховуючи встановлену судом наявність у контрагентів позивача господарської та податкової правосуб`єктності на момент укладення та виконання господарських операцій з позивачем, колегія суддів дійшла висновку про те, що дії позивача як платника податку є добросовісними, вчинені ним господарські операції сумніву в їх реальності не викликають, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються достатніми і належним чином оформленими первинними документами, а відтак висновки податкового органу про допущення ПАТ «ПМК -15» « ДВБ» податкового правопорушення, є необґрунтованими.

Підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 ПК України презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

За змістом указаної норми, за умови подання платником податків усіх належним чином оформлених документів, передбачених податковим законодавством, дані податкового обліку вважаються сформованими платником податків правомірно (обґрунтовано).

Посилання податкового органу на наявні вироки відносно посадових осіб контрагентів позивача - ТОВ « Фортіс Брук» та ТОВ « Фламко», які свідчать про безтоварність господарських операцій, є безпідставними, оскільки така аргументація не відтворена в акті перевірки, а отже не була підґрунтям прийняття спірного податкового повідомлення-рішення.

Докази на які посилається відповідач ( вироки отримані податковим органом з реєстру судових рішень) не відповідають вимогам належності на допустимості в розумінні КАС України, оскільки контролюючий орган не довів, що такі отримано у розпорядження та, те що він має право їх використання у порядку визначеному Кримінальним процесуальним кодексом України (КПК України).

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів також зазначає, що судом першої інстанції не встановлено в повній мірі фактичні обставини справи, не досліджено детально кожну господарську операцію позивача з вищезазначеними контрагентами, за якими Товариством було сформовано витрати та податковий кредит, та не надано об`єктивний та обґрунтований їх аналіз з урахуванням доводів, наведених позивачем, у зв`язку з чим, відсутні підстави вважати, що обставини справи встановлено повно та правильно, а отже і наведені скаржником доводи в апеляційній скарзі (аналогічні тим, що були зазначені в позові) щодо цього спростовують неправильних по суті висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.ст. 315, 317 КАС України суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю і ухвалити нове судове рішення на підставі неправильного застосування норм матеріального права.

Згідно до ст. ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Пересувна механізована колона - 15" "Дунайводбуд" - задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2018 року по справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Пересувна механізована колона - 15" "Дунайводбуд" до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про скасування податкового повідомлення-рішення - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов Приватного акціонерного товариства "Пересувна механізована колона - 15" "Дунайводбуд" - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області від 27.04.2018 року № , яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість в загальному розмірі 1 212 935,00 грн., у тому числі за податковими зобов`язаннями 970 348,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 242587,00 грн.

Стягнути з Головного управління ДФС в Одеській області ( ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Приватного акціонерного товариства "Пересувна механізована колона - 15" "Дунайводбуд" ( ) судовий збір за подачу позову у сумі 18 194 грн. 03 ( вісімнадцять тисяч сто дев`яносто чотири гривні ) 03 коп., а також стягнути судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 27 291 грн. (двадцять сім тисяч двісті дев`яносто одну гривню ) 04 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 01.07.2019р.

Головуючий суддя Стас Л.В.
Судді Турецька І.О. Шеметенко Л.П.