Справа № 400/1170/19
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2019-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2019 р. справа № 400/1170/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Мороза А.О., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження, у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідачаГоловного управління Національної поліції в Миколаївській області, вул. Декабристів, 5, м. Миколаїв, 54001

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачаНаціональна поліція України, вул. Академіка Богомольця, 10, м. Київ, 01601

простягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області (далі - відповідач, ГУНП в Миколаївській області), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Національної поліції України, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП в Миколаївській області № 63 о/с від 16.03.2016 року в частині звільнення зі служби в поліції, поновити на посаді старшого оперуповноваженого Первомайського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 20.01.2017 року позов задоволено, скасовано наказ про звільнення позивача, поновлено його на посаді та стягнуто заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 45775,82 грн. та заробітну плату за один місяць у сумі 5162,82 грн.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2017 року постанова суду першої інстанції залишена без змін.

Постановою Верховного Суду від 21.03.2019 року рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасовано в частині стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою від 23.04.2019 року суд прийняв справу до свого провадження та призначив її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням учасників справи.

10.05.2019 року відповідачем подано відзив на позов в частині стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, в якому зазначено, що на виконання постанови від 20.01.2017 року позивачу виплачено заробітну плату за час вимушеного прогулу повністю.

Відповідач подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, від позивача клопотань не надходило.

На підставі ч. 9 ст. 205 КАС України, суд розглянув справу в порядку письмового провадження.

Вирішуючи спір, суд враховує наступне.

Позивач з грудня 2007 року проходив службу в органах внутрішніх справ та в поліції.

30.03.2016 року наказом № 63 о/с позивача звільнено з посади старшого оперуповноваженого Первомайського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області за ч. 1 п. 5 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" через службову невідповідність.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 20.01.2017 року по справі № 814/1863/16 визнано протиправним та скасовано наказ відповідача від 30.03.2016 року № 63 о/с в частині звільнення позивача, поновлено його на займаній посаді, стягнуто з відповідача заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 45775,82 грн. та заробітну плату за один місяць у сумі 5162,82 грн. (т. 1 а. с. 137-146).

31.01.2017 року судом видано виконавчі листи про поновлення позивача на посаді та стягнення заробітної плати за один місяць у сумі 5162,82 грн. (т. 1 а. с. 149-150).

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2017 року постанова суду першої інстанції залишена без змін.

Після повернення справи до суду першої інстанції, 15.06.2017 року видано виконавчий лист про стягнення на користь позивача заробітної плати за час вимушеного прогулу в сумі 45775,82 грн. (т. 1 а. с. 212). Постанову суду в цій частині виконано в повному обсязі, про що свідчить відмітка Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області (т. 1 а. с. 217).

Постановою Верховного Суду від 21.03.2019 року рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасовано в частині стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Підставою для скасування рішення судів стала помилка при здійсненні розрахунку грошового забезпечення, яке підлягає виплаті позивачу за час вимушеного прогулу, а саме суд першої інстанції неправильно застосував до спірних правовідносин норми Порядку № 260 ("Порядок і умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання", затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України № 260 від 06.04.2016 року), адже на момент звільнення позивача норми зазначеного порядку не набрали законної сили.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Розрахунок суми заробітної плати за час вимушеного прогулу здійснюється на підставі постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати" від 08.02.1995 року № 100 (далі - Порядок № 100).

Згідно з п. 2 Порядку № 100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Відповідно до п. 5 Порядку № 100 основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів за цей період.

Позивача звільнено 30.03.2016 року, а поновлено на посаді рішенням суду - 20.01.2017 року, тому відповідно до Порядку № 100 час вимушеного прогулу рахується з 31.03.2016 року по 20.01.2017 року включно, та становить 203 робочих дні, а саме:

- 31.03.2016 року - 1 робочий день;

- квітень 2016 року - 21 робочий день;

- травень 2016 року - 19 робочих днів;

- червень 2016 року - 19 робочих днів;

- липень 2016 року - 22 робочих дні;

- серпень 2016 року - 22 робочих дні;

- вересень 2016 року - 22 робочих дні;

- жовтень 2016 року - 20 робочих днів;

- листопад 2016 року - 22 робочих дні;

- грудень 2016 року - 22 робочих дні;

- з 01.01.2017 року по 20.01.2017 року - 13 робочих днів.

Отже, судом встановлено, що заробітна плата позивача за час вимушеного прогулу розраховується за 203 робочих дні, однак відповідач у своєму відзиві помилково розрахував 205 робочих дні, тому суд не бере до уваги розрахунки відповідача у відзиві (т. 2 а. с. 94-98).

Відповідно до довідки про грошове утримання від 08.05.2019 року (т. 2 а. с. 100), середньоденне грошове забезпечення позивача складало 174,56 грн., а середньомісячне - 5149,56 грн.

Відтак, сума грошового забезпечення позивача за час вимушеного прогулу складала 35435,68 грн. (203 робочі дні * 174,56 грн).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову про стягнення на користь позивача грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в розмірі 35435,68 грн.

Судові витрати у справі відсутні.

Керуючись ст. 2, 19, 241, 244, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області (вул. Декабристів, 5, м. Миколаїв, 54001, ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Національної поліції України, про стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу - задовольнити.

2. Стягнути з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області (вул. Декабристів, 5, м. Миколаїв, 54001, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 31.03.2016 року по 20.01.2017 року в розмірі 35435,68 грн. (тридцять п`ять тисяч чотириста тридцять п`ять гривень шістдесят вісім копійок).

3. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. О. Мороз