Справа № 440/1088/19
Суддя: Гуцал М.І.
Дата ухвалення: 2019-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2019 р. м. Харків Справа № 440/1088/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Гуцала М.І.,

Суддів: Донець Л.О. , Бенедик А.П. ,

за участю секретаря судового засідання Соколової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.04.2019, головуючий суддя І інстанції: Н.Ю. Алєксєєва (повний текст складено 19.04.19) по справі № 440/1088/19

за позовом ОСОБА_1

до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської районної в м. Полтаві ради

про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської районної в м. Полтаві ради (далі відповідач), в якому просив:

-зобов`язати виплатити щорічну допомогу на оздоровлення за період 2004-2005 роки, 2007-2010 роки, передбачені ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі п`яти мінімальних зарплат, з розміру заробітної плати, встановленої Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" від 07.12.2017 №2246-V-III в розмірі 3723 грн. на момент виплати, з урахуванням проведених виплат, а саме у розмірі 22338 грн.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 17.04.2019 в задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове судове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає доводи щодо неповного виконання відповідачем постанови Октябрського районного суду м. Полтави від 28.12.2010 у справі №2а-5218/10.

Статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

В ході судового розгляду встановлено, що постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 28.12.2010 у справі №2а-5218/10 зобов`язано Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Октябрської районної в м. Полтаві ради здійснити перерахунок та нарахувати ОСОБА_1 щорічну допомогу на оздоровлення за період 2004-2005 р.р., за 2007-2010 р.р. передбачені ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в розмірі п`яти мінімальних зарплат, з розміру мінімальної заробітної плати встановленої на момент виплати з урахуванням проведених виплат (а.с. 11-12).

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.10.2011 постанову Октябрського районного суду м. Полтави від 28.12.2010 по справі у справі №2-а-5218/10/1622 скасовано в частині задоволення позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Октябрської районної в м. Полтаві ради про визнання протиправною бездіяльність і зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату грошової щорічної допомоги на оздоровлення за 2004-2008 роки.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Октябрської районної в м. Полтаві ради в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність і зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату грошової щорічної допомоги на оздоровлення за 2004-2008 роки - залишено без розгляду.

В іншій частині постанову Октябрського районного суду м. Полтави від 28.12.2010 по справі у справі №2-а-5218/10/1622 - залишено без змін (а.с. 13-14).

На виконання судового рішення, яке набрало законної сили, Октябрським районним судом м. Полтави видано виконавчий лист, який був пред`явлений позивачем до виконання.

Постановою Октябрського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції від 06.04.2012 відкрито виконавче провадження №32048650 з примусового виконання виконавчого листа №2а-5218/10, виданого 02.04.2012 Октябрським районним судом м. Полтави, про зобов`язання Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Октябрської районної в м. Полтаві ради здійснити перерахунок та нарахувати ОСОБА_1 щорічну допомогу на оздоровлення за період 2009-2010 р.р., передбачені ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в розмірі п`яти мінімальних зарплат, з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на момент виплати з урахуванням проведених виплат (а.с. 16).

На виконання постанови про відкриття виконавчого провадження, листом від 11.05.2012 №02-2930 Управлінням соціального захисту населення виконавчого комітету Октябрської районної в м. Полтаві ради, повідомлено про проведення нарахування щорічної допомоги на оздоровлення на підставі судового рішення за 2009 рік в розмірі 3 620 грн, за 2010 рік в розмірі 4 340 грн., всього - 7 960 грн. Також зазначено, що виплата щорічної допомоги на оздоровлення не може бути проведена, оскільки кошти на зазначену статтю видатків на рахунок Управлінням соціального захисту населення виконавчого комітету Октябрської районної в м. Полтаві ради не надходили (а.с. 17-18).

Постановою Октябрського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції від 17.05.2012 закінчено виконавче провадження №32048650 з примусового виконання виконавчого листа №2а-5218/10, виданого 02.04.2012 Октябрським районним судом м. Полтави /а.с. 19/.

25.09.2018 на виконання постанови Октябрського районного суду м. Полтави від 28.12.2010 та ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.10.2011 у справі №2а-5218/10, Управлінням соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської районної в м. Полтаві ради перераховано ОСОБА_1 щорічну допомогу на оздоровлення за період 2009-2010 р.р. в розмірі 7 960 грн.

19.11.2018 позивач звернувся до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської районної в м. Полтаві ради із заявою, у якій просив здійснити доплату із врахуванням рішення суду щодо розміру п`яти мінімальних зарплат, встановленої на момент виплати згідно Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" (а.с. 21).

Листом від 04.12.2018 №13-10587 Управлінням соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської районної в м. Полтаві ради повідомлено ОСОБА_1 , що на виконання постанови Октябрського районного суду м. Полтави від 28.12.2010 та ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.10.2011 ОСОБА_1 було перераховано через Ощадбанк 7960 грн. (а.с. 22).

Позивач не погодившись із нарахованою відповідачем сумою грошової допомоги на оздоровлення та вважаючи, що відповідач повинен йому сплатити 22338 грн., що складає 5 розмірів мінімальних заробітних плат станом на день виплати у 2018 році, звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем заявлено вимоги щодо захисту прав, які фактично стосуються не повного виконання постанови Октябрського районного суду м. Полтави від 28.12.2010 у справі №2а-5218/10, разом з цим вказане судове рішення було виконано відповідачем у повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановивши обставини справи, порушив норми процесуального права, оскільки здійснив розгляд по суті заявлених позовних вимог, всупереч вимогам Кодексу адміністративного судочинства щодо встановленого порядку виконання судового рішення.

Адже, позивач звернувся до суду з вимогами зобов`язати виплатити щорічну допомогу на оздоровлення за період 2004-2005 роки, 2007-2010 роки, передбачені ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі п`яти мінімальних зарплат, з розміру заробітної плати, встановленої Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" від 07.12.2017 №2246-V-III в розмірі 3723 грн. на момент виплати, з урахуванням проведених виплат, а саме у розмірі 22338 грн., на виконання постанови Октябрського районного суду м. Полтави від 28.12.2010 у справі №2а-5218/10, яка набрало законної сили.

Саме з метою належного захисту прав щодо виконання судових рішень законодавцем нормативно врегулювано питання судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах, зокрема, одним із способів судового контролю є порядок визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, регламентований ст.383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, статтею 383 Кодексу адміністративного судочинства України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Необхідність дотримання встановленого порядку виконання судового рішення, насамперед зумовлена нормами ст. 129-1 Конституції України, згідно яких судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність встановлену законом.

Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював думку в контексті тлумачення статті 6 Європейської конвенції з прав людини, що без ефективної системи виконання судових рішень існування судової системи позбавлене будь-якого сенсу. Як неодноразово підкреслював Суд, органи державної влади є одним із компонентів держави й інтереси цих органів повинні збігатися з необхідністю належного здійснення правосуддя, кінцевим етапом якого є виконання судового рішення. Так, у рішенні по справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, Суд зазначив, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу- у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, - і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення або стягнення заборгованості за іншим судовим рішенням.

Приписами ст. 129-1 Конституції України встановлено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Колегія суддів, проаналізувавши предмет позову у цій справі, дійшла висновку, що він фактично спрямований на виконання іншого судового рішення (постанови Октябрського районного суду м. Полтави від 28.12.2010 у справі №2а-5218/10).

Обраний позивачем у цій справі спосіб захисту - зобов`язати виплатити щорічну допомогу на оздоровлення за період 2004-2005 роки, 2007-2010 роки, передбачені ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі п`яти мінімальних зарплат, з розміру заробітної плати, встановленої Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" від 07.12.2017 №2246-V-III в розмір 3723 грн. на момент виплати, з урахуванням проведених виплат, а саме у розмірі 22338 грн., є одним із способів виконання вказаного рішення.

Отже, новий спір не виник, а має місце спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.

Таким чином, в даному випадку наявні підстави для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Відповідно, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку судового контролю за виконанням рішення, а не пред`являти новий адміністративний позов.

Відтак, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Спір у справі, що розглядається, виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення, що зумовлює наявність підстав для закриття провадження у справі.

Зазначена правова позиція відповідає висновкам Верховного Суду викладеним в постановах від 20.02.2019 у справі № 806/2143/15, а також від 03.04.2019 по справі № 820/4261/18 .

Зважаючи на допущені порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, вимоги ч. 1 ст. 319 КАС України, у справі є наявні підстави для скасування судового рішення та закриття провадження у справі, з одночасним роз`ясненням позивачу права на звернення до суду в порядку ст.ст. 382, 383 КАС України.

Керуючись ст.ст. 238, 243, 250, 310, 311, 312, 315, 319, 321, 322, 325, 326 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.04.2019 по справі № 440/1088/19 скасувати.

Провадження у справі № 440/1088/19 за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської районної в м. Полтаві ради про зобов`язання вчинити певні дії - закрити.

Роз`яснити позивачу право на звернення до суду із заявою в порядку ст. ст. 382, 383 КАС України.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)М.І. Гуцал
Судді(підпис) (підпис) Л.О. Донець А.П. Бенедик
Повний текст постанови складено 01.07.2019.