Справа № 160/4380/19
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 червня 2019 року Справа № 160/4380/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лозицької І.О. розглянувши у м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
14.05.2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області, в якому позивач просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови йому в призначенні пенсії за віком на пільгова умовах, відповідно до п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умова відповідно до п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з дня його звернення із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а саме: 14.09.2018 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що останній маючи трудовий стаж більше 20 років на посаді тракториста-машиніста, з метою реалізації свого права на отримання пенсійного забезпечення на пільгових умовах звернувся до Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області з письмовою заявою про призначення такої пенсії, у відповідності до положень п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Відповідачем було відмовлено в призначенні такої пенсії, так як згідно до наданих документів загальний стаж заявника становить 14 років 02 місяці 22 дні, замість визначеного законом 20 років. При цьому, відповідачем не було зараховано період роботи з 01.01.1986 року по 31.12.2000 року в колгоспі ім. Котовського, так як в трудовій книжці позивача відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, а саме: не зазначено про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції. Не погодившись з відмовою відповідача, вважаючи її такою, що прийнята з порушенням норм чинного законодавства позивач оскаржив її у судовому порядку.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 травня 2019 року було відкрито провадження в даній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України.
В обґрунтування своїх заперечень проти позову відповідач зазначив, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з письмовою заявою про призначення пенсії на пільгових умовах, відповідно до п. 3 ст. ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». З наданих позивачем документів до заяви вбачається, що загальний трудовий стаж останнього складає - 34 роки 8 місяців 20 днів, пільговий стаж на роботі тракториста-машиніста складає - 14 років 2 місяці 22 дні, проте, законом визначено, що призначення пільгової пенсії можливо за умови наявності пільгового стажу у розмірі 20 років. Отже, у відповідача відсутні законні підстави для призначення означеної пенсії. При цьому, період роботи з 01.01.1986 року по 31.12.2000 року в колгоспі ім. Котовського до пільгового не зарахований, так як в трудовій книжці позивача відсутні відомості, які визначають право на пенсію на пільгових умовах, а саме: не зазначено про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 261, ч. 2, ч. 3, ч. 5 ст. 262, п. 2 ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув адміністративну справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та без проведення судового засідання.
Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, прийшов до таких висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до відомостей трудової книжки серії НОМЕР_1 від 02.01.1981 року, розділу : «членство в колгоспі», 02 січня 1981 року прийнятий в члени колгоспу ім. Котовського, Магдалинівського району, Дніпропетровської області; з 11.10.1992 року переведений з членів колгоспу ім. Котовського до членів КДСП «Котівка»; 01.04.2000 року виведений з членів КДСП «Котівка» Магдалинівського району, Дніпропетровської області у зв`язку із реорганізацією господарства в ПП «Агрофірма «Котівська»; 01.04.2000 року прийнятий в члени ПП «Агрофірма «Котівська» на посаді тракториста; 11.07.2003 року звільнений з займаної посади.
Зазначені відомості підтверджуються розділом «відомості про роботу» трудової книжки позивача, в якій зазначено, що 1984 року останній працював на посаді тракториста.
При цьому, як вбачається з розділу «трудова участь в громадському господарстві» трудової книжки позивача, то з 1984 року по 2000 рік останній дійсно працював на посаді тракториста, зазначені записи скріплені підписами посадових осіб та мокрими печатками підприємства.
14 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з письмовою заявою про призначення пенсії на пільгових умовах, відповідно до п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п. 3 ст. ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», долучивши до заяви всі необхідні докази для підтвердження пільгового стажу.
21 березня 2019 року Новомосковським відділом з питань призначення та перерахунку пенсій №17 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області направлено лист №59 позивачу, яким останньому відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах, відповідно п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п. 3 ст. ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
В мотивування своєї відмови відповідач зазначив, що відповідно до відомостей трудової книжки позивача, останній працював з 02.01.1981 року по 01.04.2000 року в колгоспі ім. Котовського (потім КДСП «Котівка», СВК ім. Котовського).
Проте, в даних записах відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, а саме: не зазначено про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.
В довідці Єдиного державного реєстру зазначено, що державна реєстрації СВК ім. Котовського припинена у зв`язку з банкрутством.
Згідно протоколу, Комісією з питань підтвердження стажу роботи на посадах прийнято рішення підтвердити період роботи заявника з 01.01.1984 року по 31.12.1985 рік; з 01.01.1988р. по 31.12.1988р.; з 01.01.1998р. по 31.12.1998р., для зарахування до стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, відповідно до п. 3 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Таким чином, загальний трудовий стаж заявника складає 34 роки 8 місяців 20 днів, стаж роботи на посаді «тракторист-машиніст» - 14 років 02 місяця 22 дні, проте, законом визначено, що призначення пільгової пенсії можливо за умови наявності пільгового стажу у розмірі 20 років. Отже, у відповідача відсутні законні підстави для призначення означеної пенсії.
Не погоджуючись з відмовою відповідача, вважаючи необґрунтованою, та такою, що суперечить нормам діючого законодавства, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку зазначеному вище, суд виходить з наступного.
Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
У відповідності до ч.3 ст.4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.
Згідно до ст.5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.
Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Пунктом 3 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається чоловікам, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.
Аналогічна позиція визначена пунктом «в» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
У відповідності до приписів статті 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Аналогічна позиція затверджена в постанові Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» від 12.08.1993 року №637 (далі Порядок №637), де регламентовано порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
В разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (п.2 Порядку № 637).
Згідно п.3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Пунктом 20 Порядку № 637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.
Спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 року за №110, затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі Інструкція №58).
Відповідно до п.2.2 Інструкції №58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.
Згідно п.2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними), акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника, визначений Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, що затверджений постановою правління Пенсійного фонду України 10.11.2006 року №18-1 (далі Порядок №18-1).
Підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років,здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (далі - Комісія) (п.3 Порядку №18-1).
Комісії створюються при головних управліннях Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких обов`язково включаються представники органів соціального захисту населення, органів Пенсійного фонду України, Державної служби України з питань праці (п.3 Порядку №18-1).
Відповідно до п.7 Порядку №18-1 для виконання покладених на Комісію завдань їй надається, зокрема, право отримувати від заінтересованих органів інформацію, необхідну для підтвердження стажу роботи, у встановленому порядку.
Отже, з аналізу наведених вище норм, судом встановлено, що основним документом, що підтверджує трудовий стаж є трудова книжка, заповнення якої покладено на уповноважену особу підприємства, установи, організації.
Як встановлено судом, то відповідачем були зараховані з оскаржуваного стажу роботи окремі періоди, а саме: з 01.01.1984 року по 31.12.1985 рік; з 01.01.1988р. по 31.12.1988р.; з 01.01.1998р. по 31.12.1998р.
Проте, з трудової книжки позивача чітко вбачається, що в період з 01.01.1986 року по 31.12.2000 року, останній працював на посаді тракториста-машиніста в колгоспі.
Підстава відповідача щодо не зарахування оскаржуваного періоду роботи, у зв`язку з тим, що в трудовій книжці ОСОБА_1 відсутні відомості про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції, є необґрунтованою.
Суд не погоджується з позицією відповідача, так як, на особу не може перекладатись обов`язок доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені в його трудовій книжці. Відсутність зазначеного запису, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії на пільгових умовах, оскільки, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських та кадрових документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення останнього його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
Отже, відмовляючи позивачу в призначенні пенсії за віком, відповідач діяв необґрунтовано та всупереч нормам діючого законодавства.
Суд не погоджується з даним висновком відповідача, адже, відповідно до норм до п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п. 3 ст. ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», основною умовою для призначення пільгової пенсії, є обіймання посади тракториста-машиніста.
Отже, відмовляючи позивачу в призначенні пенсії за віком відповідач діяв необґрунтовано та всупереч нормам діючого законодавства.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно частин 1-2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Відповідно до положень статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи наведені вище обставини, суд приходить до висновку про наявність підстав про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Керуючись ст.ст. 77, 90, 139, 241-246, 255, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгова умовах, відповідно до п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умова відповідно до п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з дня його звернення із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а саме: 14.09.2018 року.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судові витрати у розмірі 1536,80 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складений 20 червня 2019 року.

Суддя І.О. Лозицька