Справа № 120/4550/18-а
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

18 червня 2019 р. Справа № 120/4550/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитришеної Руслани Миколаївни розглянувши у письмовому провадженні в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов"язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов"язання вчинити дії.

В позовній заяві позивач просив :

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області щодо не розгляду клопотання в строки встановлені ч. 7 ст. 118 ЗК України протягом одного місяця з часу його отримання та не прийняття жодного із рішень (наказу) за результатами розгляду клопотання позивача від 27.10.2018року;

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області розглянути клопотання із урахуванням висновків суду викладених в судовому рішенні та прийняти мотивоване рішення з урахуванням вимог ч. 7 ст. 118 ЗК України та пункту 8 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженим наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 №333 у виді наказу, яким вирішити питання надання або мотивованої відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, сільськогосподарського призначення, державної форми власності, орієнтовною площею 0,12 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення садівництва за межами населеного пункту Писарівської сільської ради Вінницького району Вінницької області;

- стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що в жовтні 2018 звернувся до відповідача із клопотанням про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення, державної форми власності, орієнтовною площею 0,12 га, з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення садівництва за межами населеного пункту Писарівської сільської ради Вінницького району Вінницької області.

Листом від 19.11.2018 № 17023/0-4941/0/95-18 "Щодо розгляду клопотання" відповідач повідомив про необхідність погодити позивачу викопіювання з планово-картографічного матеріалу у відділі у Вінницькому районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області.

Позивач не погоджується із тим, що його клопотання не було розглянуте Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області, додатково звертає увагу на порушення відповідачем строків, встановлених нормами ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), що передбачають надання відповіді протягом одного місяця з часу отримання клопотання. Бездіяльність полягає у неприйнятті відповідачем жодного із рішень (наказу) за результатами розгляду клопотання позивача. Все вищезазначене і стало підставою звернення до суду з адміністративним позовом.

Крім того, у позові зазначено, що у листі відповідача від 19.11.2018 зазначається про необхідність отримання відповідачем погодження викопіювання з планово - картографічним матеріалом у відділі у Вінницькому районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області. Вказана вимога суперечить положенням ч.6 ст. 118 ЗК України, яка зазначає, що при подачі відповідного клопотання забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені зазначеною статтею.

Клопотання позивача по суті не розглянуто, що підтверджується відсутністю відповіді встановленої форми, а саме наказу, що передбаченого вимогами Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затверджене наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 333 від 29.09.2016.

Згідно з ч.7 ст.118 ЗК України, орган відповідно до повноважень, передбачених ст. 122 ЗК України розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Таким чином відповідачем допущена бездіяльність в порушення вимог вищезазначеної статті ЗК України стосовно ненадання належної відповіді.

Ухвалою суду від 14.12.2018 відкрито провадження у даній справі та вирішено розгляд проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

03.01.2019 від відповідача надійшла заява про залишення позову без розгляду у зв`язку із обґрунтованим сумнівом щодо подання адміністративного позову саме ОСОБА_1 , додатково зазначивши, що є незазначена поштова адреса позивача, натомість вказаний номер абонентської скриньки. Також відповідач наполягав на виклику безпосередньо позивача для надання особистих пояснень у судовому засіданні.

03.01.2019 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечував щодо позову, зазначивши, що позивач був повідомлений листом № 17023/0-4941/0/95-18 про те, що земельна ділянка, яку він бажає отримати, згідно даних публічно-кадастрової карти України та інформації наданої відділом у Вінницькому районі головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області позначена на графічних матеріалах як земельна ділянка, яка перебуває у власності іншої особи відповідно до Розпорядження Вінницької райдержадміністрації №1525 від 04.12.2012.

На зазначені в колективному клопотанні земельні ділянки (в тому числі земельна ділянка позивача) ТОВ "ЮЗС "Альянс" розроблено проект землеустрою щодо відведення у власність громадянам вищенаведених земельних ділянок для ведення садівництва. Розпорядженням Вінницької районної державної адміністрації № 1525 від 04.12.2012 даний проект затверджений та 147 громадянам передано земельні ділянки у власність.

Ухвалою від 15.01.2019 розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, визнано явку обов`язковою в судове засідання позивача, представника позивача та представника відповідача. Зобов`язано відповідача надати до суду клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення садівництва, разом із усіма додатками; позивача - надати письмово до суду відомості щодо свого місця проживання чи перебування, поштовий індекс. Підготовче судове засідання призначено на 31.01.2019.

Ухвалою суду від 31.01.2019 відкладено підготовче провадження у зв`язку з неявкою сторін та визнано обов`язковою в судове засідання явку позивача, представника позивача та представника відповідача.

В підготовче судове засідання 24.04.2019 позивач не з`явився у зв`язку з тим, що є інвалідом 1 групи та потребує постійної сторонньої допомоги, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданого 24.10.2006 управлінням Пенсійного фонду у Ленінському районі м. Вінниця; довідкою до Акту огляду МСЕК серії 10ААА № 699517 від 28.12.2011. (а. с. 83). В судове засідання прибула онука позивача ОСОБА_4 , яка підтвердила, підпис ОСОБА_1 на позовній заяві та звернення позивача до суду.

27.03.2019 до суду надійшло клопотання представника відповідача про залучення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_7 та ОСОБА_8

24.04.2019 в ході підготовчого судового засідання судом, ухвалою без виходу до нарадчої кімнати, відмовлено у задоволенні вказаного клопотання.

Ухвалою суду від 24.04.2019 підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду.

Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, та посилаючись на обставини та підстави, наведені в позовній заяві, просив задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1

Представник відповідача також подав заяву про розгляд справи без участі останнього, позовні вимоги не визнає та просить відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 (далі - Позивач) разом з іншими громадянами 23.10.2018 подав колективне клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення садівництва державної форми власності, орієнтовно по 0,12 га кожному з метою подальшої передачі безоплатно у власність на території с. Писарівка Вінницького району Вінницької області. До клопотання був поданий графічний план із зазначенням земельних ділянок.

Листом №17023/0-0-20-586/135-18 від 31.10.2018 Начальник відділу повідомив Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області про те, що на зазначені земельні ділянки ТОВ "ЮЗА "Альянс" розроблений проект землеустрою щодо відведення їх у власність громадянам, який затверджений відповідним розпорядженням районної державної адміністрації.

Листом № 17023/0-4941/1/95-18 від 19.11.2018 Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області повідомила позивача, що позначені на картографічних матеріалах земельні ділянки перебувають у власності інших осіб відповідно до Розпорядження Вінницької районної державної адміністрації № 1525 від 04.12.2012. Крім того, зазначено, що з метою з`ясування інформації щодо правового статусу земельної ділянки на поданих картографічних матеріалах запропонувало погодити викопіювання з планово - картографічного матеріалу у відділі у Вінницькому районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області.

Відповідно до Реєстру простої письмової кореспонденції від 29.11.2018 на адресу позивача був направлений лист з вищезазначеною відповіддю.

Не погоджуючись з такими діями відповідача щодо ненадання відповіді на клопотання про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд керується наступним.

Право на земельну ділянку виникає та може бути реалізовано на підставах та в порядку, визначених Конституцією України, Земельним кодексом України, іншими законами, що регулюють земельні відносини.

Положення ч. 4 ст. 122 ЗК України визначають, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених ЗК України або за результатами аукціону.

Норми ч. 6 ст. 118 ЗК України передбачають, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення садівництва у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 ЗК України. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 ЗК України, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Так, згідно з ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 ЗК України, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Аналіз цієї норми дає підстави для висновку, що законодавцем визначено вичерпні варіанти, а саме: дати дозвіл на розроблення проекту землеустрою або надати мотивовану відмову у його наданні.

Таким чином, є безспірним право позивача на отримання Наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області щодо отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивованої відмови у його наданні.

Проте, в порушення наведених вимог законодавства відповідач у своєму листі № 17023/0-4941/0/95-18 залишив клопотання ОСОБА_1 про виділення земельної ділянки без дозволу на розроблення проекту землеустрою, при цьому, мотивовану відмову у його наданні також не надав. Натомість, всупереч вимогам законодавства, позивачу було запропоновано погодити викопіювання з планово-картографічного матеріалу у відділі у Вінницькому районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області.

Разом з тим, вирішуючи спір, суд звертає на наступному.

Правовий статус Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області визначено Положенням про територіальні органи Держгеокадастру, що затверджені наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 № 333 (далі - Положення №333).

Положенням № 333 для відповідача чітко визначають порядок, строки, відповідна процедура, зокрема, і форма прийнятих відповідних рішень.

Норми п. 8 Положення № 333 встановлюють, що головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру.

Відповідно до Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 12.04.2005 № 34/5 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.04.2005 за № 381/10661, наказ, розпорядження, постанова, рішення (далі - розпорядчий документ) - акт організаційно-розпорядчого характеру чи нормативно-правового змісту, що видається суб`єктом нормотворення у процесі здійснення ним виконавчо-розпорядчої діяльності з метою виконання покладених на нього завдань та здійснення функцій відповідно до наданої компетенції з основної діяльності, адміністративно-господарських або кадрових питань, прийнятий (виданий) на основі Конституції та інших актів законодавства України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та спрямований на їх реалізацію, спрямування регулювання суспільних відносин у сферах державного управління, віднесених до його відання.

Згідно із вказаними положеннями, рішення про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки і оформляється розпорядчим індивідуальним правовим актом - наказом Головного управління Держгеокадастру в області.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що такі рішення не можуть оформлятися листами у відповідь на клопотання заявника.

Таким чином, відсутність належним чином оформленого наказу Головного управління Держгеокадастру в області про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки після спливу встановленого законом місячного строку розгляду клопотання особи, не зважаючи на надсилання заявнику листів про розгляд клопотання, свідчить про те, що орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, як норми прямої дії, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи оскаржувану відповідь, суд керується нормами ч. 2 ст. 2 КАС України в силу якої, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні судом перевірено, зокрема, що вони вчинені відповідачем не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень хоча б одному із критеріїв зазначених у ч.2 ст. 2 КАС України для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності є підставою для задоволення адміністративного позову.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивач звернувся до відповідача з клопотанням про надання дозволу на розроблення дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення, державної форми власності, для ведення садівництва, проте, за результатами розгляду даного клопотання Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області позивачу був направлений лист щодо розгляду клопотання, а не наказ про відмову в наданні дозволу.

Надаючи оцінку мотивам відповідача, суд зважає на таке. Так, відповідач у своїх поясненнях підтвердив, що позивачу у відповідь був направлений саме лист, що не був оформлений наказом. Суд не враховує посилання Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області на те, що, приймаючи рішення, відповідно до своїх дискреційних повноважень, відповідач може здійснювати з певною свободою розсуду та можливістю обирати з кількості юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Вказане твердження спростовується нормами ч. 7 ст. 118 ЗК України та п. 8 Положення №333, які чітко вказують встановлений порядок дій відповідача.

Суд відхиляє посилання відповідача на матеріали проекту землеустрою, виготовленого Товариством з обмеженою відповідальністю "Юридично-земельний союз "Альянс" щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам в кількості 147 чоловік для ведення садівництва на території Писарівської сільської ради, за межами населеного пункту Вінницького району Вінницької області; Розпорядження Вінницької районної державної адміністрації Вінницької області №1443 від 09.11.2012, яким наданий дозвіл громадянам згідно додатку на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення садівництва; додатком якого є список громадян, яким надається відповідний дозвіл та експлікацію земельних угідь відповідних земельних ділянок; Розпорядження № 1525 від 04.12.2012, яким затверджений проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передано громадянам, згідно до додатку, у власність земельні ділянки, зобов`язано видати громадянам, згідно додатку, державні акти на право власності на земельні ділянки та протокол розподілу земельних ділянок громадянам зазначено прізвища та підписи осіб щодо відсутності спірних питань щодо розподілу земельних ділянок у зв`язку з тим, що вказані матеріали не містять інформацію щодо предмета доказування, а саме, надання належної відповіді позивачу у формі наказу, що передбачена положеннями ч. 7 ст. 118 ЗК України та п. 8 Положення №333.

Суд приходить до висновку, що посилання відповідача на те, що земельні ділянки, на які вказував позивач у клопотанні та доданих до нього матеріалах, відповідними розпорядженнями передані у власність іншим громадянам є необґрунтованими та не можуть слугувати підставою для ненадання належної відповіді у формі, що встановлена нормами діючого законодавства.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 78 КАС України.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

В ході розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, всупереч вимог ч. 2 ст. 77 КАС України не спростував жодними документальними доказами твердження позивача про те, що Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області належним чином було розглянуто клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки і було надано відповідь у формі, що передбачена діючим законодавством. Відповідно до зазначеного, відповідач не довів, що ним було вчинено усі дії щодо розгляду вказаного клопотання ОСОБА_1 .

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовна вимога про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, оформлену листом №17023/0-4941/0/95-18 від 19.11.2018 підлягає задоволенню.

Водночас, під час оцінки вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача розглянути клопотання із урахуванням висновків викладених у судовому рішенні та прийняти мотивоване рішення у виді наказу, яким вирішити питання надання або мотивованої відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, суд виходить з наступного.

З огляду на те, що у суду наявне право, за умови задоволення вимог адміністративного позову, прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії, а також враховуючи протиправність бездіяльності суб`єкта владних повноважень у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, суд доходить висновку, що позивачем обрано вірний спосіб захисту порушених прав, у зв`язку з чим вказані вимоги також підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини першої ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень КАС України, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно із матеріалами справи позивач звільнений від сплати судового збору, а відтак відшкодування яких на користь позивача не підлягає.

Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1- 3 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Частиною 3 цієї ж статті визначено, що для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Отже, для відшкодування правничих витрат потрібно надати договір, докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, зокрема детальний опис робіт (наданих послуг) та докази сплати таких.

Відповідно до ч. 1, 7 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень КАС України, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

27.09.2018 між ОСОБА_1 та адвокатом Корнійчуком С.А. укладений Договір про надання правничої (правової) допомоги, відповідно до якого адвокат зобов`язаний надавати консультації, правничу (правову) допомогу щодо захисту прав та інтересів ОСОБА_1 в усіх судах та інстанціях, органах державної влади, Держгеокадастру України (його територіальних підрозділах), підприємствах, установах, організаціях всіх форм підпорядкування (ведення справи).

Вказаним договором передбачено, що клієнт сплачує вартість послуг адвоката 6000 грн. Умовами оплати вказаного вище договору передбачено, що ОСОБА_1 сплачує передплату за надані послуги у сумі 3000 грн. Інша частина гонорару підлягає сплаті на протязі 5-ти днів з моменту підписання акту приймання-передачі наданих послуг. Оплата підлягає перерахуванню на розрахунковий чи розрахунковий рахунок адвоката або внесенню готівкою в касу адвоката.

Однак, доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, зокрема детального опису робіт (наданих послуг), доказів на підтвердження фактичного отримання коштів в сумі 3000,00 грн адвокатом Корнійчуком С.А. від ОСОБА_1 не надано. Отже не дотримано усіх умов, за яких відповідні витрати можуть бути відшкодовані.

Відтак, із урахуванням вищевказаних норм, беручи до уваги відсутність документів, які б підтверджували здійснені позивачем витрати на професійну правничу допомогу, суд доходить висновку, що витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 6000 грн. не підлягають відшкодуванню.

З огляду на недостатність безспірних доказів, які б підтверджували понесені позивачем витрати на оплату правничої допомоги, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги щодо їх стягнення в сумі 6000,00 грн.

Таким чином, позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області щодо не розгляду клопотання в строки встановлені ч. 7 ст. 118 ЗК України протягом одного місяця з часу його отримання та не прийняття жодного із рішень (наказу) за результатами розгляду клопотання ОСОБА_1 від 23.10.2018 року.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області розглянути клопотання ОСОБА_1 та прийняти мотивоване рішення з урахуванням вимог ч. 7 ст. 118 ЗК України та пункту 8 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, що затверджено наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.06.2016 № 333 у виді наказу, яким вирішити питання надання або мотивованої відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення, державної форми власності, орієнтовною площею 0,12 га, з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення садівництва, яка знаходиться за межами населеного пункту Писарівської сільської ради Вінницького району Вінницької області.

У стягненні на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу 6000 (шість тисяч гривен) грн. та судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області - відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Реквізити: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , іден. номер - НОМЕР_2 ); Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області (21027, м. Вінниця, вул. Келецька, 63, код ЄДРПОУ - 39767547).

Повний текст рішення суду складено: 26.06.2019

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна