Справа № 1.380.2019.001772
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2019-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№1.380.2019.001772
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2019 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Гавдик З.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу 1.380.2019.001772 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання здійснити перерахунок пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом, в якому просив:

- скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 349 від 07.03.2019 року;

- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до пільгового пенсійного стажу за списком» № 2 період роботи ОСОБА_1 час роботи з 14 січня 1992 року по 15 червня 1998 року на посаді електрогазозварника у військовій частині НОМЕР_1 (на сьогоднішній день Державне підприємство «Львівський бронетанковий завод») та призначити пенсію за віком відповідно до підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач набувши права на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення зазначеного виду пенсії.

Проте, відповідач рішенням від 07.03.2019 року № 349 відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, у зв`язку з відсутністю підстав для зарахування періоду з 14.01.1992 року по 15.061998 року до пільгового стажу роботи.

Позивач вважає спірну відмову протиправною, оскільки стаж роботи на посаді електрогазозварника на яку позивача було переведено 14.01.1992 року та на якій він працював по 15.06.1998 року, є роботою із шкідливими та важкими умовами праці. Із наявних у трудовій книжці записів повністю підтверджено, що позивач працював електрозварником ручної зварки військової частини НОМЕР_2 (на сьогоднішній день Державне підприємство «Львівський бронетанковий завод»); з 14.01.1992 року по 15.06.1998 року згідно наказу № 4 від 13.01.1992 року його було переведено на посаду електрогазозварник.

Позивач зазначає, що згідно довідки № 02 «Про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пільгової пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» від 25.02.2019 року виданої ДП «Львівський бронетанковий завод» зазначається, що ОСОБА_1 дійсно працював повний робочий день на Державному підприємстві «Львівський бронетанковий завод» на виробництві «Металообробка»:

3 01.07.1985 року по 13.01.1992 року.

За професією електрозварник ручного зварювання, що передбачена Списком № 2 розділ XXXIII «Загальні професії» 906, код КП 7212, виконував електрозварювальні роботи вручну згідно технологічного процесу.

З 14.01.1992 року по 15.06.1998 року.

За професією електрогазозварник, що передбачено Списком 2 розділ XXXIII «Загальні професії» 756, код КП 7212. Електрогазозварник, зайнятий на різані і ручному зварюванні на напівавтоматичних машинах, а також на автоматичних машинах із застосуванням флюсів, що містять шкідливих речовин не нижче 3 класу небезпеки.

На підставі рішення атестаційної комісії, наказом командира Військової частини А- 1565 № 98 від 01 квітня 1997 року «Про перелік робочих місць, виробництв, професій з пільговим пенсійним забезпеченням» затверджено перелік робочих місць, професій, посад з пільговим забезпеченням згідно списку №2 до якого віднесено посаду електрозварювальник ручного зварювання.

Відповідно до розділу XXXIII Списку № 2 затвердженого постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10 та постановою Кабінету міністрів України від 11.03.1994 № 162 право на пільгову пенсію мають: електрогазозварники, зайняті на різанні і речному зварюванні, електрозварники ручного зварювання, електрогазозварювальники на ізтоматичних і напівавтоматичних машинах.

Згідно Класифікатору професій України електрозварювальник ручного зварювання, та електрогазозварник входять до одного підкласу класифікації професій Зварники та газорізальники».

Оскільки у період з 01.07.1985р. по 13.01.1992р. працював за професією, електрозварювальником ручного зварювання, що була атестована згідно наказу № 98 від 01 квітня 1997 року, а у період з 14.01.1992 року по 15.06.1998 року позивач працював електрогазозварником, тобто виконував роботу, що входить до одного класу професії що і електрозворювальник ручного зварювання, позивач має право на зарахування вказаного періоду роботи до пільгового стажу та призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2.

Із спірним рішенням відповідача позивач не погоджується, вважає його протиправним, та таким, що порушує його конституційне право на пенсійне забезпечення.

Ухвалою судді від 15.04.2018 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі та відповідачу встановлено строк для подання відзиву до суду протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали.

Відповідач подав через канцелярію суду відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив з підстав, що на підтвердження права на пільгове пенсійне забезпечення записів у трудовій книжці є недостатньо, уточнюючих довідок згідно п. 20 Порядку № 637 за періоди роботи у Будівельному заводі №3 Судововишнянського заводоуправління будівельних матеріалів, ЛКП «Хуторівка», ЛКП «Житловик-С», ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів», Львівського комунального ремонтно-аварійного підприємства та наказів про проведення атестації робочого місця у цих організаціях позивачем надано не було.

Як вбачається із довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 02 від 25.02.2019 позивач з 14.01.1992 по 15.06.1998 працював повний робочий день у ДП «Львівський бронетанковий завод» за професією електрогазозварювальника, зайнятого різанням та ручним зварюванням, на напівавтоматичних машинах, а також на автоматичних машинах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини, не нижчі від 3 класу небезпеки.

Разом з тим, з поданих позивачем документів не випливає зайнятість саме на автоматичних та напів автоматичних машинах, у середовищі вуглекислого газу, на роботах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини, не нижчі З класу небезпеки, як це передбачено позицією 756 Розділу XXXIII «Загальні професії» Списку № 2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 162 від 11.03.1994.

Окрім того, у наказі командира військової частини НОМЕР_3 від 01.04.1997 № 98 «Про перелік робочих місць, виробництв, професій з пільговим пенсійним забезпеченням», виданого за результатами атестації робочого місця, професія електрогазозварника, зайнятого різанням та ручним зварюванням, на напівавтоматичних машинах, а також на автоматичних машинах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини, не нижчі 3 класу небезпеки відсутня, тобто не атестована як така, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення.

Враховуючи викладене, відсутні підстави для зарахування періоду з 14.01.1992 по 15.06.1998 до пільгового стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Судом встановлені наступні обставини:

ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

07.03.2019 року Рішенням Головного управління Пенсійні фонду України у Львівській області № 349 відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону України «про загальнообов`язкове пенсійне страхування».

Згідно Довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 25.02.2019 року № 02, зазначено, що ОСОБА_1 працював повний робочий день на Державному підприємстві «Львівський бронетанковий завод» на виробництві «Металообробка» і за період з 14.01.1992 року по 15.06.1998 року, за професією електрогазозварник, що передбачено Списком 2 розділ XXXIII «Загальні професії» 756. Підстава: Постанова КМУ № 162 від 11.03.1994 року. Елетрогазозварник, зайнятий на різані і ручному зварюванні на напівавтоматичних машинах, а також на автоматичних машинах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини, не нижчі від 3 класу небезпеки.

Як вбачається з записів трудової книжки позивача, ОСОБА_1 працював з 14.01.1992 року по 15.06.1998 року працював електрозварником ручної зварки військової частини НОМЕР_2 (на сьогоднішній день Державне підприємство «Львівський бронетанковий завод»), згідно наказу № 4 від 13.01.1992 року було переведено на посаду електрогазозварник.

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, на думку позивача, відповідачем протиправно відмовлено йому у призначенні пенсій на пільгових умовах.

Вказані обставини, та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.

Докази надані позивачем: копія Довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 25.02.2019 року № 02, копія трудової книжки від НОМЕР_4 ; копія наказу № 98 від 01.04.1997 року «Про перелік робочих місць, виробництв, професій з пільговим пенсійним забезпеченням» судом враховуються наступним чином.

Згідно ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Обов`язок пенсійного органу щодо установлення права особи на одержання пенсії на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів, як це визначено п.4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 за N 22-1.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 20 цього ж Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Наявна в матеріалах справи копія трудової книжки позивача серії НОМЕР_4 з внесеними до неї записами про роботу, зокрема, за спірний період з 14.01.1992 року по 15.06.1998 року року на посаді електрозварником ручної зварки військової частини НОМЕР_2 , є належним та допустимим доказом, що підтверджує спеціальний трудовий стаж позивача, передбаченим у статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» дає йому право на пільгове пенсійне забезпечення по Списку № 2.

Також позивачем до матеріалів справи додано наказ № 98 від 01.04.1997 року «Про перелік робочих місць, виробництв, професій з пільговим пенсійним забезпеченням», відповідно до якого затверджено перелік робочих місць, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням згідно списку № 2, до якого входить посада - електрогазозварювальника ручного зварювання 906.

Відтак, записи у трудовій книжці та уточнююча довідка про особливий характер роботи або умови праці, необхідні для призначення пільгової пенсії, які містяться у матеріалах справи, підтверджують характер роботи позивача у спірний період, зокрема, повний робочий день, за Списком № 2, що надає йому можливість включення цього періодів роботи до стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а тому висновки відповідача, зазначені в рішенні про відмову про те, що записи у трудовій книжці позивача є недостатніми для підтвердження пільгового стажу, і необхідно долучати уточнюючі довідки не відповідають вимогам законодавства та фактичним обставинам справи.

Також судом не враховуються покликання відповідача на те, що період з 14.01.1992 року по 15.06.1998 року не випливає зайнятість позивача саме на автоматичних та напівавтоматичних машинах, у середовищі вуглекислого газу, на роботах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини, не нижчі 3 класу небезпеки, як це передбачено позицією 756 Розділу XXXIII «Загальні професії» Списку № 2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 162 від 11.03.1994.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Мінпраці від 18.11.2005 року № 383(зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 року за № 1451/11731), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Списки № 1, 2 затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173 застосовуються до пільгової роботи до 31.12.1991 року; якщо пільгова робота продовжується після 01.01.1992 року (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11.03.1994 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року № 10; якщо пільгова робота продовжується після 11.03.1994 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16.01.2003 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162.

Як слідує з наявної в матеріалах справи копії трудової книжки позивача НОМЕР_4 , з 14.01.1992 року згідно наказу № 4 від 13.01.1992 його було переведено на посаду електрогазозварник.

Відтак, до спірних періодів роботи позивача, а саме: з 14.01.1992 року по 15.06.1998 року застосовуються Списки № 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162.

Розділом XXXIII «Загальні професії» Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою постановою Ради Міністрів СРСР від 26.01.1991р. №2 10, передбачалися професії «газозварювальник», «електрозварювальник ручної зварки», електрогазозварювальник».

Постановою Кабінету Міністрів від 11.03.1994р. № 162 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» затверджено Список № 2 виробництв, цехів, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, в якому у розділі XXXIII «Загальні професії» передбачені професії «електрозварники» та «газозварники».

З копії трудової книжки позивача, Наказу № 98 від 01.04.1997 року «Про перелік робочих місць, виробництв, професій з пільговим пенсійним забезпеченням», а також Довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 25.02.2019 року № 02, досліджених судом, вбачається, що посада позивача зазначена по-різному, зокрема у трудовій книжці вказана як «електросварщик ручної сварки», в Наказі зазначена як «електрогазозварювальника ручного зварювання 906», а в довідці як «електрогазозварник ручного зварювання».

З приводу цього суд зазначає, що назви професій, зазначені в трудовій книжці, наказах підприємств, довідках, можуть відрізнятися від назв, передбачених законодавчими актами України, при цьому суть виконуваної електрогазозварником, електросварщиком ручної сварки, електрозварником ручного зварювання роботи не змінюється і наявний однаковий вплив всіх факторів виробничого середовища і трудового процесу, супутніх соціально-економічних факторів, що впливають на здоров`я і працездатність працівників цієї професії в процесі трудової діяльності.

Відтак, посилання відповідача на те, що для робітників цієї професії слід підтвердити не лише її назву, а й зайнятість певними видами зварювальних робіт є безпідставними та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства та фактичним обставинам справи.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позивач відповідає визначеним ст. 144 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» критеріям щодо загального та пільгового стажу, які дають право на пенсію за віком на пільгових умовах, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Натомість, відповідачем не доведено правомірності спірного рішення № 349 від 07.03.2019 року про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону України «про загальнообов`язкове пенсійне страхування», відтак, таке рішення є протиправним та підлягає скасуванню, а позовна вимога задоволенню в цій частині.

Позивачем подано належним чином оформлені документи, що підтверджують зайнятість повний робочий день на посаді, що відноситься до робіт з особливо шкідливими умовами праці за Списком № 2 в період з 14.01.1992 року по 15.06.1998 року на посаді на посаді електрогазозварника у військовій частині - НОМЕР_1 (на сьогоднішній день Державне підприємство «Львівський бронетанковий завод»), вказані період роботи має бути зарахований позивачу до пільгового стажу за Списком № 2.

Позовна вимога щодо зобов`язання Головного управління пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до пільгового пенсійного стажу за списком» № 2 період роботи ОСОБА_1 час роботи з 14 січня 1992 року по 15 червня 1998 року на посаді електрогазозварника у військовій частині - НОМЕР_1 (на сьогоднішній день Державне підприємство «Львівський бронетанковий завод») та призначити пенсію за віком відповідно до підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», є похідною від першої позовної вимоги, тому також підлягає до задоволення.

Щодо позовної вимоги позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити пенсію на пільгових умовах з 02.10.2018 року суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Тому пенсія має бути призначена і нарахована саме з дати звернення позивача із заявою про призначення пенсії.

Відповідно позовні вимоги позивача підлягають задоволенню повністю.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, заява представника позивача підлягає задоволенню частково, а саме в частині сплаченого судового збору в розмірі 1536,80 грн., оскільки витрати на правову допомогу не підтвердженні належними та допустимими доказами.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 262-263, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10) про визнання протиправними дій, зобов`язання здійснити перерахунок пенсії,- задоволити повністю.

Визнати протиправними і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 349 від 07.03.2019 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійні фонду України у Львівській області (, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10) зарахувати до пільгового пенсійного стажу за Списком № 2 період роботи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , час роботи з 14 січня 1992 року по 15 червня 1998 року на посаді електрогазозварника у військовій частині НОМЕР_3 , та призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію за віком відповідно до підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з дати звернення ОСОБА_1 із заявою про призначення пенсії.

Стягнути з Головного управління Пенсійні фонду України у Львівській області (, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10) за рахунок її бюджетних асигнувань 1536,80 грн. сплаченого судового збору на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , АДРЕСА_2 ).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. ст. 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5. п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Рішення суду складено в повному обсязі 24.06.2019 року.

Суддя Гавдик З.В.