Справа № 520/594/19
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2019-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2019 р. Справа № 520/594/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бенедик А.П.,

Суддів: Гуцала М.І. , Донець Л.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду в м. Харкові адміністративну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - Острицького Андрія Олеговича на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Рубан В.В.) від 04.04.2019 року (повний текст рішення складено 04.04.2019 року) по справі № 520/594/19

за позовом ОСОБА_1

до Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Харківського національного університету Повітряних Сил імені І. Кожедуба, яка полягає у не здійсненні нарахування та виплати позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 15.06.2016 по дату повного розрахунку грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням;

- зобов`язати Харківський національний університет Повітряних Сил імені І. Кожедуба здійснити нарахування та виплачувати позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 15.06.2016 по дату повного розрахунку грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням;

- подати протягом п`ятнадцяті днів, з дня набрання рішення суду законної сили, звіт про виконання судового рішення, що передбачено ч. 1 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що бездіяльність Харківського національного університету Повітряних Сил імені І. Кожедуба, яка полягає у не виплаті позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 15.06.2016 по дату повного розрахунку грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням є протиправною.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.04.2019 року адміністративний позов задоволено частково.

Зобов`язано Харківський національний університет Повітряних Сил імені І. Кожедуба розглянути заяву позивача від 21.01.2019 року щодо нарахування та виплати йому середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 15.06.2016р. до повного розрахунку грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням, з урахуванням висновків суду у даній справі.

В іншій частині позовні вимоги залишено без задоволення.

Стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба сплачену суму судового збору в розмірі 768,40 грн.

Не погодившись із судовим рішенням, представником позивача - Острицьким Андрієм Олеговичем, подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.04.2019 року та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги посилається на прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та порушення прав позивача, як людини, які передбачені ч. 1 ст. 6 та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вказує, що приймаючи рішення по справі, суд першої інстанції не надав позивачу ефективний засіб юридичного захисту і не визначив належну поведінку органу владних повноважень. Так, враховуючи позицію відповідача, яка викладена у відзиві на позов, питання щодо нарахування та виплати позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 15.06.2016 по дату повного розрахунку грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням буде вирішено негативно, що матиме наслідком повторне звернення позивача до суду. Також, суд першої інстанції не надав обґрунтованої відповіді з приводу встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

Відповідач надав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у її задоволенні.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційною скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи, що позивач проходив військову службу у Збройних Силах України на посаді старшого інженера групи обробки інформації навчально-тренувального комплексу факультету Харківського національного університету повітряних Сил ім. І.Кожедуба (далі - ХНУПС).

В період проходження військової служби в ХНУПС позивач перебував на речовому забезпеченні у ХНУПС .

Наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 11.05.2016 року № 180 позивача звільнено з військової служби. Позивач виключений зі списків особового складу університету з 15.06.2016 року. При цьому вважає, що перед ним наявна заборгованість по речовому майну або компенсації замість речового майна.

21.01.2019 року позивач звернувся ХНУПС із заявою про нарахування та виплату позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 15.06.2016 року по дату повного розрахунку грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням.

Під час особистого прийому 21.01.2019 року відповідача усно повідомлено про відмову у задоволенні заяви. Однак письмової відповіді на вказану заяву матеріали справи не містять.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у не здійсненні нарахування та виплати позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 15.06.2016 по дату повного розрахунку грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач звернувся до відповідача з заявою про нарахування та виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, але відповідачем не було надано відповіді на вказану заяву у відповідності до вимог законодавства, то з метою ефективного захисту прав позивача, суд дійшов висновку про необхідність виходу за межі заявлених позовних вимог та зобов`язання відповідача розглянути заяву позивача від 21.01.2019 року щодо нарахування та виплати йому середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 15.06.2016р. до повного розрахунку грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням, з урахуванням висновків суду у даній справі. Також суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування судового контролю.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Згідно статті 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди захищається законом.

Згідно п. 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України № 153/2008 від 10.12.2008 року, особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Закінченням проходження військової і служби вважається день виключені військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установ тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України (ч. 2 ст. 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу").

Пунктом 3 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державній прикордонній службі, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за не отримане речове майно", затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016р. № 178 передбачена виплата грошової компенсації військовослужбовців у разі звільнення їх з військової служби та у разі загибелі (смерті) військовослужбовців.

Згідно п. 4 вказаного Порядку, грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до виплати, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Під час розгляду справи відповідач зазначив, що позивач рапорт на отримання компенсації замість речового майна не писав та наказ про виплату грошової компенсації замість речового майна в Університеті не видавався.

Колегія суддів зазначає, що ані Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу", ані Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України не врегульовано порядок відшкодування за час затримки розрахунку при звільнення військовослужбовця з військової служби.

В той же час такі питання врегульовані КЗпП України.

Відповідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно статтею 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Виходячи із аналізу вказаних правових норм, передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі обставини, як виплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Сторонами по справі не заперечується, що позивача 15.06.2016 року виключено зі списків особового складу Харківського національного університету Повітряних Сил імені І. Кожедуба та всіх видів забезпечення. Той факт, що компенсація замість речового майна позивачу не виплачувалась також сторонами не заперечується.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до відповідача з заявою про нарахування та виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Проте відповіді за наслідком розгляду заяви відповідачем надано не було.

Таким чином, визначення судом конкретного рішення, яке має бути прийнято суб`єктом владних повноважень за результатом розгляду заяви, за умови, що передбаченого законом рішення такий суб`єкт ще не приймав, є передчасним і не буде відповідати засадам і завданню адміністративного судочинства, яке полягає у здійснені судового контролю правомірності тих рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які ним прийняті, вчинені чи допущені.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 03 квітня 2018 року у справа № 750/5581/17, від 22 травня 2018 року у справі № 285/1538/17, від 19 червня 2018 року у справі № 333/2340/17(2-а/333/132/17), від 10 липня 2018 року у справі № 816/488/16, 15 квітня 2019 року по справі №760/20801/16-а, від 26 квітня 2019 року по справі №266/4121/16-а.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На підставі викладеного, оскільки питання з приводу нарахування та виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідачем не вирішено, суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог щодо зобов`язання відповідача здійснити його нарахування та виплату.

Згідно ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що належним способом захисту порушених прав позивача є покладення на відповідача обов`язку розглянути заяву позивача від 21.01.2019 року щодо нарахування та виплати йому середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 15.06.2016р. до повного розрахунку грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням, з урахуванням висновків суду у даній справі.

Доводи апеляційної скарги щодо неналежного захисту порушених прав позивача колегія суддів вважає необґрунтованими з вищезазначених підстав.

З приводу заявлених позивачем вимог щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Мета здійснення судового контролю полягає у необхідності пересвідчитись, що суб`єктом владних повноважень рішення буде виконане.

В даному випадку не встановлено підстав вважати, що відповідачем судове рішення не буде виконуватися, а тому колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для встановлення судового контролю за виконанням цього рішення.

Згідно ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ч. 1 ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, позивача у справі.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суд,-

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Острицького Андрія Олеговича залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.04.2019 року по справі №520/594/19 за позовом ОСОБА_1 до Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя А.П. Бенедик
Судді М.І. Гуцал Л.О. Донець