Справа № 587/2894/18
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2019-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2019 р.Справа № 587/2894/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Ральченка І.М. , Мельнікової Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Поліцейського роти № 4 батальйону патрульної поліції у м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції рядового поліції Пономаренка Сергія Васильовича на рішення Сумського районного суду Сумської області від 01.04.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Степаненко О.А., м. Суми, по справі № 587/2894/18

за позовом ОСОБА_1

до Поліцейського роти № 4 батальйону патрульної поліції у м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області

про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі по тексту позивач) звернувся до суду з позовом до поліцейського роти №4 БПП у м. Бориспіль УПП у Київській області (надалі по тексту відповідач), в якому просив суд:

-постанову серії НК № 638828 від 04.09.2018 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст. 121 КУпАП в розмірі 340 грн визнати незаконною та скасувати;

-провадження по адміністративній справі закрити.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 01.04.2019 року позов задоволено.

Скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення серії НК №638828, винесену 04.09.2018 року поліцейським роти №4 БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області Департаменту патрульної поліції рядовим поліції Пономаренком Сергієм Васильовичем стосовно ОСОБА_1 .

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення Сумського районного суду Сумської області від 01.04.2019 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на те, що при винесенні оскаржуваного судового рішення судом першої інстанції не враховано, що позивач у своєму адміністративному позові не заперечував, що в момент зупинки його автомобіля був відсутній бризковик, а тому притягнення позивача до адміністративної відповідальності є правомірним.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 04 вересня 2018 року відповідач склав відносно позивача постанову про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 121 КУпАП, згідно якої 04 вересня 2018 року о 12 год. 15 хв. ОСОБА_1 на автодорозі Київ-Харків, 76 км керував транспортним засобом DAF XF 105 IT, н.з. НОМЕР_1 з причіпом НОМЕР_2 , н.з. НОМЕР_3 , у якого був відсутній бризковик на правому колесі з правого боку, чим порушив п.31.4.7 (е) ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КУпАП, у зв`язку з чим позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Скасовуючи постанову у справі про адміністративне правопорушення суд першої інстанції виходив з її протиправності.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Предметом оскарження в даній справі є постанова про вчинення адміністративного правопорушення, що передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП, а саме керування автомобілем з відсутнім бризковиком на правому колесі з правого боку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Суд апеляційної інстанції перевіривши оскаржуване рішення на відповідність критеріям, наведеним у ч.2 ст.2 КАС України приходить до висновку, що прийнято воно незаконно, виходячи з наступного.

Згідно постанови про адміністративне правопорушення 04 вересня 2018 року о 12 год. 15 хв. ОСОБА_1 на автодорозі Київ-Харків, 76 км керував транспортним засобом DAF XF 105 IT, н.з. НОМЕР_1 з причіпом НОМЕР_2 , н.з. НОМЕР_3 , у якого був відсутній бризковик на правому колесі з правого боку, чим порушив п.31.4.7 (е) ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КУпАП, у зв`язку з чим позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, -тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З аналізу наведеної норми слідує, що відповідальність за ч.1 ст. 121 КУпАП настає у разі керування водієм транспортним засобом, що має технічні несправності, з якими, відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється.

Притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП відбулося через порушення, на думку відповідача, позивачем п.31.4.7 (е) ПДР України, оскільки позивач керував транспортним засобом DAF XF 105 IT, н.з. НОМЕР_1 з причіпом НОМЕР_2 , н.з. НОМЕР_3 , у якого був відсутній бризковик на правому колесі з правого боку.

Пунктом 31 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. N 1306 (далі ПДР) встановлені вимоги до технічного стану транспортних засобів та їх обладнання.

Приписами п.п. 31.4 п. 31 ПДР передбачено, що забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності визначених цим пунктом технічних несправностей і невідповідності визначених цим пунктом вимогам.

У наведеному пункті Правил дорожнього руху викладений перелік технічних несправностей транспортних засобів за наявності яких забороняється експлуатація таких транспортних засобів, до яких, зокрема, п.п. 31.4.7 (е) ПДР України віднесено відсутність бризковиків.

Отже, відсутність бризковиків віднесено до технічних несправностей транспортного засобу за наявності яких експлуатація його забороняється, а у разі такої експлуатації настає відповідальність за ч.1 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу наведеної норми слідує, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, зазначена норма має певний перелік доказів, які підтверджують відсутність або наявність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Такими доказами в розумінні ст. 251 КУпАП є, зокрема, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також інші документи.

Перевіряючи обгрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП колегія суддів зазначає, що оскаржувана постанова не містить посилань на будь-які докази, передбачені ст. 251 КУпАП, на підставі яких відповідач дійшов висновку про вчинення позивачем правопорушення у сфері дорожнього руху.

Матеріали адміністративної справи містять відеозапис з нагрудної камери поліцейського на якому зафіксовано зупинку транспортного засобу позивача.

Проте, колегія суддів зазначає, що такий відеозапис не доводить порушення позивачем п. 31.4.7 (е) ПДР України, оскільки на ньому не зафіксовано відсутність бризковика на правому колесі з правого боку, а тому вказаний відеозапис не підтверджує вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП.

Оцінюючи аргумент відповідача, викладений в апеляційній скарзі, про те, що позивачем під час його зупинки не заперечувався факт, що в момент зупинки його автомобіля був відсутній бризковик, а отже, на думку відповідача, позивач визнав свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП, а тому, оскільки дана обставина позивачем визнана, то у відповідності до ст. 78 КАС України доказуванню не підлягає, колегія суддів зазначає наступне.

Підставою для притягнення до адміністративної відповідальності є наявність складу адміністративного правопорушення.

Склад адміністративного правопорушення це передбачена нормами права сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можно кваліфікувати як адміністративне правопорушення.

Він містить об`єкт, об`єктивну сторону, суб`єкт, суб`єктивну сторону.

Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері безпеки дорожнього руху та встановлений порядок використання транспортних засобів.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає у керуванні водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів (формальний склад).

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі як умислу, так і необережності.

Суб`єкт адміністративного правопорушення - спеціальний (водій транспортного засобу).

Ознака винності діяння є обов`язковою ознакою адміністративного правопорушення (проступку), викладеного у ст. 9 КУпАП.

Згідно позовної заяви ОСОБА_1 останній в момент зупинки його автомобіля не заперечував відсутність бризковика, але пояснив відповідачу, що бризковик відірвався під час руху автомобіля, тобто в дорозі.

Доказів обізнаності позивача про відсутність бризковика до початку та під час руху автомобіля відповідачем не надано.

Отже, відповідачем не доведено наявності вини позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП.

При цьому, колегія суддів зазначає, що сам факт визнання особою вини у порушені ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності. З`ясування обставин, за яких вчинено адміністративне правопорушення, яке позивачу поставлено за провину, буде неповним і поверховим, якщо не дослідити його в усіх тих аспектах, про які зазначено вище.

Наведений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеній у постанові від 15.05.2019 року по справі №537/2088/17, яку відповідно до ч.5 ст.242 КАС України колегія суддів враховує при виборі та застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не надано доказів в підтвердження обґрунтованості та правомірності прийняття постанови про притягнення позивача до відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП.

Враховуючи те, що під час судового розгляду не було надано відповідачем доказів обізнаності позивача про технічні несправності автомобіля під час керування автомобілем, колегія суддів вважає недоведеною вину позивача у вчиненні правопорушення, а тому колегія суддів дійшла висновку, що постанова серії НК №638828 про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення-без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, рішення або ухвалу-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, , 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Поліцейського роти № 4 батальйону патрульної поліції у м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції рядового поліції Пономаренка Сергія Васильовича залишити без задоволення.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 01.04.2019 року по справі № 587/2894/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Я.М. Макаренко
Судді(підпис) (підпис) І.М. Ральченко Л.В. Мельнікова