Справа № 2а-5056/11/1370
Суддя: Лунь Зоряна Іванівна
Дата ухвалення: 2019-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа №2а-5056/11/1370

26 червня 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Лунь З.І. розглянув в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Личаківської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів.

В С Т А Н О В И В:

Державна податкова інспекція у Шевченківському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області (місцезнаходження: 79003, м.Львів, вул.Стрийська, 35) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), в якому просить суд стягнути з відповідача податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в розмірі 63970,00 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 28.10.2014 у справі № 2а-5056/11/1370 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.12.2014 у справі №876/10456/14 постанову Львівського окружного адміністративного суду від 28.10.2014 у справі №2а-5056/11/1370 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 12.03.20189 у справі №К/9901/9001/18 постанову Львівського окружного адміністративного суду від 28.10.2014 у справі № 2а-5056/11/1370 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.12.2014 у справі у справі №876/10456/14 скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.

Верховним Судом матеріали адміністративної справи № 2а-5056/11/1370 надіслано Львівському окружному адміністративному суду, відповідно до супровідного листа від 17.05.2019 №2а-5056/11/1370/22627/19.

Верховний Суд, скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій, вказав на те, що враховуючи межі обов`язковості вироку суду в кримінальній справі, адміністративний суд, вирішуючи питання про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, окрім оцінки обставин доведеності факту вчинення цих дій, має дослідити також дотримання позивачем процедури стягнення податкового боргу. Тому, суд повинен самостійно обрати спосіб захисту порушеного права відповідача, який би гарантував дотримання і захист його прав, свобод чи інтересів від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

24.05.2019 після автоматизованого розподілу для розгляду справи визначено суддю Лунь З.І.

Ухвалою від 27.05.2019 призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

На підставі ст.55 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) суд допустив заміну позивача у справі Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Львова його правонаступником Личаківською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Львівській області (далі Личаківська ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області).

Позовні вимоги мотивовані несплатою відповідачем податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, а також невжиттям відповідачем заходів щодо погашення боргу зі вказаного податку.

Відповідач заяви про визнання позову чи відзив на позовну заяву в строки, передбачені ст.261 Кодексу адміністративного судочинства України до суду не надав, про розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін повідомлявся належним чином шляхом направлення ухвали про відкриття спрощеного провадження в адміністративній справі рекомендованою кореспонденцією за адресою відповідно до приписів ч.8 ст.126 КАС України.

Суд встановив, що Львівський відділ реєстраційно-екземенаційної роботи Управління ДАІ Головного УМВС України у Львівській області (далі - Львівський ВРЕР УДАІ ГУ МВС України у Львівській області) надав інформацію ДПА у Львівській області про фізичних осіб, якими протягом 2008 - 2010 здійснювалась перша реєстрація автомобілів в Україні та інформація про сплату податку по яких підлягає перевірці органами державної податкової служби. Серед зазначених фізичних осіб вказано і відповідача.

Згідно з даними УДАІ ГУ МВС України у Львівській області на ім`я відповідача зареєстровано транспортні засоби марки MERSEDES-BENZ 814 (державний номерний знак НОМЕР_1 ) 1997 року випуску та MERSEDES-BENZ VITO 108 CDI (державний номерний знак НОМЕР_2 ) 2001 року випуску, що підтверджується листом Львівського ВРЕР УДАІ ГУ МВС України у Львівській області від 31.08.2010 №9/2074.

З матеріалів справи видно, що при здійсненні державної реєстрації вказаних транспортних засобів не сплачено податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що підтверджується довідками ДПІ у Шевченківському районі м. Львова від 27.12.2010 №31430/19-020 та №31422/19-020.

Відповідно до розрахунку ДПІ у Шевченківському районі м. Львова сума податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, яка підлягала сплаті відповідачем при першій реєстрації транспортних засобів, а саме: марки MERSEDES-BENZ 814 (державний номерний знак НОМЕР_1 ) 1997 року випуску становить 42490,00грн; марки MERSEDES-BENZ VITO 108 CDI (державний номерний знак НОМЕР_2 ) 2001 року випуску 21480,00грн.

Вказана заборгованість відповідачем в сумі 63970,00грн. не сплачена, що підтверджується довідкою про результати перевірки щрдо сплати податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів ДПІ у Шевченківському районі м. Львова від 31.12.2010 №31851/17-00.

З відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень суд з`ясував такі обставини, що мають значення для оцінки обставин цієї справи: вироками № 1-233/11 від 01.07.2013 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/33195653) та №1/463/51/13 від 13.11.2013 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/35407558) начальника та заступника начальника Львівського відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи ДАІ ГУМВС України у Львівській області засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст.367 КК України (службова недбалість). Звинувачення ґрунтувалося в тому числі на тому, що протягом 2009-2010 років у Львівському ВРЕР УДАІ ГУ МВС України у Львівській області проведено реєстрацію транспортних засобів у 235 випадках частково без сплати податку з власників транспортних засобів, що реєструються вперше в Україні, а у 1711 - повністю, що потягло за собою ненадходження до місцевого бюджету податку з власників транспортних засобів на загальну суму 45578100 грн.

Слідчий відділ прокуратури Львівської області ще в 2010 році порушив кримінальну справу №181-0290 щодо службових осіб Львівського ВРЕР УДАІ ГУМВС України. На стадії досудового розслідування кримінальної справи № 181-0311 (виділеної з кримінальної справи № 181-0290) було порушено кримінальну справу №181-0062 за фактом шахрайства, вчиненого невстановленими особами в особливо великих розмірах, підроблення документів та використання невстановленими особами завідомо підроблених документів за ознаками злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1, ч. 3 ст. 358 КК України, яку внесено до ЄРДР за №0001674 і яку розслідує слідчий відділ Залізничного районного відділу Львівського міського управління МВС України у Львівській області. Матеріали цього кримінального провадження об`єднано з матеріалами іншого кримінального провадження №0001639.

Місцеві податкові інспекції Львівської області впродовж 2009-2012 років подали до Львівського окружного адміністративного суду більше 1300 позовів про стягнення податкового боргу з фізичних осіб, що надалі визнавалися потерпілими в згаданих кримінальних провадженнях. Ці позови за змістом та доказовою базою є типовими та аналогічними до позову, що розглядається судом у цьому провадженні.

З огляду на наведене, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача коштів в розмірі 63970,00грн., що є заборгованістю з податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів.

При вирішенні спору по суті суд виходив з такого.

До 01.01.2011 (станом на час виникнення спірних правовідносин) принципи побудови системи оподаткування, податки і збори (обов`язкові платежі) до бюджетів та до державних цільових фондів, а також права, обов`язки і відповідальність платників визначалися Законом України «Про систему оподаткування» від 25.06.1991 № 1251-XII (далі - Закон № 1251).

Згідно зі ст.2 Закону № 1251 під податком і збором (обов`язковим платежем) до бюджетів та до державних цільових фондів слід розуміти обов`язковий внесок до бюджету відповідного рівня або державного цільового фонду, здійснюваний платниками у порядку і на умовах, що визначаються законами України про оподаткування. Одним із загальнодержавних податків відповідно до частини 1 статті 14 цього Закону є, зокрема, податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів.

Відповідно до ст.ст.1, 2 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» від 11.12.1991 № 1963-ХІІ (далі - Закон № 1963, чинний на момент виникнення спірних правовідносин) платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є підприємства, установи та організації, які є юридичними особами, іноземні юридичні особи (далі - юридичні особи), а також громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства (далі - фізичні особи), які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, які відповідно до статті 2 цього Закону є об`єктами оподаткування. Об`єктами оподаткування є, зокрема, автомобілі, призначені для перевезення не менше 10 осіб, включаючи водія, - код 8702; автомобілі легкові - код 8703; автомобілі вантажні - код 8704.

Відповідно до ст.3 Закону № 1963 перша реєстрація в Україні - це реєстрація транспортного засобу в Україні, яка здійснюється уповноваженими державними органами України вперше щодо цього транспортного засобу.

Відповідно до ч.1, ч.4 ст.5 Закону № 1963 податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сплачується фізичними особами - перед проведенням першої реєстрації в Україні, реєстрацією, перереєстрацією транспортних засобів, а також перед технічним оглядом транспортних засобів щорічно або один раз за два роки, але не пізніше першого півріччя року, в якому провадиться технічний огляд. Фізичні особи - платники податку зобов`язані пред`являти органам, що здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію, зняття з обліку або технічний огляд транспортних засобів, квитанції або платіжні доручення про сплату податку за попередній (у разі здійснення сплати) та за поточний роки, а платники, звільнені від сплати цього податку, - відповідний документ, що дає право на користування цими пільгами.

Частиною 6 ст.5 Закону № 1963 встановлено, що у разі відсутності документів про сплату податку, перша реєстрація в Україні транспортних засобів не проводиться.

Відповідно до ч.ч.5-8 ст.6, ст.7 Закону № 1963 сума податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що сплачується фізичними особами, обчислюється за ставками, визначеними у статті 3 цього Закону. У разі виявлення юридичних чи фізичних осіб, які не сплачували податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вони зобов`язані сплатити податок не більш як за три попередні роки. Перерахування неправильно сплаченого податку допускається не більш як за три попередні роки. Органи, що здійснюють державну реєстрацію транспортних засобів, зобов`язані щомісячно повідомляти податкові органи про транспортні засоби, зареєстровані або зняті з реєстрації протягом попереднього місяця, за формою, затвердженою центральним податковим органом України, та їх власників.

У разі приховування (заниження) об`єктів оподаткування з власників транспортних засобів стягуються сума несплаченого податку, а також пеня або штраф у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч.5 ст.50 Бюджетного кодексу України (чинного станом на дату виникнення спірних правовідносин) податки, збори (обов`язкові платежі) та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими в доход державного бюджету з моменту зарахування на єдиний казначейський рахунок державного бюджету. Чинний Бюджетний кодекс України у ч.5 ст.45 містить норми такого ж змісту.

Відповідно до ч.1 п. 3 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 №1388, в редакції, чинній на час реєстрації зазначеного вище автомобіля, державна реєстрація транспортних засобів проводиться в т.ч. з метою здійснення контролю за дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів.

Відповідно до ч.4 п.8 цього Порядку державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів, а також внесення в установленому порядку інших платежів.

Крім того, п.8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів передбачено, що державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів.

Відповідно до вимог Закону України «Про державну податкову службу в Україні» для застосування посадовими особами органів державної податкової служби при оформленні матеріалів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, суб`єктами господарювання - юридичними особами, їх філіями, відділеннями та іншими відокремленими підрозділами (далі - суб`єкти господарювання) розроблено Порядок оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства (затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 10.08.2005 №327, чинного на момент виникнення спірних правовідносин). Відповідно до пункту 1.3 Порядку за результатами проведення невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок фінансово-господарської діяльності суб`єктів господарювання оформляється акт, а в разі відсутності порушень податкового, валютного та іншого законодавства - довідка. Довідка - службовий документ, який стверджує факт проведення невиїзної документальної або виїзної планової чи позапланової перевірки фінансово-господарської діяльності суб`єкта господарювання і є носієм доказової інформації про невстановлення фактів порушень вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб`єктами господарювання.

Відповідно до пункту 1.3 статті 1 Закону України «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 № 2181-III (далі - Закон № 2181, чинний на момент виникнення спірних правовідносин) податковий борг (недоїмка) - податкове зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов`язання.

Відповідно до п.6.1 ст.6 Закону № 2181 у разі, коли сума податкового зобов`язання розраховується контролюючим органом відповідно до ст.4 цього Закону, такий контролюючий орган надсилає платнику податків податкове повідомлення, в якому зазначаються підстава для такого нарахування, посилання на норму податкового закону, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок податкових зобов`язань, сума податку чи збору (обов`язкового платежу), належного до сплати, та штрафних санкцій за їх наявності, граничні строки їх погашення, а також попередження про наслідки їх несплати в установлений строк та граничні строки, передбачені законом для оскарження нарахованого податкового зобов`язання (штрафних санкцій за їх наявності).

У разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов`язання в установлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги. Податкові вимоги надсилаються:

а) перша податкова вимога - не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов`язання. Перша податкова вимога містить повідомлення про факт узгодження податкового зобов`язання та виникнення права податкової застави на активи платника податків. обов`язок погасити суму податкового боргу та можливі наслідки непогашення його у строк;

б) друга податкова вимога - не раніше тридцятого календарного дня від дня направлення (вручення) першої податкової вимоги, у разі непогашення платником податків суми податкового боргу у встановлені строки. Друга податкова вимога додатково до відомостей, викладених у першій податковій вимозі, може містити повідомлення про дату та час проведення опису активів платника податків, що перебувають у податковій заставі, а також про дату та час проведення публічних торгів з їх продажу (п.п. 6.2.1, 6.2.3 ст.6 Закону № 2181).

Відносини, що виникають у процесі надіслання (вручення) податкових вимог платнику податків регулюються п.п. 6.2.4 п.6.2 ст. 6 вказаного Закону.

Відповідно до п.п.2.3.1. п.2.3 ст.2 Закону №2181 органами, уповноваженими здійснювати заходи з погашення податкового боргу (далі - органи стягнення), є виключно податкові органи, а також державні виконавці у межах їх компетенції.

З наведених вище норм Закону №1963 та Порядку вбачається, що обов`язок розрахувати суму податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що сплачується за ставками, встановленими цим Законом, покладається на особу - платника податку. Платником податку з власників транспортних засобів є особа, яка є власником транспортного засобу та звертається до компетентного державного органу про проведення державної реєстрації цього транспортного засобу. Отже, підставою для набуття правового статусу платника податку з власників транспортних засобів є юридично значимі (правомірні) дії, спрямовані на набуття відповідних прав та обов`язків.

Платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, які вперше реєструються в Україні, є юридичні та фізичні особи, які звертаються про їх реєстрацію.

Обов`язковою передумовою прийняття посадовою особою відповідного державного органу рішення про першу реєстрацію в Україні транспортного засобу з присвоєнням державного номерного знака Закон визначає факт пред`явлення заявником оригіналу квитанції (платіжного доручення) про сплату податку. Відсутність документів про сплату податку є умовою, що ставить підставу для відмови у вчиненні реєстраційної дії.

УДАІ ГУ МВС України у Львівській області на ім`я відповідача зареєстровано транспортні засоби марки MERSEDES-BENZ 814 (державний номерний знак НОМЕР_1 ) 1997 року випуску та MERSEDES-BENZ VITO 108 CDI (державний номерний знак НОМЕР_2 ) 2001 року випуску, на підставі заяв від 12.03.2009 та 14.04.2009. На цих заявах посадова особа МРЕВ проставила відмітку про перевірку сплати заявником вказаних сум транспортного податку; в графі «перевірено» є підпис уповноваженої особи МРЕВ.

Отже, наявні докази свідчать про те, що на момент реєстрації автомобіля ОСОБА_1 , надавала для перевірки докази (квитанцію) про сплату податку в сумі 42490,00грн. та в сумі 21480,00грн.; причини ненадходження до бюджету коштів за реєстрацію згаданих в цій справі автомобілів та ще понад тисячі інших автомобілів вже вісім років розслідуються в порядку кримінального судочинства, результати розслідування в контексті спірних правовідносин - відсутні.

Суд також зазначає, що податковий орган не надав належних доказів проведення перевірки відповідача на предмет дотримання ним податкового законодавства щодо сплати податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (напр. акт перевірки), а також доказів узгодження суми податкового зобов`язання шляхом надіслання відповідачу податкового повідомлення-рішення.

Суд також звертає увагу, що право на стягнення податкового боргу контролюючого органу станом на дату виникнення спірних правовідносин виникало після надіслання (вручення) контролюючим органом платнику податків (відповідачу) першої та другої податкових вимог. Обставини, з настанням яких податкова вимога вважається надісланою (врученою) особі, були визначені у підпункті 6.2.4 пункті 6.2 статті 6 даного Закону № 2181. Отже, після настання зазначених у підпункті 6.2.4 пункті 6.2 статті 6 Закону обставин виникає право на звернення контролюючого органу із позовом про стягнення податкового боргу. Позивач не надав суду доказів скерування відповідачу податкових вимог.

Такі дії (бездіяльність) контролюючого органу унеможливили використання платником податків встановлених законом способів захисту своїх прав шляхом оскарження в адміністративному/судовому порядку податкових повідомлень-рішень чи податкових вимог.

Отже, суд вважає, що контролюючий орган звернувся до суду про стягнення з відповідача суми, яка не має статусу податкового боргу. Суд зазначає, що податковий орган не довів не лише факту узгодження податкового боргу в сумі 63970,00грн., а й не підтвердив належними доказами правильності визначення податкового зобов`язання на таку суму.

Така позиція суду відповідає правовій позиції Верховного суду, висловленій в постанові від 23.01.2018 № К/9901/3141/18 (2а-6598/11/1370) за наслідками розгляду касаційної скарги податкового органу на рішення суду в аналогічній справі.

Відповідно до приписів ст. 242 КАС України, при вирішенні справи суд враховує позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 23.01.2018 у справі № 2а-6598/11/1370.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що підстави для стягнення з відповідача податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів відсутні, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Оскільки станом на момент звернення до суду із цим позовом позивач був звільненим від сплати судового збору, судові витрати розподілу не підлягають.

Відповідно до ст.139 КАС України судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Керуючись ст.ст. 73-76, 242, 244, 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду із врахуванням п.п.15.5 п.15 Розділу VII Перехідних положень КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Лунь З.І.