Справа № 240/6486/19
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2019-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2019 року м. Житомир

справа № 240/6486/19

категорія 102080000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Горовенко А.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження у приміщенні суду за адресою: 10014, місто Житомир, вул. Мала Бердичівська, 23, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про визнання неправомірною відмови, зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить:

1) визнати неправомірною відмову Житомирського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області у внесенні змін до актових записів про шлюб №1067 від 12.08.1972 і №899 від 09.06.1978 та про народження №1343 від 22.05.1973, складених Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, із зазначенням у графі національності нареченої - "німка" та у графі національності матері - "німка".

2) зобов`язати Житомирський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області внести зміни в актові записи:

- про шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 №1057 від 12.08.1972, складеного Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області із зазначенням у графі національність ОСОБА_3 - "німка";

- про шлюб ОСОБА_4 та ОСОБА_5 №899 від 09.06.1978, складеного Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області із зазначенням у графі національність ОСОБА_5 - "німка";

- про народження ОСОБА_1 №1343 від 22.05.1973, складеного Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області із зазначенням у графі національність матері - ОСОБА_25 - "німка".

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що його дід, батько його матері - ОСОБА_6 , до шлюбу мав прізвище "ОСОБА_6", за національністю "німець", про що свідчить свідоцтво про народження матері ОСОБА_1 НОМЕР_1 видане 06.04.1965, актовий запис №803 від 12.06.1954. Прізвище " ОСОБА_7 " дід позивача взяв після одруження із його бабусею, оскільки внаслідок репресивної політики, рідні приховували свою приналежність до німецької національності. Саме тому у свідоцтві про шлюб його матері, актових записах 1972 року та 1978 року її національність вказана "українка".

Бажаючи реалізувати право на національну самоідентифікацію, позивач звернувся до Житомирського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області із заявою про внесення змін до актового запису про шлюб від 12.08.1972 №1057, складеного на ОСОБА_2 та ОСОБА_8 та від 09.06.1978 №899, складеного на ОСОБА_4 та ОСОБА_9 та в актовому записі про народження №1343 від 22.05.1973, складеного на ОСОБА_1 , зазначивши національність нареченої та матері з "українка" на "німка", відповідно.

24.01.2019 за результатами розгляду заяви позивача, відповідачем складено висновок про відмову у внесенні змін до актових записів цивільного стану в обґрунтування якого зазначено, що неможливо внести зміни у зв"язку з відсутністю беззаперечних доказів допущення помилки у актових записах.

Позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Відповідно до ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 26.04.2019 провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 23.05.2019 за правилами загального позовного провадження.

14 травня 2019 року Житомирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану надіслано до суду відзив на позовну заяву за вх.№11507/19, в якому відповідач заперечує проти того, що права та законні інтереси позивача були порушені у зв"язку з наданням заявнику висновку про відмову від 24.01.2019.

Зазначає, що згідно з Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 №96/5 (далі - Правила №96/5) до актових записів цивільного стану вносяться зміни у частині де була допущена помилка. Проте, на підставі наданих позивачем документів відповідачем з"ясовано, що в актовому записі про народження матері заявника №803 від 12.06.1954, складеному Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, у графі "відомості про батьків" зазначено: національність батька - "німець", національність матері - "українка".

Згідно з актовим записом про шлюб баби і діда заявника №249 від 25.04.1954, складеного Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, національність нареченого (тобто діда заявника) "німець", національність нареченої (тобто баби заявника) "українка".

При реєстрації першого, другого шлюбів та народження дитини, матір`ю заявника було обрано національність матері, що підтверджується даними, вказаними у графі "відомості про осіб, що одружуються" актових записів про перший шлюб матері, про шлюб батьків заявника та даними, зазначеними у графі "відомості про матір" актового запису про народження заявника, де зазначена національність нареченої - "українка", та відповідно, у актовому записі про народження заявника зазначена національність матері "українка".

Актові записи про народження матері заявника та про шлюб баби і діда заявника передували актовим записам про перший та другий шлюби матері заявника, а також про народження заявника. Отже, беззаперечних доказів про факт помилки, допущеної при реєстрації шлюбів матері заявника та народження заявника в графі "національність" немає.

Крім того, у актовому записі про розірвання першого шлюбу матері заявника №213 від 23.06.1975, складеному Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, зазначена національність громадянки "українка".

Також зазначає, що мати заявника при отриманні паспорту використала право вибору національності, свідомо обравши національність, саме тому, в усіх пред`явлених заявником документах зазначена її національність - "українка".

Оскільки актовий запис про народження є первинним документом, що підтверджує факт народження особи. Актові записи цивільного стану, що були складені після актового запису про народження - шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, народження дітей, є другорядними при вирішенні питання про внесення змін. Відділ державної реєстрації актів цивільного стану має право вносити зміни до актового запису на підставі беззаперечних доказів про факт помилки, допущеної при державній реєстрації, з огляду на що підстав для внесення змін до актових записів та задоволення позову, на думку відповідача, немає.

Відповідно до ухвали суду від 23.05.2019 закрито підготовче провадження у адміністративній справі за даним позовом та задоволено клопотання сторін про перехід суду до подальшого розгляду справи у порядку письмового провадження.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України, з врахуванням положень ст.193 КАС України - не пізніше закінчення строків розгляду справи за правилами загального позовного провадження протягом розумного строку, але не більше дев"яноста днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Судом встановлено, що згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя №6 від 10.01.2019 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції 25.04.1954 складено актовий запис №249 про реєстрацію шлюбу між ОСОБА_10 " німець " та ОСОБА_11 національність "українка" (а.с.14).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (повторне) від 06.04.1965 ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 12.06.1954 в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис №803. У графі відомості про батька зазначено " ОСОБА_6 ", національність - "німець", у графі відомості про матір " ОСОБА_11 ", національність - "українка" (а.с.13).

Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №1 від 10.01.2019 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції 12.08.1972 складено актовий запис №1057 про реєстрацію актового запису про шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_12 . У подальшому 23.06.1975 Житомирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області складено актовий запис про розірвання шлюбу №211 (а.с.15-15 зворот).

Вказані відомості також підтверджуються копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 23.06.1975 (а.с.16).

Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 09.06.1978 Житомирським міським відділом реєстрації актів цивільного стану 09.06.1978 в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис №899 про укладення шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_13 (а.с.17).

Згідно із свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 27.07.1982 ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що 22.05.1973 в книзі реєстрації актів про народження зроблено відповідний запис №1343. У графі відомості про батька зазначено " ОСОБА_4 ", національність - "росіянин", у графі відомості про матір " ОСОБА_14 ", національність - "українка" (а.с.19).

Позивач звернувся до Житомирського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області із заявою про внесення змін до актових записів про шлюб №1067 від 12.08.1972 і №899 від 09.06.1978 та про народження №1343 від 22.05.1973, складених Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, із зазначенням у графі національності нареченої - "німка" та у графі національність матері - "німка" замість "українка", що не заперечується сторонами.

24 січня 2019 року Житомирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області за результатами розгляду заяви позивача складено висновок про відмову у внесенні змін до актового запису цивільного стану (далі - Висновок) (а.с.11-12).

Відповідачем у Висновку зазначено, що в актовому записі про народження матері заявника №803 від 12.06.1954, складеному Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, у графі "відомості про батьків" зазначено: національність батька - "німець", національність матері - "українка".

Згідно з актовим записом про шлюб баби і діда заявника №249 від 25.04.1954, складеного Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, національність нареченого (тобто діда заявника) зазначено - "німець", національність нареченої (тобто баби заявника) - "українка".

При реєстрації першого, другого шлюбів та народження дитини матір`ю заявника було обрано національність матері, що підтверджується даними, вказаними у графі "відомості про осіб, що одружуються" актових записів про перший шлюб матері, про шлюб батьків заявника та даними, зазначеними у графі "відомості про матір" актового запису про народження заявника, де зазначена національність нареченої - "українка", та відповідно, у актовому записі про народження заявника зазначена національність матері "українка".

Актові записи про народження матері заявника та про шлюб баби і діда заявника передували актовим записам про перший та другий шлюби матері заявника, а також про народження заявника. Отже, беззаперечних доказів про факт помилки, допущеної при реєстрації шлюбів матері заявника та про народження заявника в графі "національність" немає.

Крім того, у актовому записі про розірвання першого шлюбу матері заявника №213 від 23.06.1975, складеному Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, зазначена національність громадянки "українка".

Також зазначено, що мати заявника при отриманні паспорту використала право вибору національності, свідомо обравши національність, саме тому, в усіх пред`явлених заявником документах зазначена її національність - "українка"

З урахуванням викладеного, та відповідно до Правил №96/5 відповідачем у Висновку вказано про неможливість внести зміни до актового запису:

- про перший шлюб матері заявника №1057 від 12.08.1972, складеного на ОСОБА_2 та ОСОБА_15 міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, а саме: виправити національність нареченої з "українка" на "німка";

- про шлюб батьків заявника №899 від 09.06.1978, складеного на ОСОБА_4 та ОСОБА_16 міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, а саме: виправити національність нареченої з "українка" на "німка";

- про народження заявника №1343 від 22.05.1973, складеного на ОСОБА_1 Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, а саме: виправити національність матері з "українка" на "німка".

Відмова мотивована відсутністю беззаперечних доказів допущення помилки у актових записах про перший шлюб матері, про шлюб батьків та про народження заявника, відповідно, та відсутністю підстав для внесення відповідних змін щодо національності (а.с.11-12).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 3 Конституції України кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй, чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв`язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі.

Статтею 3 Закону України "Про національні меншини в Україні" від 25.06.1992 №2494-XII (далі - Закон України "Про національні меншини в Україні") визначено, що до національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про національні меншини в Україні" відносини, які виникають з приводу реалізації громадянами України прав і свобод, пов`язаних з їх належністю до національних меншин, регулюються Конституцією України, цим Законом, прийнятими на їх підставі іншими законодавчими актами, а також міжнародними договорами України.

Згідно зі статтею 11 Конституції України держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх корінних народів і національних меншин України.

Відповідно до приписів частини другої статті 300 Цивільного кодексу України фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

За змістом статей 11, 18 Закону України "Про національні меншини в Україні" громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Будь-яке пряме чи непряме обмеження прав і свобод громадян за національною ознакою забороняється й карається законом.

Статтею 3 Рамкової конвенції про захист національних меншин, ратифікованої Законом України "Про ратифікацію Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин" від 09 грудня 1997 року №703/97-ВР передбачено, що кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй, чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв`язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі.

Суд зазначає, що чинне законодавство України не містить визначення поняття "національність".

В загальновідомому мовному вжитку "національність" це приналежність особи до нації, держави або народу. Іншими словами під національністю розуміють приналежність людини до певної національної, етнічної групи, що включає спільність мови, історії, культури і традицій.

Спірні правовідносини виникли у зв`язку з тим, що у позивача є потреба в офіційному підтвердженні в офіційному документі, виданому органом державної влади України, своєї належності до національності "німець", яка визначається в залежності від національності батьків.

Позивач наполягає на тому, що у своєму повсякденному житті усвідомлює та відчуває себе як німець, виходячи з коренів походження по лінії матері.

Окрім того, позивач надав суду копію довідки від 22.02.2019, виданої Житомирським обласним німецьким товариством "Відергебурт", відповідно до змісту якої, вказано, що ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 2012 року є членом громадської організації "Житомирське обласне німецьке національно-культурне товариство "Відергебурт"". Також зазначено, що ОСОБА_18 був прийнятий у товариство "Відергебурт" на підставі Статуту організації, який передбачає членство особи в тому числі за походженням одного із батьків та за власною заявою (а.с.22).

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно з свідоцтвом про його народження серії НОМЕР_4 , батьком позивача зазначено ОСОБА_4 та матір - ОСОБА_14

Мати позивача - ОСОБА_14 , до одруження з батьком позивача мала прізвище - ОСОБА_19 (прізвище отримане після реєстрації першого шлюбу матері та залишене після його розірвання), що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 та копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 (а.с.17, 16).

Мати позивача, до реєстрації першого шлюбу з ОСОБА_2 12.08.1972 мала прізвище - " ОСОБА_7 ", що підтверджується витягом від 10.01.2019 №1 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с. 15).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (повторне) від 06.04.1965 мати позивача - ОСОБА_3 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком якої вказано " ОСОБА_6 ", національність - "німець", у графі відомості про матір зазначено " ОСОБА_11 ", національність - "українка" (а.с.13).

У позовній заяві позивач вказує, що його дідусь по материнській лінії - ОСОБА_6 , згідно з витягом від 10.01.2019 №6 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя до одруження мав прізвище " ОСОБА_20 " (а.с.14).

Окрім того, до матеріалів справи долучено копію запису акту про народження діда позивача по материній лінії - ОСОБА_21 , відповідно до змісту якої, ОСОБА_21 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьками його вказано " ОСОБА_22 ", національність - "німець", матір - " ОСОБА_23 ", національність - "німка" (а.с.20).

З огляду на викладене, суд зазначає, що за наявними у справі матеріалами, належність матері позивача - ОСОБА_14 до національності "німка" підтверджується наявним у справі свідоцтвами про народження та копіями документів, що встановлюють родинні зв"язки.

З огляду на зазначене, посилання позивача на те, що за національністю його мати - німка є обґрунтованими.

Позивач звернувся до адміністративного суду у зв`язку із тим, що має намір встановити свою національність по лінії матері, оскільки його, дід по лінії матері - ОСОБА_24 , за національністю «німець», що підтверджується наявними у справі матеріалами.

Також, суд зазначає, що матеріали адміністративної справи не містять інших відомостей про національність матері позивача, проте це не виключає тверджень позивача про національність його матері як "німки".

Чинне законодавство України не містить вимог про внесення в паспорт громадянина України, у свідоцтво про народження, у свідоцтво про шлюб чи в інші документи відомостей про національність.

Проте, відсутність нормативно-правових актів, які встановлюють порядок зміни відомостей про національність в актових записах, не може бути підставою для відмови у позові, оскільки саме Держава повинна забезпечити видання таких нормативно-правових актів. Більш того, таке право позивача прямо гарантоване статтею 11 Закону України "Про національні меншини в Україні".

Статтею 11 Закону України "Про національні меншини в Україні" передбачено, що громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Крім того, глава 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) регулює особисті немайнові права, що забезпечують соціальне буття фізичної особи.

Згідно з ст.300 ЦК України фізична особа має право на індивідуальність та збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства

Статтею 3 Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин, ратифікованої Законом України "Про ратифікацію Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин" № 703/97-ВР від 09.12.1997, визначено, що кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв`язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі.

Відтак позивач має право ідентифікувати свою національність по лінії матері, і в тому числі в актовому записі №1343 від 22.05.1973 про народження, складеному Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Житомирській області, а саме: змінити національність матері з "українка" на "німка" так як його мати ОСОБА_14 за національністю "німка", що підтверджено наданими письмовими доказами.

Слід зауважити, що в межах цієї справи суд не встановлює факту належності позивача до певної національності, а підтверджує наявність у позивача підстав для реалізації права вільного вибору національності одного з батьків, що потребує внесення змін до актового запису №1343 від 22.05.1973 щодо національності його матері.

Також, слід зазначити, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 16.05.2013 у справі «Гарнага проти України» (№20390/07) наголошено на необхідності дотримання державою справедливого балансу, який потрібно встановити між конкуруючими інтересами особи та суспільства в цілому.

Тобто, при обмеженні права позивача приймати рішення щодо визначення власної національної приналежності, державним органом не було надано жодного обґрунтування, що є недопустимим.

При цьому, зміни до актового запису про народження позивача в частині національності його матері жодним чином не впливають ані на інтереси держави, ані на інтереси суспільства в цілому.

Відносини, пов`язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, регулюються Законом України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" від 01.07.2010 №2398-VI (далі - Закон №2398-VI).

Відповідно до ст. 1 Закону №2398-VI запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.3 Закону № 2398-VI державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою. Відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та Єдиного державного демографічного реєстру в обсязі, визначеному Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус.

Положеннями статті 22 Закону №2398-VI визначено, що внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану визначений Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 №96/5, які зареєстровані в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 за №55/18793 (далі - Правила №96/5) (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Згідно з пунктом 1.7 розділу І Правил №96/5 зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису, за винятком випадків, встановлених у пункті 2.28 розділу II цих Правил.

Відповідно до абзацу першого пункту 2.1 Правил №96/5 заява про внесення змін до актового запису цивільного стану за формою, наведеною в додатку 1, подається до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених статтею 53 Сімейного кодексу України, також до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання першого примірника актового запису про шлюб (крім випадків, коли актовий запис про шлюб складено дипломатичним представництвом або консульською установою України) при пред`явленні паспорта або паспортного документа.

Пунктом 2.6 Правил №96/5 визначено, що разом із заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану заявником подаються: свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, у яких зазначені неправильні, неповні відомості або відомості, які підлягають зміні; інші документи, необхідні для розгляду заяви та вирішення питання по суті.

Згідно із пунктом 2.12 Правил №96/5 на підставі зібраних документів та за наслідками перевірки відділ державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичне представництво чи консульська установа України складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису (або декількох актових записів) цивільного стану або про відмову в цьому за формою, наведеною в додатку 2.

У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку мають бути чітко вказані причини відмови та зазначено про можливість її оскарження в судовому порядку.

Відповідно до пункту 2.13 Правил №96/5 підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: 2.13.2 - постанова адміністративного суду.

Згідно з пунктом 2.13.12 Правил №96/5 внесення змін до актових записів цивільного стану можливе також і в інших окремих випадках, якщо це не суперечить чинному законодавству України.

Згідно з пунктом 2.16.7 Правил №96/5 на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що зміни до актового запису цивільного стану можуть бути внесені, зокрема, на підставі рішення суду про внесення змін в актовий запис цивільного стану, якщо це не суперечить чинному законодавству України.

Суд зазначає, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а рішення Європейського суду з прав людини є джерелом права.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини дії суб`єкта владних повноважень щодо втручання чи обмеження прав людини повинні бути обґрунтованими, законними, необхідними, а втручання пропорційним. Дискреційність повноважень органу влади повинна бути зведена до мінімуму, а логіка рішень органу влади повинна бути чіткою і зрозумілою, як і можливі наслідки таких дій. Особа не повинна відповідати за помилки, вчинені органом держави.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Рисовський проти України (CASE OF RYSOVSKYY v. UKRAINE) суд визнав незаконне та непропорційне втручання у права заявника, гарантовані статтею 1 Першого протоколу Конвенції. Суд у цьому рішенні підкреслив особливу важливість принципу належного урядування. Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Принцип належного урядування, як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу помилку не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Принцип належного урядування покладає на державні органи обов`язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку.

Суд також приймає до уваги, що рішенням Європейського суду з прав людини справа "Гарнага проти України" (Заява №20390/07) від 16.05.2013, в аналогічній справі щодо права особи на зміну по-батькові, порядок якого також не був передбачений діючим законодавством, визнано порушення Україною статті 8 Конвенції, оскільки державними органами не було надано жодного обґрунтування позбавлення заявниці її права приймати рішення з цього важливого аспекту її приватного та сімейного життя, і таке обґрунтування не було встановлено жодним іншим способом. Оскільки державні органи не забезпечили балансу відповідних інтересів, про які йдеться, вони не виконали своє позитивне зобов`язання щодо забезпечення права заявниці на повагу до її приватного життя.

Згідно з частиною третьою статті 22 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених законодавством, - за місцем зберігання актового запису цивільного стану.

Частиною 4 статті 22 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" визначено, що зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису.

Крім того, відповідно до положень статті 25 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" актові записи цивільного стану, складені на паперових носіях, формуються в книги державної реєстрації актів цивільного стану, що зберігаються в архівах відділів державної реєстрації актів цивільного стану протягом установленого законодавством строку.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов до висновку, що відмова Житомирського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, викладена у висновку від 24.01.2019, щодо внесення змін до актових записів про шлюб №1067 від 12.08.1972 і №899 від 09.06.1978 та про народження №1343 від 22.05.1973, складених Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, із зазначенням у графі національності нареченої - "німка" та у графі національності матері - "німка", є протиправною.

Щодо посилання відповідача на те, що при державній реєстрації актів цивільного стану не було допущено помилок, а тому зміни не можуть бути внесені, то суд вважає за необхідне зазначити, що чинним законодавством не передбачено, що зміни до актів цивільного стану вносяться лише при наявності помилок.

Таким чином, оскільки мати позивача за походженням, враховуючи національність її батька, є німкою, суд вважає, що у відповідача були достатні підстави внести відповідні зміни до актового запису цивільного стану, а тому позовні вимоги позивача є обґрунтованими.

З урахуванням викладеного, з метою належного захисту прав ОСОБА_1 , суд дійшов до висновку про зобов"язання Житомирського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області внести зміни до актового запису:

- про шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 №1057 від 12.08.1972, складеного Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області із зазначенням у графі національність ОСОБА_3 - "німка";

- про шлюб ОСОБА_4 та ОСОБА_5 №899 від 09.06.1978 року, складеного Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області із зазначенням у графі національність ОСОБА_5 - "німка";

- про народження ОСОБА_1 №1343 від 22.05.1973 року, складеного Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області із зазначенням у графі національність матері - ОСОБА_25 - "німка".

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та, як наслідок, їх задоволення.

В силу приписів ч.5 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.

Керуючись статтями 6-9, 32, 77, 90, 139, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідн. номер НОМЕР_5 ) до Житомирського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (майдан Соборний, буд.1, м.Житомир, 10014, ) про визнання неправомірною відмови, зобов`язання вчинити дії, - задовольнити.

Визнати протиправною відмову Житомирського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області щодо внесення змін до актових записів про шлюб №1067 від 12.08.1972 і №899 від 09.06.1978 та про народження №1343 від 22.05.1973, складених Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, із зазначенням у графі "національність нареченої" - "німка" та у графі "національність матері" - "німка", викладену у висновку про відмову у внесенні змін до актового запису цивільного стану від 24.01.2019.

Зобов"язати Житомирський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області внести зміни до актового запису:

- про шлюб №1057 від 12.08.1972, складеного на ОСОБА_2 та ОСОБА_15 міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, а саме у графі "національність" ОСОБА_3 змінити національність з "українка" на "німка";

- про шлюб №899 від 09.06.1978, складеного на ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, а саме у графі "національність" ОСОБА_5 змінити національність з "українка" на "німка";

- про народження №1343 від 22.05.1973, складеного на ОСОБА_1 Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, а саме у графі "національність матері" ОСОБА_14 змінити національність з "українка" на "німка".

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі 27 червня 2019 року.

Суддя А.В. Горовенко