Справа № 826/9273/17
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2019-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/9273/17 Суддя (судді) суду 1-ї інстанції:
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 червня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сорочка Є.О.,

суддів Коротких А.Ю.,

Федотова І.В.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "БНС ТРЕЙД" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 листопада 2018 року, що прийняте у місті Києві, у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БНС ТРЕЙД" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 07.07.2017 №.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 листопада 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що Офісом великих платників податків ДФС проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ "БНС Трейд" у зв`язку із неподанням звіту про контрольовані операції за звітний період - 2015 рік.

За результатами перевірки Офісом великих платників податків ДФС складено акт від 23.06.2018 №1436/28-10-14-03/36291981, згідно висновків якого за позивачем встановлено порушення підпункту 39.4.2 пункту 39.4 статті 39 Податкового кодексу України (далі - ПК) в частині неподання звіту про контрольовані операції за 2015 рік в строк до 04.05.2016

На підставі висновків акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 07.07.2017 №, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 365 400 грн.

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновку про те, що позивачем не доведене належними та допустимими доказами реєстрацію «Michael Kors» в період з 01.01.2015 по 15.09.2015 в Італії.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Відповідно до підпункту 39.2.1.1 статті 39 ПК для цілей нарахування податку на прибуток підприємств контрольованими операціями є: а) господарські операції, що впливають на об`єкт оподаткування сторін (сторони) таких операцій, що здійснюються платниками податків з пов`язаними особами - нерезидентами; б) зовнішньоекономічні господарські операції з продажу товарів через комісіонерів - нерезидентів.

Згідно підпункту 39.2.1.2 статті 39 ПК для цілей нарахування податку на прибуток підприємств контрольованими є господарські операції, що впливають на об`єкт оподаткування платника податків, однією із сторін яких є нерезидент, зареєстрований у державі (на території), що включена до переліку держав (територій), затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Операції з контрагентом, зареєстрованим у державі (на території), включеній до зазначеного переліку, визнаються контрольованими з дати включення держави (території) до такого переліку.

Під час визначення переліку держав (територій) Кабінет Міністрів України враховує такі критерії: держави (території), у яких загальна ставка податку на прибуток підприємств (корпоративний податок) на 5 і більше відсоткових пунктів нижча, ніж в Україні; держави, з якими Україною не укладені міжнародні договори з положеннями про обмін інформацією.

Затверджений Кабінетом Міністрів України перелік держав (територій) центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, оприлюднює щороку в офіційних друкованих виданнях та на своєму офіційному веб-сайті із зазначенням ставок податку на прибуток підприємств (корпоративний податок). Інформація про зміну ставок оприлюднюється протягом трьох місяців з дати їх зміни.

Господарські операції, передбачені підпунктами 39.2.1.1 - 39.2.1.3 і 39.2.1.5 підпункту 39.2.1 цього пункту, визнаються контрольованими, якщо одночасно виконуються такі умови: річний дохід платника податків від будь-якої діяльності, визначений за правилами бухгалтерського обліку, перевищує 50 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік; обсяг таких господарських операцій платника податків з кожним контрагентом, визначений за правилами бухгалтерського обліку, перевищує 5 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік (підпункт 39.2.1.7 статті 39 ПК).

Відповідно до підпункту 39.4.1 статті 39 ПК для цілей податкового контролю за трансфертним ціноутворенням звітним періодом є календарний рік.

Платники податків, обсяг контрольованих операцій яких з одним контрагентом перевищує 5 млн гривень (без урахування податку на додану вартість), зобов`язані подавати звіт про контрольовані операції центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, до 1 травня року, що настає за звітним, засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог закону щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису (підпункт 39.4.2 статті 39 ПК).

Згідно пункту 120.3 статті 120 ПК неподання платником податків звіту про контрольовані операції та/або документації з трансфертного ціноутворення або невключення до такого звіту інформації про всі здійснені протягом звітного періоду контрольовані операції відповідно до вимог пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу тягне за собою накладення штрафу у розмірі: 300 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, - у разі неподання (несвоєчасного подання) звіту про контрольовані операції; 1 відсоток суми контрольованих операцій, незадекларованих у поданому звіті про контрольовані операції, але не більше 300 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, за всі незадекларовані контрольовані операції; 3 відсотки суми контрольованих операцій, щодо яких не була подана документація, визначена підпунктом 39.4.6 пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу, але не більше 200 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, за всі контрольовані операції, здійснені у відповідному звітному році.

Аналіз викладених норм свідчить, що для платника податків, річний дохід якого від будь-якої діяльності, визначений за правилами бухгалтерського обліку, в цілому за 2015 рік перевищує 50 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків), контрольованими операціями згідно підпункту 39.2.1.2 статті 39 ПК будуть визнаватись виключно господарські операції, здійснені з нерезидентом в період, коли відповідна держава (територія) була включена до переліку, затвердженого Кабінетом Міністрів України, і за умови, що обсяг таких операцій перевищує 5 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків).

Операції з контрагентом, зареєстрованим у державі (на території), включеній до зазначеного переліку, визнаються контрольованими з дати включення держави (території) до такого переліку.

При цьому, інформація про контрольовані операції має бути відображена у звіті про контрольовані операції, який має бути поданий в порядку та у строки, визначені у підпункті 39.4.2 статті 39 ПК.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 15.12.2013 №1042-р "Про затвердження переліку держав (територій), у яких ставки податку на прибуток (корпоративний податок) на 5 і більше відсоткових пунктів нижчі, ніж в Україні" (термін дії до 13.05.2015) Швейцарська Конфедерація включена до Переліку держав (територій), у яких ставки податку на прибуток (корпоративний податок) на 5 і більше відсоткових пунктів нижчі, ніж в Україні.

Згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 14.05.2015 №449-р "Про затвердження переліку держав (територій), які відповідають критеріям, установленим пп. 39.2.1.2 пп. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 Податкового кодексу України" (термін дії з 14.05.2015 до 15.09.2015) Швейцарська Конфедерація включена до Переліку держав (територій), у яких ставки податку на прибуток (корпоративний податок) на 5 і більше відсоткових пунктів нижчі, ніж в Україні.

Колегія суддів додатково зазначає, що розпорядження Кабінету Міністрів України від 15.12.2013 №1042-р та від 14.05.2015 №449-р, якими затверджено перелік держав (територій), у яких ставки податку на прибуток (корпоративний податок) на 5 і більше відсоткових пунктів нижчі, ніж в Україні, до якого зокрема було включено і Швейцарську Конфедерацію, не були скасовані чи визнані нечинними у судовому порядку, а враховуючи, що обставини відповідності Швейцарської Конфедерації критеріям, установленим підпунктом 39.2.1.2 статті 39 ПК, та правомірність включення такої до Переліку держав (територій), які відповідають критеріям, установленим підпунктом 39.2.1.2 статті 39 ПК, не є предметом доказування і у цій справі

При цьому, виключення з 16 вересня 2015 року Швейцарської Конфедерації з Переліку, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 № 977-року, не є підставою для звільнення платника податку від обов`язку подати звіт про контрольовані операції за звітний 2015 рік, оскільки такий обов`язок виник у платника податку у зв`язку з вчиненням у 2015 році зазначених контрольованих операцій, які не перестають такими вважатися з настанням вказаної обставини (зміни в законодавстві, яке регулює спірні правовідносини, що мали місце протягом звітного 2015 року, зокрема виключення ОСОБА_1 з переліку у вересні 2015 року), і такий обов`язок мав бути виконаний за закінченням звітного 2015 року.

Аналогічну позицію підтримано Верховним Судом у постанові від 28 травня 2019 року по справі № №803/1779/16.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, між ТОВ "БНС Трейд" (дистриб`ютор) та «Michael Kors» (постачальник) було укладено дистриб`юторський договір, відповідно до умов якого, постачальник надає дистриб`ютору, а дистриб`ютор приймає право на дистриб`юцію товарів МК на території.

У період з 01.01.2015 по 15.09.2015 обсяг імпортних операцій товариства з обмеженою відповідальністю «БНС Трейд» з нерезидентом «Michael Kors» складав 9 104 453,26 грн, що в свою чергу відповідає умовам визначення контрольованих операцій, визначених приписами статті 39 ПК.

Приймаючи оскаржуване рішення, відповідач виходив із того, що контрагент позивача «Michael Kors» відповідає критеріям, визначеним підпунктом 39.2.1.2 статті 39 ПК як нерезидент, зареєстрований у Швейцарської Конфедерації - державі (на території), що включена до переліку держав (територій), затвердженого Кабінетом Міністрів України.

При цьому, позивач стверджує, що операції між ним та контрагентом не відноситься до контрольованих, оскільки підприємство «Michael Kors» в період з 01.01.2015 було зареєстровано на території Італії, яка за перевіряємий період не була включена до переліку країн, у яких ставки податку на прибуток на 5 і більше відсоткових пунктів нижче ніж в Україні.

На підтвердження своєї позиції, позивач надав суду першої інстанції копію витягу з торгового реєстру та копії листів «Michael Kors».

Водночас, копії вказаних документів у визначеному законом порядку засвідчено не було.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Статтею 3 цієї Конвенції що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів (далі - Конвенція) передбачено, що єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є поставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений.

Передбачений в частині першій статті 3 апостиль проставляється на самому документі або на окремому аркуші, що скріпляється з документом; він повинен відповідати зразку, що додається до цієї Конвенції. Однак апостиль може бути складений офіційною мовою органу, що його видає. Типові пункти в апостилі можуть бути викладені також другою мовою. Заголовок «Apostille» (Convention de la Haye du 5 octobre 1961)» повинен бути викладений французькою мовою (стаття 4).

Відповідно до статті 5 Конвенції апостиль проставляється на вимогу особи, яка підписала документ, або будь-якого пред`явника документа. Заповнений належним чином апостиль засвідчує справжність підпису, якість, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичність відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ. Підпис, відбиток печатки або штампа на апостилі не потребують ніякого засвідчення.

Так, позивачем до суду першої інстанції були подані копії документів нерезидентів, іноземних держав, які, однак, не були засвідчені у визначеному законом порядку.

Так, надані позивачем листи «Michael Kors», у яких повідомляється про те, що компанія у 2015 році була зареєстрована в Італії, не легалізовані шляхом поставлення апостиля компетентним органом. При цьому, позивач надав суду копію торгового реєстру Італії, на якому міститься виключно копія апостиля.

Як зазначено судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні, суд неодноразово звертав увагу на необхідність подання належним чином засвідчених або оригіналів документів. Водночас, таких документів не було надано як до суду першої так і апеляційної інстанції разом із апеляційною скаргою.

Окрім того, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що зазначена у поданому торговому реєстрі адреса компанії «Michael Kors (Switzerland) GmbH», не є беззаперечним доказом того, що ця компанія зареєстрована саме в Італії. При цьому, інформація у листах «Michael Kors» не є допустимим доказом, який може достовірно підтвердити або спростувати факти щодо країни реєстрації компанії, а за відсутності належної легалізації, авторство цих листів суд першої інстанції обґрунтовано поставив під сумнів.

У свою чергу, в матеріалах справи наявні копії митних декларацій від 10.06.2015 та від 16.03.2015 разом з копіями електронних інвойсів, в яких зазначено адресу «Michael Kors» (SWITZERLAND): Regina 42 CY-6934 Biogio Швейцарія. У спірному дистриб`юторському договорі також міститься інформація про те, що компанія створена за законодавством Швейцарії.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем в межах розгляду даної адміністративної справи не доведене належними та допустимими доказами реєстрацію «Michael Kors» в період з 01.01.2015 по 15.09.2015 в Італії, в той час, як наявні в матеріалах справи копії митних декларацій та інвойсів свідчать про реєстрацію контрагента позивача на території Швейцарії, яка в спірний період відповідними розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №1042-р та від 14.05.2015 №449-р була віднесена до переліків держав (територій), у яких ставки податку на прибуток (корпоративний податок) на 5 і більше відсоткових пунктів нижчі, ніж в Україні, а тому позивач повинен був подати в строк до 04.05.2016 контролюючому органу звіт про контрольовані операції, чого ним зроблено не було.

Доводи про те, що висновки відповідача протиправно ґрунтуються на інформації, що міститься у інформаційних базах податкового органу, колегія суддів відхиляє, оскільки відповідно до пункту 74.1 статті 74 ПК податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, зберігається в базах даних Інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем (далі - Інформаційні системи) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику. При цьому, зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової та митної політики (пункт 74.3 статті 74 ПК).

Таким чином, використання відповідачем інформації, що міститься в Інформаційних системах для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, зокрема у ході проведення податкових перевірок, є правомірним та відповідає наведеним вимогам ПК.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення відповідачем порядку проведення перевірки (неповідомлення про її проведення, неознайомлення із наказом) колегія суддів відхиляє, оскільки ці обставини не були підставою позову, а тому суд апеляційної інстанції у відповідності до частини п`ятої статті 308 КАС, не вправі їх перевіряти.

При цьому, необґрунтованим є посилання на те, що позивач був позбавлений права бути присутнім при проведенні перевірки, оскільки у даному випадку перевірка була невиїзною, а згідно зазначених в акті відомостей позивач був належним чином повідомлений про її проведення.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 34, 243, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "БНС ТРЕЙД" залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 листопада 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Є.О. Сорочко

Суддя А.Ю. Коротких

Суддя І.В. Федотов

Повний текст постанови складений 26.06.2019.