Справа № 296/1969/17
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2019-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 296/1969/17

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Горовенко А.В.

Суддя-доповідач - Біла Л.М.

26 червня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Граб Л.С. Гонтарука В. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22 березня 2019 року (повний текст якого складено 22 березня 2019 року у м. Житомирі) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області, Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

у березні 2017 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до Корольовського районного суду м.Житомира з адміністративним позовом до Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області, Міністерства внутрішніх справ України, в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановлення ІІ групи інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ та поверненні матеріалів без права на виплату до управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області; зобов`язати Ліквідаційну комісію управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області повторно подати до Міністерства внутрішніх справ України висновок та відповідний пакет документів щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції" №850 від 21 жовтня 2015 року; зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути матеріали щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності ІІ групи та більшого відсотку втрати працездатності, з урахуванням раніше виплаченої суми, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції" №850 від 21 жовтня 2015 року; стягнути з Міністерства внутрішніх справ України на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності - 30 листопада 2016 року, з урахуванням раніше виплаченої суми.

Відповідно до постанови Корольовського районного суду м.Житомира від 18.05.2017 у справі №296/1969/17, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08.11.2017, позов ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України та Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області задоволено частково (т.1 а.с.45-47, 79-81).

Згідно з постановою Верховного Суду від 01.08.2018 касаційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України задоволено частково, постанову Корольовського районного суду м.Житомира від 18.05.2017 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08.11.2017 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (т.2 а.с.48-54).

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 22 березня 2019 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Міністерства внутрішніх справ України про відмову у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ та повернення матеріалів без права на виплату до управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржуване рішення в частині задоволених позовних вимог та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В апеляційній скарзі відповідач посилається на незаконність, необ`єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції. Так, апелянт вказує на те, що на час розгляду справи судом першої інстанції позовні вимоги були не актуальними, а предмет спору - відсутній, оскільки МВС України вже виконало всі вимоги, що були пред`явлені позивачем. В апеляційній скарзі не містилося вимог про розгляд справи за участю представника відповідача.

20 травня 2019 року до суду надійшли заперечення на апеляційну скаргу від позивача, в яких останній вказав на безпідставність доводів апеляційної скарги, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення. В запереченні не містилося клопотання про розгляд справи за участю позивача.

З урахуванням вимог п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України розгляд справи призначено в порядку письмового провадження.

За таких умов, згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, позивач проходив службу в органах внутрішніх справ по 25.11.2013 та відповідно до наказу управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області від 25.11.2013 №374 о/с був звільнений за п.64 "а" (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ (т.1 а.с.14).

Відповідно до свідоцтва про хворобу №570/60 від 6 листопада 2013 року військово-лікарською комісією управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області за розпорядженням УКЗ управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області від 30.10.2013 здійснено медичний огляд ОСОБА_1 та зазначено, що його захворювання, так, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ (т.2 а.с.79).

В матеріалах справи наявні епікризи з історії хвороб та виписки з історії хвороб ОСОБА_1 , відповідно до яких, захворювання, внаслідок якого позивачу встановлено ІІІ та ІІ групу інвалідності, виникло у позивача в період проходження ним служби в органах внутрішніх справ (т.2 а.с. 80, 81, 82, 83, 84, 85).

Відповідачами не заперечується, що при первинному огляді медико-соціальною експертною комісією позивачу 22.11.2013 встановлено третю групу інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ (т.1 а.с.15).

Згідно із довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №901240 від 30.11.2016 позивачу при повторному огляді встановлена другу група інвалідності з 03.11.2016, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ (т.1 а.с.17).

Позивач звернувся до управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, яка була скерована в подальшому до Міністерства внутрішніх справ України.

Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області листом від 23.01.2017 №149/29/05-2017 повідомило позивача, що Департаментом фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України розглянуто матеріали щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги та повернуто без права на виплату з тих підстав, що відповідно до п.4 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 21.10.2015 №850 (далі - Порядок №850) друга група інвалідності встановлена з 03.11.2016, що перевищує передбачений зазначеним пунктом дворічний термін від первинного встановлення інвалідності - 22.11.2013 (т.1 а.с.20).

Позивач, вважаючи, що він має право на отримання та виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, звернувся до суду.

Відповідно до постанови Корольовського районного суду м.Житомира від 18.05.2017, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08.11.2017, позов ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України та Ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови у призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з установлення ІІ групи інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ та поверненні матеріалів без права на виплату до УМВС Українив Житомирській області; зобов`язано Ліквідаційну комісію УМВС України в Житомирській області повторно подати до управління Міністерства внутрішніх справ України висновок та відповідний пакет документів щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням ІІ групи інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» №850 від 21.10.2015; зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути матеріали щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності ІІ групи та більшого відсотку втрати працездатності, з урахуванням раніше виплаченої суми, у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції" №850 від 21.10.2015;

- зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності - 30.11.2016, з урахуванням раніше виплаченої суми (т.1 а.с.45-47, 79-81).

На виконання вказаного судового рішення у справі №296/1969/17 видано виконавчий лист №296/1969/17 від 04.12.2017, у зв`язку з чим, відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження №55987648 про зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності - 30 листопада 2016 року, з урахуванням раніше виплаченої суми, що не заперечується сторонами.

24 квітня 2018 року відповідно до постанови відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України закрито виконавче провадження №55987648 у зв`язку з виконанням судового рішення, оскільки Міністерством внутрішніх справи України затверджено висновок про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Корольовського районного суду м.Житомира від 18.05.2017 у справі №296/1969/17 (т.2 а.с.72,74-75).

Відповідно до копії платіжного доручення №334 від 20.03.2018 ОСОБА_1 виплачена одноразова грошова допомога в сумі 272801 грн., що не заперечується позивачем (т.2 а.с.73).

Направляючи справу на новий розгляд, Верховний Суд у постанові від 01.08.2018 у справі №296/1969/17 (провадження №К9901/1611/17) зазначив, що судами попередніх інстанцій не з`ясовано обставини щодо отримання позивачем поранення (контузії, травми або каліцтва), під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ.

При повторному розгляді справи, задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що Законом України "Про міліцію" не встановлено обмежень щодо виплати одноразової грошової допомоги, які передбачені п. 4 Порядку №850. Вказана норма Порядку №850 не позбавляє позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, а лише встановлює обмеження у розмірі проведення виплати нарахованої суми грошової допомоги в залежності від часу повторного встановлення інвалідності із втратою працездатності після первинного встановлення втрати працездатності. Так само цей пункт Порядку не містить жодних застережень щодо неможливості проведення виплати грошової допомоги у разі встановлення особі після спливу двохрічного терміну іншої групи інвалідності чи більшого відсотку втрати працездатності, а відтак відповідачем неправомірно відмовлено у виплаті позивачу даної одноразової грошової допомоги. Крім того, на виконання вимог постанови Верховного Суду від 01.08.2018, судом першої інстанції досліджено, що відповідно до положень Порядку №850 свідоцтво про хворобу оформлене військово-лікарською комісією управління Міністерства внутрішніх справ в Житомирській області №570/60 та довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії відповідно до яких встановлено причинно-наслідковий зв`язок між захворюванням та несенням військової служби, які є належними документами і підтверджують, що захворювання, яке спричинило інвалідність, виникло під час виконання службових обов`язків в період проходження позивачем служби в ОВС. Водночас, зважаючи на те, що право позивача на отримання та виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб останнім вже було реалізовано, то за результатами нового розгляду справи відсутні правові підстави та законодавчо встановлена необхідність для зобов`язання відповідачів вчинити дії щодо нарахування та виплати позивачу одноразової грошової допомоги.

Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 6 ст. 23 Закону України від 20 грудня 1990 року № 565-XII "Про міліцію" у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі, зокрема, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Згідно з п. 5 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" (який набрав чинності 07.11.2015) визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про міліцію". Відповідно до п.15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" вказаного Закону право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

До набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію", порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано нормами ст. 23 Закону України "Про міліцію" та Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850, якою затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі - Порядок № 850).

Відповідно до п. 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності IІ групи.

Положеннями п. 2 Порядку № 850 передбачено, що днем виникнення права на отримання грошової допомоги є у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності, - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

За приписами п.п. 7-9 Порядку №850 працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги.

Відповідно до п. 4 Порядку №850 якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

При цьому, як зазначено Верховним Судом у постановах від 13 лютого 2018 року у справі №808/1866/16 та від 19.09.2018 у справі №530/1280/17 та від 19.09.2018 у справі №530/1280/17, Законом України "Про міліцію" не встановлено обмежень щодо виплати одноразової грошової допомоги, які передбачені п. 4 Порядку №850. Вказана норма Порядку №850 не позбавляє позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, а лише встановлює обмеження у розмірі проведення виплати нарахованої суми грошової допомоги в залежності від часу повторного встановлення інвалідності із втратою працездатності після первинного встановлення втрати працездатності. Так само цей пункт Порядку не містить жодних застережень щодо неможливості проведення виплати грошової допомоги у разі встановлення особі після спливу двохрічного терміну іншої групи інвалідності чи більшого відсотку втрати працездатності.

Вичерпний перелік випадків, за яких особі може бути відмовлено у призначенні грошової допомоги визначено у п. 14 Порядку №850.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що оскаржуючи рішення суду першої інстанції в частині визнання протиправним та скасування рішення Міністерства внутрішніх справ України, яким позивачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності, апелянт не наводить будь-якого обґрунтування стосовно того, що зазначена відмова мотивована з посиланням на підстави, передбачені п. 14 Порядку №850.

Більше того, доводи апеляційної скарги фактично зводяться до того, що повернення МВС України матеріалів заяви разом з відповідними документами не є прийняттям рішення по суті.

Колегія суддів критично ставиться до зазначених доводів апелянта, враховуючи, що відповідно до п. 9 Порядку № 850 МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Тобто, положення Порядку №850 не наділяють МВС України повноваженнями на повернення матеріалів заяви разом із відповідними документами щодо виплати грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності без прийняття рішення про призначення або відмову у призначенні такої виплати.

Зважаючи на те, що за наслідками розгляду поданих позивачем документів відповідач не прийняв рішення про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності, то останній фактично відмовив у призначенні такої виплати, з підстав, які не передбачені п. 14 Порядку №850.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо протиправності рішення Міністерства внутрішніх справ України про відмову у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, повернення матеріалів без права на виплату до управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області та наявності підстав для скасування такого рішення відповідача.

Крім того, судом першої інстанції в повній мірі враховано висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 01.08.2018 стосовно необхідності надання оцінки спірним правовідносинам щодо встановлення причинно-наслідкового зв`язку між захворюванням та встановленням позивачу ІІ групи інвалідності.

Так, судом першої інстанції вірно зауважено, що згідно з п. 7 Порядку № 850 працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках). До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

У відповідності до вимог Порядку №850 свідоцтво про хворобу оформлене військово-лікарською комісією управління Міністерства внутрішніх справ в Житомирській області №570/60 та довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії відповідно до яких встановлено причинно-наслідковий зв`язок між захворюванням та несенням військової служби, є належними документами, які підтверджують причинно-наслідковий зв`язок між захворюванням та встановленою позивачу ІІ групи інвалідності.

Між тим, саме Міністерство внутрішніх справ України, як уповноважений суб`єкт владних повноважень, зокрема, користувач архівних матеріалів, зобов`язаний був довести протилежне, а саме, те, що позивач отримав захворювання при вчиненні кримінального чи адміністративного правопорушення або у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинив собі тілесні ушкодження тощо.

Таким чином, з урахуванням висновків, викладених в постанові Верховного Суду від 01.08.2018 у даній справі, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що захворювання позивача, яке спричинило інвалідність, виникло під час виконання службових ним обов`язків в період проходження позивачем служби в ОВС, що також підтверджує протиправність рішення Міністерства внутрішніх справ України про відмову у призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги.

Разом з тим, як не заперечується та не оспорюється сторонами по справі, у зв`язку із встановленням позивачу ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, на виконання рішення суду у даній справі до розгляду справи в суді касаційної інстанції, ОСОБА_1 вже виплачено одноразову грошову допомогу в розмірі 272801 грн (т.2 а.с.73).

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з позицією суду першої інстанції, що оскільки право позивача на отримання та виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб останнім вже було реалізовано, то за результатами нового розгляду справи відсутні правові підстави та законодавчо встановлена необхідність для зобов`язання відповідачів вчинити дії щодо нарахування та виплати позивачу одноразової грошової допомоги.

Посилання ж апелянта на те, що на час розгляду справи судом першої інстанції позовні вимоги були не актуальними, а предмет спору - відсутній, оскільки МВС України вже виконало всі вимоги, що були пред`явлені позивачем колегія суддів вважає безпідставними, оскільки позивач у відповідності до вимог ст. 189 КАС України не звертався з відповідною заявою про відмову від адміністративного позову повністю або у відповідній частині.

Більше того, попри нарахування та виплату позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановлення ІІ групи інвалідності на виконання рішення суду, що відбулося до моменту розгляду даної справи судом касаційної інстанції, відповідач продовжує наполягати на правомірності винесення оскаржуваного рішення про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги, а відтак судом першої інстанції вірно обрано спосіб відновлення порушеного права позивача шляхом визнання протиправним та скасування такого рішення відповідача.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22 березня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 26 червня 2019 року.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Граб Л.С. Гонтарук В. М.