Справа № 420/3079/19
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2019-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3079/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2019 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Радчука А.А.,

за участю секретаря - Ляшенко Ю.В.,

за участю сторін: представника позивача - Волканова Є.В.,

представника відповідача - Тарановського Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю СІМ МОРІВ ЛТД (65125, Одеська область, Овідіопольський район, с. Лиманка, масив Радужний, ж/м Ульянівка, 15/2, прим. 504, ) до Головного управління ДФС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю СІМ МОРІВ ЛТД з позовом до Головного управління ДФС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 11.05.2019 року №, №.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Головним управлінням ДФС в Одеській області на підставі наказу №2656 від 09.04.2019 р. було проведено фактичну перевірку ТОВ «СІМ МОРІВ ЛТД». За результатами перевірки відповідачем складено акт перевірки на підставі якого 11.05.2019 року прийнято податкові повідомлення рішення № про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 321 682,00 грн. у зв`язку з порушенням п. 11 розділу II Положення про ведення касових операцій в національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління НБУ від 29.12.2017 р. №148 та № про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 510,00 грн. у зв`язку з порушенням п. 85.2 ст. 85 ПК України.

Щодо протиправності податкового повідомлення-рішення № від 11.05.2019 р. про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 510,00 грн. позивач зазначає наступне.

В акті перевірки зазначено, що станом на 18.04.2019 р. не надано до перевірки документи, що належать та пов`язані з предметом перевірки, а саме: книги обліку розрахункових операцій, касова книга з додатками, банківські виписки, довідка про опломбування РРО (згідно додатку) та інші документи.

При цьому позивач зазначає, що перед початком фактичної перевірки головними державними ревізорами-інспекторами на адресу директора TOB «СМ МОРІВ ЛТД» було надано запит про необхідність надання документів за перевіряємий період з 09.04.2016 р. по 18.04.2019 р. для проведення перевірки до 12.04.2019 р. Вказаний запит був отриманий директором Товариства 10.04.2019 р.

Позивач зазначає, що у вказаний строк директором за місцезнаходженням податкового органу було надано перевіряючим усі оригінали запитуваних документів у повному обсязі, проте жодних описів, як того вимагає чинне законодавство, перевіряючими складено не було, що є порушенням вимог чинного законодавства.

У зв`язку з тим, що податковим органом при складанні акту перевірки не були враховані усі первинні документи, зазначивши при цьому при їх відсутність та ненадання, ТОВ «СІМ МОРІВ ЛТД» до заперечень на акт перевірки було продубльовано копії книг ОРО разом із Z- звітами. Проте у відповіді на заперечення відповідач знову дійшов висновку про те, що станом на 18.04.2019 р. ТОВ «СІМ МОРІВ ЛТД» не надано документи, що належать та пов`язані з предметом перевірки, а саме: книги обліку розрахункових операцій, касова книга з додатками, банківські виписки.

Позивач вважає, що зазначені обставини свідчать про безпідставність висновків акту перевірки та прийнятого податкового повідомлення-рішення № від 11.05.2019 р. про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 510,00 грн. в частині ненадання документів до проведення перевірки.

Щодо протиправності податкового повідомлення-рішення № від 11.05.2019 р. про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 321682,00 грн. позивач зазначає наступне.

В акті перевірки зазначено, що встановлено неоприбуткування (несвоєчасне оприбуткування) готівкових коштів на загальну суму 64 336,40 грн., а саме не забезпечено формування та друк фіскальних звітних чеків з РРО, у зв`язку з чим встановлено нібито порушення Товариством п. 11 розділу ІІ Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління НБУ від 23.12.2017 р. №148.

Разом з цим позивач зазначає, що реєстратори розрахункових операцій мали технічні несправності, про що свідчать витяги з книг ОРО, в яких зроблено відмітку про вихід з ладу РРО із зазначенням характеру несправності, дати та часу відновлення роботи РРО та підписом працівника фірми сервісного обслуговування, який проводив ремонт (обслуговування) РРО та відновлення їх роботи, після чого відразу ж Z-звіти були роздруковані в повному обсязі і вклеєний до КОРО.

У зв`язку з цим позивач вважає, що готівкові кошти оприбутковувались не у день їх фактичного надходження до каси, а на наступний день, не з його вини,

Позивач зазначає, що законом передбачено використання розрахункової книжки лише у випадку проведення розрахункових операцій в період виходу з ладу реєстратора розрахункових операцій та здійснення його ремонту або у разі тимчасового відключення електроенергії, а в даному випадку розрахункові операції в період виходу з ладу РРО не проводилися.

Враховуючи те, що роздрукування фіскальних звітних чеків (Z-звіту) виявилось неможливим не з вини працівників ТОВ «СІМ МОРІВ ЛТД», а внаслідок виходу з ладу РРО, позивач вважає, що в діях посадових осіб Товариства відсутні порушення податкового законодавства, а висновки, викладені в акті перевірки необгрунтовані, у зв`язку з чим податкове повідомлення-рішення належить до скасування.

Крім того, в обґрунтування протиправності дій відповідача позивач також зазначив. що дії посадових осіб ГУ ДФС в Одеській області при складанні акту, його реєстрації та вручення платнику податків вчинені з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки порушена черговість дій, а саме: вручено акт платнику податків та після цього здійснено його реєстрацію, що є грубим порушенням вимог чинного законодавства, адже фактично акт перевірки не складений у двох примірниках, а є різні за своєю датою та датою реєстрації акти перевірки.

Також Позивач зазначив, що положеннями податкового кодексу визначено чіткий порядок дій - зобов`язань контролюючого органу по направленню платнику податків повідомлення про дату та час розгляду його заперечень. Таке повідомлення повинно бути направлено не пізніше наступного робочого дня з дня отримання заперечень платника податків. ТОВ «СІМ МОРІВ ЛТД» надало заперечення 26.04.2019 р., а тому, службові особи ГУ ДФС в Одеській області зобов`язані були направити ТОВ «СІМ МОРІВ ЛТД» повідомлення про дату та час розгляду його заперечень не пізніше 02.05.2019 року, проте вказаний строк було порушено та направлено повідомлення лише 07.05.2019 р. Крім того, Таке повідомлення повинно бути направлено не пізніше ніж за чотири робочі дні до дня їх розгляду, а в повідомлені від 07.05.2019 р. зазначено, що розгляд заперечень відбудеться 10.05.2019 р. що свідчить про те що і цей строк було порушено.

Ухвалою суду від 23.05.2019 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження.

11.06.2019 року від представника Відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив у задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі, зазначивши, що ТОВ «СІМ МОРІВ ЛТД» розрахункові книжки та резервний РРО не реєструвались в органі ДФС за основним місцем обліку суб`єкта господарювання як платника податків, що унеможливило дотримання вимог Порядку № 547, та тим самим призвело до порушення п. 11 p. II Положення №148, а саме неоприбуткування готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень на підставі даних розрахункових документів шляхом формування та друку фіскальних звітних чеків і їх підклеювання до відповідних сторінок КОРО/занесення даних розрахункових квитанцій до КОРО у загальній сумі 64336,40 грн.

14.06.2019 року до суду надійшла відповідь на відзив, яка в цілому повторює зміст позовної заяви.

В судовому засіданні 25.06.2019 року представник Позивача підтримав адміністративний позов у повному обсязі та просив задовольнити його з підстав, викладених в тексті позовної заяви та відповіді на відзив.

В судовому засіданні 25.06.2019 року представник Відповідача заперечував проти адміністративного позову та просив відмовити у його задоволенні у повному обсязі з підстав, викладених в тексті відзиву.

На підставі викладеного, дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов та заперечення на нього, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що посадовими особами Головного управління ДФС в Одеській області в період з 10.04.2019 року по 18.04.2019 року було проведено фактичну перевірку ТОВ «СІМ МОРІВ ЛТД» з метою дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності документа, що підтверджує державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відповідно до закону, ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів відповідно до закону, за результатами якої 18.04.2019 року складено акт перевірки.

Актом перевірки, серед іншого, встановлено наступні порушення:

не надано документи, що належать та пов`язані з предметом перевірки, що є порушенням п.85.2 ст. 85 Податкового кодексу України;

не оприбуткування готівкових коштів на загальну суму 64336,40 грн., що є порушенням п.11 р. ІІ Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні.

26.04.2019 року позивач, не погоджуючись зі змістом порушень, викладених в тексті перевірки подав до Головного управління ДФС в Одеській області заперечення.

07.05.2019 року відповідач повідомив позивача, що розгляд заперечень до акта про результати фактичної перевірки ТОВ «СІМ МОРІВ ЛТД» від 18.04.2019 року відбудеться 10.05.2019 року, проте представник підприємства не зявився і розгляд заперечень було проведено за його відсутності.

На підставі вищевказаного акту перевірки Головним управлінням ДФС в Одеській області 11.05.2019 року прийнято податкові повідомлення рішення № про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 510,00 грн. у зв`язку з порушенням п. 85.2 ст. 85 ПК України та № про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 321 682,00 грн. у зв`язку з порушенням п. 11 розділу II Положення про ведення касових операцій в національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління НБУ від 29.12.2017 р. №148.

Позивач, вважаючи зазначені податкові повідомлення рішення протиправними звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до п. 86.7 Податкового кодексу України, у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення та/або додаткові документи розглядаються контролюючим органом протягом семи робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податків (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень та/або додаткових документів, про що такий платник податків зазначає у запереченнях та/або листі про надання додаткових документів в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу.

У разі якщо платник податків виявив бажання брати участь у розгляді його заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів, зазначивши про це в запереченні та/або листі про надання додаткових документів у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, контролюючий орган зобов`язаний повідомити такому платнику податків про місце і час проведення такого розгляду. Таке повідомлення надсилається платнику податків не пізніше наступного робочого дня з дня отримання від нього заперечень та/або листа про надання додаткових документів у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, але не пізніше ніж за чотири робочі дні до дня їх розгляду. Повідомлення має бути надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ТОВ «СІМ МОРІВ ЛТД» надало заперечення 26.04.2019 р., а тому, посадові особи ГУ ДФС в Одеській області зобов`язані були направити ТОВ «СІМ МОРІВ ЛТД» повідомлення про дату та час розгляду його заперечень не пізніше 02.05.2019 року, проте вказаний строк було порушено та направлено повідомлення лише 07.05.2019 р. Крім того, в повідомлені від 07.05.2019 р. зазначено, що розгляд заперечень відбудеться 10.05.2019 р. що також свідчить про порушення відповідачем відповідного строку.

При цьому, як зазначає відповідач, розгляд заперечень відбувся 10.05.2019 року без представника ТОВ «СІМ МОРІВ ЛТД».

Тобто фактично позивач був позбавлений можливості бути присутнім під час розгляду заперечень та надавати відповідні пояснення і докази.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Згідно п. 80.1 ст. 80 Податкового кодексу України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Згідно п. 85.6 ст. 85 Податкового кодексу України, у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.

У відповідності до п. 85.7 ст. 85 Податкового кодексу України, отримання копій документів оформляється описом. Копія опису, складеного посадовими (службовими) особами контролюючого органу, вручається під підпис платнику податків або його законному представнику. Якщо платник податків або його законний представник відмовляється від засвідчення опису або від підпису про отримання копії опису, то посадові (службові) особи контролюючого органу, які отримують копії, роблять відмітку про відмову від підпису.

Як встановлено судом Відповідачем було надано позивачу запит про необхідність надання документів для проведення фактичної перевірки згідно переліку у кількості 19 шт.

В акті перевірки зазначено, що станом на 18.04.2019 р. не надано до перевірки документи, що належать та пов`язані з предметом перевірки, а саме: книги обліку розрахункових операцій, касова книга з додатками, банківські виписки, довідка про опломбування РРО (згідно додатку) та інші документи.

При цьому судом встановлено, що позивачем надавались заперечення на акт перевірки до яких було додано книги обліку розрахункових операцій.

Разом з цим відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження зазначеної обставини, зокрема не надано опису отриманих копій документів, не надано акт що засвідчує факт відмови позивача у наданні документів.

Складання зазначених опису та акту, та надання їх платнику податків для ознайомлення та підпису, у відповідності до положень Податкового кодексу України, є обов`язком відповідача.

З огляду на зазначені обставини, у сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно застосував до позивача штрафні (фінансові) санкції у розмірі 510,00 грн. у зв`язку з порушенням п. 85.2 ст. 85 ПК України, у зв`язку з чим податкове повідомлення рішення від 11.05.20119 року № належить до скасування.

Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі - Закон України №265/95-ВР) визначено правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Дія його поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України №265/95-ВР контроль за додержанням суб`єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи доходів і зборів шляхом проведення фактичних та документальних перевірок відповідно до Податкового кодексу України.

Згідно з п. 5 розділу II Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління НБУ від 23.12.2017 р. №148 суб`єкти господарювання здійснюють розрахунки готівкою між собою і з фізичними особами через касу як коштами, одержаними як готівкова виручка, так і коштами, одержаними із банків. Зазначені розрахунки проводяться також шляхом переказу готівки для сплати відповідних платежів.

Пунктом 11 розділу II вказаного вище Положення встановлено, що оприбуткуванням готівки в касах установ/підприємств та їх відокремлених підрозділів, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

Оприбуткуванням готівки в касах фізичних осіб-підприємців, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх товарними чеками (квитанціями) і веденням книги обліку доходів і витрат (або книги обліку доходів), є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у книзі обліку доходів і витрат (або книзі обліку доходів) на підставі товарних чеків (квитанцій).

Оприбуткуванням готівки в касах відокремлених підрозділів установ/підприємств, а також у касах фізичних осіб-підприємців, які проводять готівкові розрахунки із застосуванням РРО та/або КОРО без ведення касової книги, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень на підставі даних розрахункових документів шляхом формування та друку фіскальних звітних чеків і їх підклеювання до відповідних сторінок КОРО/занесення даних розрахункових квитанцій до КОРО

Абзацом 2 статті 1 Указу Президента України від 12 червня 1995 року № 436/95 "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" (далі - Указ № 436/95) встановлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб`єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються НБУ, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, зокрема за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п`ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Відповідно до пункту 9 статті 3 Закону України №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані щоденно друкувати на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) фіскальні звітні чеки у разі здійснення розрахункових операцій.

Таким чином, приписи наведеної норми передбачають особливості роботи РРО, які мають забезпечувати друкування таких звітів за кожний робочий день.

Підставою для застосування податковим повідомленням рішенням від 11.05.2019 року № штрафних (фінансових) санкцій до ТОВ «СІМ МОРІВ ЛТД» з боку ГУ ДФС в Одеській області стало те, що позивачем несвоєчасно оприбутковано готівкові кошти а саме:

по РРО реєстраційний №4Р/2, 30.01.2019 р. до каси РРО надійшли готівкові кошти у сумі 5497,87 грн., які оприбутковані у відповідній КОРО 31.01.2019 р. на підставі Z- звіту №1334;

по РРО реєстраційний №Р/1, 10.09.2018 р. до каси РРО надійшли готівкові кошти у сумі 9562,27 грн., які оприбутковані у відповідній КОРО 11.09.2018 р. на підставі Z- звіту №1104. 03.10.2018 р. до каси РРО надійшли готівкові кошти у сумі 6359,71 грн., які оприбутковані у відповідній КОРО 04.10.2018 р. на підставі Z-звіту №1187;

по РРО реєстраційний №Р/2, 22.01.2019 р. до каси РРО надійшли готівкові кошти у сумі 3657,00 грн., які оприбутковані у відповідній КОРО 23.01.2019 р. на підставі Z- звіту №1504;

по РРО реєстраційний №Р/2, 22.01.2019 р. до каси РРО надійшли готівкові кошти у сумі 4185,23 грн., які оприбутковані у відповідній КОРО 23.01.2019 р. на підставі Z- звіту №745;

по РРО реєстраційний №Р/1, 06.10.2018 р. до каси РРО надійшли готівкові кошти у сумі 14729,25 грн., які оприбутковані у відповідній КОРО 07.10.2018 р. на підставі Z- звіту №1212;

по РРО реєстраційний №Р/1, 28.09.2018 р. до каси РРО надійшли готівкові кошти у сумі 4784,75 грн., які оприбутковані у відповідній КОРО 29.09.2018 р. на підставі Z- звіту №629. 10.11.2018 р. до каси РРО надійшли готівкові кошти у сумі 9016,10 грн., які оприбутковані у відповідній КОРО 11.11.2018 р. на підставі Z-звіту №672. 25.12.2018 р. до каси РРО надійшли готівкові кошти у сумі 6544,22 грн., які оприбутковані у відповідній КОРО 26.12.2018 р. на підставі Z-звіту №717.

Разом з цим судом встановлено, що реєстратори розрахункових операцій у вказані дні мали технічні несправності, про що свідчать витяги з книг ОРО, а саме, розділу 4, відповідно до яких 30.01.2019 р., 10.09.2018 р., 03.10.2018 р., 22.01.2019 р., 06.10.2018 р., 28.09.2018 р., 10.11.2018 р., 25.12.2018 р. здійснено відмітку про вихід з ладу РРО із зазначенням характеру несправності, дати та часу відновлення роботи РРО та підписом працівника фірми с сервісного обслуговування, який проводив ремонт (обслуговування) РРО та відновлення їх роботи, після чого відразу ж Z-звіти були роздруковані в повному обсязі і вклеєний до КОРО.

Тобто позивачем оприбутковувалися готівкові кошти не у день їх фактичного надходження до каси, а на наступний день, не з його вини, що підтверджується матеріалами справи.

Статтею 5 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» передбачено, що на період виходу з ладу реєстратора розрахункових операцій та здійснення його ремонту або у разі тимчасового, не більше 7 робочих днів, відключення електроенергії проведення розрахункових операцій здійснюється з використанням книги обліку розрахункових операцій та розрахункової книжки або із застосуванням належним чином зареєстрованого резервного реєстратора розрахункових операцій.

Отже, вказаною нормою закону передбачено використання розрахункової книжки лише у випадку проведення розрахункових операцій в період виходу з ладу реєстратора розрахункових операцій та здійснення його ремонту або у разі тимчасового відключення електроенергії.

В свою чергу, в спірних правовідносинах розрахункові операції в період виходу з ладу РРО, не проводилися, а тому норми Порядку реєстрації та застосування реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для реєстрації розрахункових операцій за товари (послуги), затверджений наказом Міністерства фінансів України № 547 від 14.06.2016р., щодо заповнення розрахункової квитанції та здійсненні на її підставі записів в книзі обліку розрахункових операцій не поширюються на такі правовідносини.

Враховуючи те, що роздрукування фіскальних звітних чеків (Z-звіту) виявилось неможливим не з вини позивача, а внаслідок виходу з ладу РРО, суд дійшов висновку, що в діях посадових осіб Товариства відсутні порушення податкового законодавства, у зв`язку з чим, податкове повідомлення-рішення від 11.05.2019 року № про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 321 682,00 грн. у зв`язку з порушенням п. 11 розділу II Положення про ведення касових операцій в національній валюті в Україні, належить до скасування.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бендерський проти України від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі Компанія Вестберґа таксі Актіеболаґ та Вуліч проти Швеції ЄСПЛ визначив, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

Вирішуючи спір, суд також враховує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав Відповідачем у справі, або якщо Відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

У зв`язку з задоволенням даного адміністративного позову суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 4832 грн.

Щодо заяви позивача про стягнення судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає її обґрунтованою та ці витрати підлягають стягненню з відповідача з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 132, 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

До таких витрат належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Представником позивача наданий до суду договір №1 про надання правової допомоги від 26.04.2019 року, укладеного між Адвокатським об`єднанням Практика та ТОВ «СІМ МОРІВ ЛТД», додаткова угода №1 від 14.05.2019 року до Договору про надання правової допомоги №1 від 26.04.2019 року та розрахунок витрат від 18.06.2019 року, копія акту приймання-передачі наданих послуг №1 від 18.06.2019 року, копія рахунку №1 від 18.06.2019 року.

Відповідно до п. 3 додаткової угоди №1 від 14.05.2019 року до Договору про надання правової допомоги №1 від 26.04.2019 року вартість однієї години роботи адвоката становить 700 грн.

Згідно наданого розрахунку витрат, витрати складають 5600 грн., з яких: попереднє опрацювання матеріалів 1 година, що складає 700 грн., опрацювання законодавчої бази та консультування щодо необхідності отримання додаткових матеріалів 2 години, що складає 1400 грн., підготовка та подання позовної заяви 2 години, що складає 1400 грн., підготовка та подання відповіді на відзив відповідача 2 години, що складає 1400 грн., участь адвоката у судовому засіданні 18.06.2019 року 1 година, що складає 700 грн.

Дослідивши докази, надані на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу суд вважає за можливе присудити на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу по цій справі в сумі 5600 грн., що є цілком пропорційним до предмета спору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 9, 72, 77, 90, 139, 205, 229, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю СІМ МОРІВ ЛТД (65125, Одеська область, Овідіопольський район, с. Лиманка, масив Радужний, ж/м Ульянівка, 15/2, прим. 504, ) до Головного управління ДФС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 11.05.2019 року №.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 11.05.2019 року №.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю СІМ МОРІВ ЛТД (65125, Одеська область, Овідіопольський район, с. Лиманка, масив Радужний, ж/м Ульянівка, 15/2, прим. 504, ) судові витрати у розмірі 4832 (чотири тисячі триста вісімдесят дві) грн. 89 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5600 (п`ять тисяч шістсот) грн.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 27.06.2019 року.

Суддя А.А. Радчук.

.