Справа № 480/1830/19
Суддя: Є.Д. Кравченко
Дата ухвалення: 2019-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 червня 2019 р. Справа № 480/1830/19
Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Кравченка Є.Д., розглянувши в порядку спрощеного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в у Сумській області (далі - відповідач), в якій просить:
- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про відмову у призначенні позивачу пенсії за вислугу років;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити позивачу пенсію за вислугу років відповідно до ст. 12 п. «а» Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон) від 09.04.1992 № 2262-ХІІ в редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VІ з урахування вислуги - 25 років 02 місяці 29 днів.
Ухвалою від 27.05.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справа розглядається у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін на підставі пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що у період з 15.08.1997 по 14.07.2000 він навчався в Чернігівському юридичному училищі Державного департаменту України з питань виконання покарань, з 15.08.2000 по 16.01.2006 - проходив службу в Державній кримінально-виконавчий службі України, з 27.02.2006 по 06.11.2015 - проходив службу в органах Міністерства внутрішніх справ України., з 07.11.2015 по 31.08.2018 - проходив службу в Національній поліції України. Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Сумській області від 30.08.2018 № 463 о/с, відповідно до пункту 7 (за власним бажанням) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», позивача звільнено зі служби в поліції.
Згідно витягу з наказу Головного управління Національної поліції в Сумській області від 30.08.2018 № 463 о/с станом на день звільнення 31.08.2018 вислуга років в органах Державної кримінально-виконавчої служби, Міністерства внутрішніх справ України та Національної поліції України складає: календарна - 20 років 11 місяців 04 дні; пільгова - 04 роки 03 місяці 25 днів.
У зв`язку з викладеним, позивач вважає, що він має право на призначення пенсії, однак рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області позивачу відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років, у зв`язку з відсутністю необхідної для призначення пенсії календарної вислуги 23 роки 6 місяців і більше, передбаченої п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», для осіб начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби, які звільнені у період з 01 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року.
Позивач зазначає, що вказана стаття Закону містить норми, які є загальними при застосуванні до спірних правовідносин, водночас, відповідачем не враховано норми статті 17-1 цього Закону та постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей", які є спеціальними при застосуванні до спірних правовідносин, тому позивач вважає відмову відповідача призначити йому пенсію за вислугу років протиправною та такою, що порушує його права та законні інтереси.
Представник відповідача, 10.06.2019 подав до суду відзив, у якому проти позовних вимог заперечує та зазначає, що до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від Головного управління Національної поліції в Сумській області надано документи для призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 відповідно до Закону № 2262. Відповідно до наданого розрахунку вислуги років для призначення пенсії, вислуга років ОСОБА_1 на день звільнення зі служби становить: у календарному обчисленні 20 років 11 місяців 04 дні, у пільговому обчисленні 04 роки 03 місяці 25 днів. Відповідно до п. а ст. 12 Закону № 2262, пенсія за вислугу років призначається незалежно від віку особам, якщо вони звільнені зі служби з 01 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше. На переконання відповідача, вказаним законом чітко передбачено, що пенсія за вислугу років призначається за наявності 23 календарних років та 6 місяців, та містить виключний перелік періодів служби, які враховуються в календарну вислугу років.
Оскільки відповідно до наданих документів вислуга років на день звільнення зі служби ОСОБА_1 у календарному обчисленні складає 20 років 11 місяців 04 дні, то головним управлінням прийнято рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії.
Відповідач вважає, що застосування до спірних правовідносин для визнання права на призначення пенсії за вислугу років постанови Кабінету Міністрів України Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їх сімей від 17.07.1992 № 393, є безпідставним, оскільки згідно ч. 3 ст. 7 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, Міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, застосовується правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору.
Таким чином, позивач не набув право на пенсію відповідно до п. а ст. 12 Закону № 2262 у зв`язку з відсутністю необхідної для призначення пенсії календарної вислуги 23 роки та 6 місяців і більше.
Відповідач зауважує, що аналогічні правові висновки щодо застосування норм права у спорах цієї категорії міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 27.03.2018 у справі №295/6301/17, постанові Верховного Суду від 19.09.2018 у справі № 725/1959/17.
Позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що постанови Верховного Суду від 27.03.2018 у справі № 295/6301/17 та від 19.09.2018 у справі № 725/1959/17 приймалися Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у касаційному порядку та не є зразковими, прийняті одним і тим же складом суду (судді - доповідача Берназюка Я.О., судді Гриціва М.І., судді Коваленко Н.В.), при чому, в постанові від 19.09.2018 року у справі № 725/1959/17 колегія суддів посилається як на аналогічний правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії на постанову від 27.03.2018 у справі № 295/6301/17 (яка відноситься до іншої категорії справ), а не на постанову Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 750/9775/16-а, яка прийнята пізніше, та якою Верховний Суд сформував висновок про необхідність врахування норм постанови № 393 до спірних правовідносин, який за приписом частини п`ятої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» підлягає врахуванню іншими судами.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що у період з 15.08.1997 по 14.07.2000 ОСОБА_1 навчався в Чернігівському юридичному училищі Державного департаменту України з питань виконання покарань, з 15.08.2000 по 16.01.2006 - проходив службу в Державній кримінально-виконавчий службі України, з 27.02.2006 по 06.11.2015 - проходив службу в органах Міністерства внутрішніх справ України., з 07.11.2015 по 31.08.2018 - проходив службу в Національній поліції України, що підтверджується послужним списком позивача, трудовою книжкою ОСОБА_1 (а.с. 32-33, 35-41).
Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Сумській області від 30.08.2018 № 463 о/с, відповідно до пункту 7 (за власним бажанням) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», позивача звільнено зі служби в поліції.
Згідно витягу з наказу Головного управління Національної поліції в Сумській області від 30.08.2018 № 463 о/с станом на день звільнення 31.08.2018 вислуга років в органах Державної кримінально-виконавчої служби, Міністерства внутрішніх справ України та Національної поліції України складає: календарна - 20 років 11 місяців 04 дні; пільгова - 04 роки 03 місяці 25 днів (а.с. 11).
23.04.2019 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років (а.с. 43).
В подальшому, Головним управлінням Національної поліції в Сумській області до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області надано документи для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 02.05.2019 № 12 позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідної для призначення пенсії календарної вислуги 23 роки та 6 місяців і більше, що передбачено п. "а" ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", для осіб начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби, які звільнені у період з 1 жовтня 2018 по 30 вересня 2019 року (а.с. 34).

Листом від 10.05.2019 № 4326/03.2-04 позивача повідомлено про відмову у призначенні пенсії за вислугу років (а.с. 12).

Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб визначені Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Умови призначення пенсій за вислугу років визначені у статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідно до п. "а" ч. 1 ст. 12 Закону пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше. До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

Відповідно до ст. 17-1 Закону порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей установлений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 (далі - Постанова Кабінету Міністрів України № 393).

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 встановлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" до вислуги років зараховується, зокрема, служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.

Відповідно до п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України № 393 до вислуги років для призначення пенсій особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, зараховується на пільгових умовах:

в) один місяць служби за півтора місяця:

час проходження служби особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби в установах виконання покарань, призначених для тримання засуджених до довічного позбавлення волі, за переліком посад і в порядку, затверджуваних Міністерством юстиції;

г) один місяць служби за сорок днів:

особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ та кримінально-виконавчої системи, які проходять службу у виправно-трудових установах, слідчих ізоляторах, лікувально-трудових профілакторіях, ізоляторах тимчасового тримання, приймальниках-розподільниках для осіб, затриманих за бродяжництво, спеціальних приймальниках для осіб, підданих адміністративному арешту, підрозділах конвойної служби міліції, та військовослужбовцям постійного складу, які проходять службу у дисциплінарних частинах, за переліками посад і на умовах, затверджуваних відповідно Міністерством внутрішніх справ, Міністерством юстиції, Центральним управлінням Служби безпеки, Міністерством оборони;

час проходження служби особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби.

Отже, періоди служби на пільгових умовах враховуються саме при призначенні пенсій відповідно до п. "а" ч. 1 ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

За таких обставин періоди служби позивача, визначені послужним списком, повинні бути зараховані до вислуги років відповідно до п.п. "в", "г" п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України № 393.

Крім того, зі змісту Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 вбачається, що приписи останніх не ставлять в залежність набуття права на пенсію за вислугою років від наявності виключно календарної вислуги. Також, нормами вищевказаних нормативно-правових актів не встановлено виключень того, що роки вислуги в пільговому обрахуванні не можуть зараховуватись до вислуги років для призначення особі відповідної пенсії.

Отже, пільгова вислуга враховується саме при призначенні пенсій згідно з п. "а" ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб".

Станом на дату звільнення зі служби вислуга позивача складає 25 років 02 місяці та 29 днів, що є достатньою підставою набуття права на пенсію за вислугу років на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

У рішенні від 27.06.2018 Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: головуючого - Гриціва М.І., суддів: Берназюка Я.О., Гімона М.М., Коваленко Н.В., Мороз Л.Л. у справі №750/9775/16-а, зазначено, що "Закон України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон № 2262-ХІІ) визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Згідно зі статтею 12 цього Закону пенсія за вислугу років призначається: а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б" - "д", "ж" статті 12 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: зокрема, (враховуючи те, що ОСОБА_1 звільнений зі служби 28 лютого 2015 року) з 01 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і більше.

Стаття 171 Закону № 2262-ХІІ передбачає, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Кабінетом Міністрів України визначено такий порядок у Постанові № 393.

Підпункт "в" пункту 3 постанови № 393 передбачає певний перелік служби (роботи), яка зараховується на пільгових умовах один місяць служби за півтора місяця до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що визначальною підставою у питанні можливості пільгового обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, є наявність законодавчого регулювання, яке передбачає включення зазначеного періоду (строку) до стажу роботи працівників певної категорії для реалізації цими особами права на призначення різних видів пенсій, чи інших соціальних виплат. Основним актом, на підставі якого здійснюється таке регулювання є, зокрема, Закон № 2262-ХІІ. Можливість пільгового обчислення періоду проходження військової служби є похідною від визначальної підстави і має пов`язуватися не з категорією працівників, що реалізують право на пенсію за вислугу років, а зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті проходження військової служби в певний, визначений у законодавчому порядку період часу. Така можливість передбачена постановою № 393."

В цьому рішенні Верховний Суд зазначив у висновку, що до актів правового регулювання умов і порядку призначення пенсій за вислугу років належать і ті правові акти, які передбачають пільгове (кратне) обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, що дає право на призначення й отримання різних видів пенсій та соціального забезпечення. Подібний висновок, проте щодо застосування постанови № 393 при обчисленні пільгового стажу для призначення пенсії за вислугою років прокурорам і слідчим, вже викладений Верховним Судом України у постанові від 27 травня 2008 року (21-2438во17).

Відповідач посилається на іншу правову позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., судді Гриціва М.І., судді Коваленко Н.В., викладену 19.09.2018 в справі №725/1959/17, про те, що "відповідно до пункту "а" статті 12 Закону № 2262-XII пенсія за вислугу років призначається: а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше.

Одночасно стаття 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" визначає вичерпний перелік видів служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначенні пенсії.

Згідно із частиною другої статті 17 Закону № 2262-XII до вислуги років поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Виходячи з наведеного, в Законі № 2262-XII не вказано, що пенсію за вислугу років можна призначати особам при наявності 23 років вислуги, обчисленої на пільгових умовах; вказаним Законом чітко передбачено, що пенсія за вислугу років призначається при наявності 23 років, та міститься виключний перелік періодів служби, які враховуються в календарну вислугу років."

Оцінюючи наявність двох правових позицій Верховного Суду з одного ж і того ж питання, суд вважає, що в цій ситуації слідує застосовувати правову позиції Верховного Суду, викладену 27 червня 2018 року у справі № 750/9775/16-а, а не ту, що викладена Верховним Судом 19 вересня 2018 року у справі № 725/1959/17, оскільки в частині першій статті 346 КАС України встановлено, що суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, передає справу на розгляд палати, до якої входить така колегія, якщо ця колегія вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з цієї самої палати або у складі такої палати.

Правова позиція Верховного Суду щодо пільгового обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, є наявність законодавчого регулювання, яке передбачає включення зазначеного періоду (строку) до стажу роботи працівників певної категорії для реалізації цими особами права на призначення різних видів пенсій, чи інших соціальних виплат була визначена Верховним Судом у складі колегії п`яти суддів Касаційного адміністративного суду, а правова позиція щодо неможливості призначення пенсії за вислугу років, обчислених на пільгових умовах визначена Верховним Судом у складі колегії з трьох суддів Касаційного адміністративного суду.

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що відповідач протиправно відмовив відповідачу щодо призначення йому пенсії за вислугою років згідно п. «а» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб», оскільки зі змісту Закону від 9 квітня 1992 року №2262-ХІІ та Постанови Кабінету Міністрів України від її липня 1992 р. № 393 вбачається, що приписи останніх не ставлять в залежність набуття права на пенсію за вислугою років від наявності виключно календарної вислуги.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише па підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.

Відповідно до положень, закріплених ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Зважаючи на те, що рішенням від 02.05.2019 № 12 Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області необґрунтовано відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років, суд вважає, що воно не відповідає критеріям, визначеним п. 3 ч. 2 ст. 2 КАС України.

При цьому, позивач просив суд визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про відмову у призначенні пенсії за вислугу років.

Суд, враховуючи положення ч. 2 ст. 9 КАС України, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та скасувати рішення від 02.05.2019 № 12 про відмову у призначенні пенсії, зважаючи на те, що скасування вказаного рішення є належним і необхідним у даному випадку способом захисту прав позивача.

Також, суд вважає, що підлягають задоволенню позовні вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до п. "а" ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з урахуванням вислуги, яка становить 25 років 02 місяці 29 днів.

Відповідно до ст. 139 КАС України суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 02.05.2019 № 12 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років згідно пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб" з урахуванням вислуги, яка становить 25 років 02 місяці 29 днів.

Зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Пушкіна, 1, м. Суми, 40009, ) призначити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) пенсію за вислугу років згідно пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб" з урахуванням вислуги, яка становить 25 років 02 місяці 29 днів.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Пушкіна, 1, м. Суми, 40009, ) витрати зі сплати судового збору в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.Д. Кравченко