Справа № 340/1089/19
Суддя: Г.М. Момонт
Дата ухвалення: 2019-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 червня 2019 року м. Кропивницький Справа №340/1089/19

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Момонт Г.М., розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в м. Кропивницькому адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до відповідача: Головного управління Національної гвардії України МВС України

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

за участю:

секретаря судового засідання Дигас В.М.,

представників:
позивача Мірошніченка С.М.

відповідача Жиріна С.О. (в режимі відеоконференції).

ОСОБА_1 звернувся з позовом Головного управління Національної гвардії України МВС України про:

- визнання протиправною бездіяльності Головного управління Національної гвардії України МВС України щодо залишення без розгляду та повернення документів ОСОБА_1 на звільнення з військової служби в запас через сімейні обставини;

- зобов`язання Головного управління Національної гвардії України МВС України звільнити ОСОБА_1 , що проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України м. Олександрія Кіровоградської області на посаді помічника командира корабля 1-го авіаційного загону третьої авіаційної ескадрильї на літаках з військової служби з військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України м. Олександрія Кіровоградської області в запас через сімейні обставини відповідно до підпункту «ґ» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що проходить службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, м. Олександрія на посаді помічника командира корабля 1-го авіаційного загону третьої авіаційної ескадрильї на літаках. Рішенням Виконавчого комітету Олександрійської міської ради Кіровоградської області №44 від 30.01.2019 р. встановлено опіку над малолітньою ОСОБА_2 та призначено над нею опікуном ОСОБА_1 . Позивач вказує, що є розлученим та зобов`язаний самостійно дбати про виховання, навчання і розвиток підопічної, у зв`язку з чим змушений змінити професійний напрямок, а тому ним подано рапорт на звільнення з військової служби в запас через сімейні обставини відповідно до п.п. «ґ» п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». У квітні 2019 р. документи на звільнення повернуто без розгляду командирові військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, м. Олександрія, оскільки подані матеріали суперечать вимогам п.п. «ґ» п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Позивач наголошує на тому, що опікун в розумінні Європейської конвенції про здійснення прав дітей є суб`єктом батьківської відповідальності, а тому дії відповідача обмежують його права визначені п.п. «ґ» п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву в якому зазначається, що позовна заява є необґрунтованою, безпідставною та невмотивованою. Представник відповідача вказує, що позивач не є батьком ОСОБА_2 у розумінні Сімейного кодексу України, а тому його звільнення з військової служби на підставі п.п. «ґ» п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» є неправомірним. Також представник відповідача зауважує, що у п.1 ч.2 ст.17 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» законодавцем використовуються поняття «опіки» та «піклування», а тому в розумінні зазначеного Закону неможливо ототожнювати поняття «опікун» та «батько-військовослужбовець», оскільки законодавцем вони розмежовуються (а.с.39-41).

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07.05.2019 р. відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.1-2).

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву.

На підставі ч.3 ст.243 КАС України в судовому засіданні 27.06.2019 р. проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Виготовлення повного рішення відкладено у строк до 02.07.2019 р., про що повідомлено під час проголошення вступної та резолютивної частини.

Дослідивши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, адміністративний суд,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 за контрактом (а.с.43) проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України на посаді помічника командира корабля 1-го авіаційного загону третьої авіаційної ескадрильї на літаках.

Рішенням Виконавчого комітету Олександрійської міської ради Кіровоградської області від 30 січня 2019 року №44 «Про встановлення опіки над малолітньою ОСОБА_2 та призначення над нею опікуна» встановлено опіку над малолітньою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та призначено над нею опікуном ОСОБА_1 , у зв`язку зі зняттям опіки з попереднього опікуна. Мати малолітньої ОСОБА_2 позбавлена батьківських прав згідно з рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 20.01.2015 р., батько записаний відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України (а.с.9-11, 15).

ОСОБА_1 подано рапорт від 14.02.2019 р. про звільнення з військової служби в запас Збройних Сил України за п.п.«ґ» п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» через сімейні обставини або інші поважні причини: виховання військовослужбовцем-опікуном, який не перебуває у шлюбі дитини віком до 18 років, яка проживає з ним без батьків (а.с.64).

Листом від 25.03.2019 р. №27/22/1-2424 Головне управління Національної гвардії України повідомило командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, що матеріали щодо звільнення з військової служби у запас Збройних Сил України лейтенанта ОСОБА_1 , помічника командира корабля 1-го авіаційного загону третьої авіаційної ескадрильї на літаках суперечать вимогам підпункту «ґ» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а тому повернуті без розгляду (а.с.8).

Суд враховує, що за своєю природою повернення без розгляду матеріалів щодо звільнення з військової служби у запас Збройних Сил України лейтенанта ОСОБА_1 є дією Головного управління Національної гвардії України, а не його бездіяльністю, а тому підлягають оцінці судом саме як дії.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 р. №2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

З огляду на зміст ч.2 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» походження військової служби здійснюється громадянами України у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Згідно з п.«а» ч.1 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється у запас, якщо військовослужбовці не досягли граничного віку перебування в запасі і за станом здоров`я придатні до військової служби.

Відповідно до п.п.«ґ» п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах: під час дії особливого періоду (крім періодів з моменту оголошення мобілізації протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану до оголошення демобілізації): через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): виховання матір`ю (батьком) військовослужбовцем, яка (який) не перебуває у шлюбі, дитини або кількох дітей віком до 18 років, які з нею (з ним) проживають, без батька (матері).

З аналізу зазначеної норми вбачається, що з огляду на особливий характер проходження військової служби, з метою надання можливості здійснення належного виховання дитини (дітей), законодавчо встановлено підставу для припинення (розірвання) контракту: виховання матір`ю (батьком) військовослужбовцем, яка (який) не перебуває у шлюбі, дитини або кількох дітей віком до 18 років, які з нею (з ним) проживають, без батька (матері).

Частиною 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. №789-ХІІ, встановлено, що держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

3 метою гарантування і сприяння здійсненню прав, викладених у цій Конвенції, Держави-учасниці надають батькам і законним опікунам належну допомогу у виконанні ними своїх обов`язків по вихованню дітей та забезпечують розвиток мережі дитячих установ.

В силу ст.151 Сімейного кодексу України виховання дітей є первинним та невід`ємним правом батьків, яке кореспондується з правом дітей на належне батьківське виховання, встановлене ст.152 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.243 Сімейного кодексу України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування.

З огляду на ч.1 ст.247 Сімейного кодексу України дитина, над якою встановлено опіку або піклування, має право: на проживання в сім`ї опікуна або піклувальника, на піклування з його боку; на забезпечення їй умов для всебічного розвитку, освіти, виховання і на повагу до її людської гідності; на збереження права користування житлом, у якому вона проживала до встановлення опіки або піклування; на захист від зловживань з боку опікуна або піклувальника.

Згідно з ч.1 ст.249 Сімейного кодексу України опікун, піклувальник зобов`язаний виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, психічний, духовний розвиток, забезпечити одержання дитиною повної загальної середньої освіти.

Опікун, піклувальник має право самостійно визначати способи виховання дитини з урахуванням думки дитини та рекомендацій органу опіки та піклування.

Таким чином, одним із пріоритетних обов`язків опікуна, як особи, яка заміняє батьків, є виховання дитини позбавленої батьківського піклування.

Зважаючи на викладене, беручи до уваги рівні права дітей, що мають батьків та дітей позбавлених батьківського піклування на належне виховання, суд дійшов висновку, що приписи п.п.«ґ» п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» підлягають поширенню і на опікунів-військовослужбовців, які не перебувають у шлюбі та здійснюють виховання дитини (дітей) до 18 років, яка (які) проживають з ними.

При цьому суд вважає необґрунтованим посилання відповідача на те, що у п.1 ч.2 ст.17 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» законодавцем використовуються поняття «опіки» та «піклування», а тому в розумінні зазначеного Закону неможливо ототожнювати поняття «опікун» та «батько-військовослужбовець», оскільки в наведеній нормі вживаються поняття «опіки» та «піклування», які здійснюються щодо повнолітніх. Натомість, поняття «опіки над малолітніми» та «піклування над неповнолітніми» в Законі України «Про військовий обов`язок і військову службу» не застосовуються.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є розлученим, виховує підопічну малолітню дитину, яка проживає разом з ним (а.с.9, 13, 14), а тому має право на припинення (розірвання) контракту на підставі п.п.«ґ» п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та звільнення зі служби в запас Збройних Сил України.

Зважаючи на викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 768,40 грн. (а.с.3), а тому суд стягує на користь ОСОБА_1 документально підтверджені судові витрати (судовий збір) в розмірі 768,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної гвардії України.

Керуючись ст.ст.132, 139, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:
1. Адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Національної гвардії України стосовно повернення без розгляду матеріалів щодо звільнення з військової служби у запас Збройних Сил України лейтенанта ОСОБА_1 , помічника командира 1-го авіаційного загону третьої авіаційної ескадрильї на літаках.

3. Зобов`язати Головне управління Національної гвардії України звільнити з військової служби в запас Збройних Сил України лейтенанта ОСОБА_1 , помічника командира 1-го авіаційного загону третьої авіаційної ескадрильї на літаках, що проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України м. Олександрія Кіровоградської області, відповідно до підпункту «ґ» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) понесені ним судові витрати (судовий збір) у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім грн. 40 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної гвардії України (, м. Київ, вул. Н. Ополчення, 9 а).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Дата складання повного рішення суду 01 липня 2019 року.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Г.М. Момонт