Справа № 200/5728/19-а
Суддя: Кошкош О.О.
Дата ухвалення: 2019-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2019 р. Справа№200/5728/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кошкош О.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Слов`янської міської ради про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

24 квітня 2019 року позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Слов`янської міської ради (ідентифікаційний код 04052821, 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, Соборна площа, 2). Просив визнати протиправною та скасувати відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою оформлену листом від 13.03.2019 №01.01.-12/379; зобов`язати надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 (кадастровий номер НОМЕР_2 ). Позовні вимоги вмотивовані тим, що позивач придбала у власність громадську будівлю для роздрібної торгівлі загальною площею 50,9 кв.м., для належного оформлення права оренди на земельну ділянку звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14.10.2018 по справі №0540/8064/18-а, зокрема, зобов`язано відповідача повторно розглянути клопотання позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки. Однак, відповідачем після повторного розгляду клопотання про надання дозволу повернуто матеріали з посиланням на набрання недостатньої кількості голосів депутатів, оскільки місце розташування земельної ділянки не відповідає вимогам законів, прийнятих відповідно до цих нормативно-правових актів, а також генеральному плану міста. Вважає таку відмову протиправною, оскільки у листі не наведено обставин щодо невідповідності місця розташування земельної ділянки будь-яким вимогам законів та нормативно-правовим актам, іншої містобудівної документації.

22 травня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 5 червня 2019 року.

5 червня 2019 року відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено що при розгляді депутатами міської ради на пленарному засіданні, що відбулось 20.02.2019 проекту рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 (кадастровий номер НОМЕР_2 ), не набрав необхідної кількості голосів, про що повідомлено позивача листом від 13.01.2019 № 01.01-12/379. Наголошує на тому, що у 2012 році на зазначену земельну ділянку надавався паспорт прив`язки розміщення групи тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_2 . Стверджує, що погодження управління містобудування та архітектури міської ради позивачем не отримувалось, п. 1 додатку до рішення Слов`янської міської ради від 12.07.2013 № 144-XLV-6 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки, яка обмежена у користуванні для розташування тимчасової споруди, на земельну ділянку площею 0,0060 га, кадастровий номер НОМЕР_2 . Крім того, в Державному земельному кадастрі наявні відомості про державну реєстрацію зазначеної земельної ділянки, в яких міститься інформація про наявність обмеження у використанні земельної ділянки інші земельні сервітути, суб`єктом речового права є ФОП ОСОБА_3 . Із використанням вказаної спірної земельної ділянки пов`язано кілька спорів, що розглядаються судовими органами. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

14 червня 2019 року судом отримано відповідь на відзив відповідача, в якому представником позивача, із посиланням на приписи ст. 120 ЗК України, позицію ВСУ, визначено, що у разі набуття власності на жилий будинок, будівлю або споруду, до власника переходить право користування земельною ділянкою, на якій розташований будинок або споруда, посилання відповідача на наявність інших користувачів, безпідставні, лист-відповідь на клопотання позивача є неправильно оформленим документом, відповідач помилково вважає свої повноваження дискреційними. Просив позов задовольнити повністю.

27 вересня 2018 року ухвалою суду відкладено розгляд справи до 24 червня 2019 року.

У судове засідання призначене на 24 червня 2019 року представники сторін не з`явилися, надали клопотання про розгляд справи без їх участі. За таких обставин суд визнав за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

Позивач, фізична особа ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) відповідно до статті 43 КАС України здатна особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки.

Відповідач, Слов`янська міська рада (ідентифікаційний код 04052821, 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, Соборна площа, 2), є суб`єктом владних повноважень та відповідно до статті 43 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) здатне здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки.

Судом встановлено, що за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 19 травня 2017 року серії НМО 239347, позивач є власником громадської забудівлі для роздрібної торгівлі загальною площею 50,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та розташована на комунальній земельній ділянці загальною площею 0,0060 га, кадастровий номер НОМЕР_2 .

Листом Слов`янської міської ради від 27.04.2018 № 2-15-02-3638 позивачу повідомлено, що додана до заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведеної земельної ділянки в оренду для розміщення будівлі роздрібної торгівлі за адресою: АДРЕСА_2 , топографо-геодезична зйомка не має всіх необхідних погоджень.

Листом Слов`янської міської ради від 13.03.2019 № 01.01-12/379 позивачу повідомлено, що проект рішення про надання дозволу не набрав достатньої кількості голосів депутатів, оскільки місце розташування земельної ділянки не відповідає вимогам законів, прийнятих відповідно до цих нормативно-правових актів, а також генеральному плану міста.

Крім того, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 17.10.2018 по справі № 0540/8064/18-а позов ОСОБА_1 до Слов`янської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення від 27.04.2018 року №2-15-02-3638 та зобов`язання вчинити певні дії, задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Слов`янської міської ради від 27.04.2018 року №2-15-02-3638. Зобов`язано Слов`янську міську раду () повторно розглянути клопотання позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 (кадастровий номер НОМЕР_2 .

Відповідачем до матеріалів справи залучено: копію заяви позивача від 17.04.2019, заява позивача від 24 жовтня 2018 року про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17.10.2018 по справі № 0540/8064/18-а, витяг із рішення Слов`янської міської ради від 12.07.2013 № 144-XLV-6, лист від 07.11.2018 № 1-I-2429-2, виписка із протоколу № 1 від 12.02.2019 засідання постійної комісії міської ради з питань землекористування, містобудування та екології, проект рішення Слов`янської міської ради «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду гр. ОСОБА_1 » із відмітками про зауваження та не погодження, зауваження від 10.12.2018 № 18-17/236, лист від 28.12.2018 № 08.04-02/106, лист від 08.01.2019 № 03-22/5, проект Порядку денного 60 сесії Слов`янської міської ради 7 скликання, витяг із Протоколу 1 Пленарного засідання LX Сесії Слов`янської міської ради 7 скликання із зазначенням про непогодження питання позивача, викопіювання із плану зонування території центральної частини м. Слов`янська, коректування деяких позицій Генерального плану, копії рішень судів.

При ухваленні рішення суд виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до пунктів 34 та 37 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин, прийняття рішень про організацію територій і об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення та інших територій, що підлягають особливій охороні; внесення пропозицій до відповідних державних органів щодо оголошення природних та інших об`єктів, що мають екологічну, історичну, культурну або наукову цінність, пам`ятками природи, історії або культури, які охороняються законом; прийняття рішень про оголошення в місцях масового розмноження та вирощування потомства дикими тваринами "сезону тиші" з обмеженням господарської діяльності та добуванням об`єктів тваринного світу.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 19 Земельного кодексу України, землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії:

а) землі сільськогосподарського призначення;

б) землі житлової та громадської забудови;

в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення;

г) землі оздоровчого призначення;

ґ) землі рекреаційного призначення;

д) землі історико-культурного призначення;

е) землі лісогосподарського призначення;

є) землі водного фонду;

ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Статтею 20 Земельного кодексу України встановлено, що віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.

Зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою.

До земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об`єктів загального користування (стаття 38 ЗК України).

Використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.(стаття 39 ЗК України).

Громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами (стаття 40 ЗК України).

Як передбачено статтею 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

У разі переходу права власності на будинок або його частину від однієї особи до іншої за договором довічного утримання право на земельну ділянку переходить на умовах, на яких ця земельна ділянка належала попередньому землевласнику (землекористувачу).

У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду фізичними або юридичними особами, які не можуть мати у власності земельних ділянок, до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій розташований жилий будинок, будівля або споруда, на умовах оренди.

Істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з набуттям права власності на ці об`єкти, крім об`єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації.

Укладення договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що пов`язане з переходом права на частину земельної ділянки, здійснюється після виділення цієї частини в окрему земельну ділянку та присвоєння їй окремого кадастрового номера.

У разі набуття права власності на жилий будинок (крім багатоквартирного), який розташований на землях державної або комунальної власності, що перебувають у користуванні іншої особи, та необхідності поділу земельної ділянки площа земельної ділянки, що формується, не може бути меншою, ніж максимальний розмір земельних ділянок відповідного цільового призначення, визначених статтею 121 Земельного кодексу України (крім випадків, коли формування земельної ділянки в такому розмірі є неможливим).

Приписами ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України вказано, що, зокрема, міські ради передають земельні ділянки у користування.

Надання у користування земельної ділянки без зміни її цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 20 Земельного Кодексу України зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.

Частина 2 ст. 20 Земельного Кодексу вказує, що зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Частиною 10 ст. 123 Земельного кодексу України зазначено, що затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки здійснюється - рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення.

Відповідач у відзиві зазначає, що проект рішення про надання дозволу не набрав достатньої кількості голосів депутатів, оскільки місце розташування земельної ділянки не відповідає вимогам законів, прийнятих відповідно до цих нормативно-правових актів, а також генеральному плану міста.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об`єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно з ст. 151 цього Кодексу.

При цьому повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування розподілені таким чином: сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб (ч. 1 ст. 122 ЗК України); обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб (ч. 5 ст. 122 ЗК України).

Згідно з частиною 1 статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Отже, питання надання земельних ділянок у власність чи користування віднесені до компетенції органів виконавчої влади або місцевого самоврядування; вказані органи є вільними у реалізації права розпоряджатися землею, у виборі суб`єкта щодо надання йому права на землю у порядку, встановленому законом.

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. (ч.1 ст. 116 ЗК України).

Отже, суд не приймає до уваги доводи позивача про те, що «повторна» відмова відповідача у наданні позивачу дозволу на розробку землеустрою пов`язана із тим, що проект рішення про надання дозволу не набрав достатньої кількості голосів депутатів, оскільки місце розташування земельної ділянки не відповідає вимогам законів, прийнятих відповідно до цих нормативно-правових актів, а також генеральному плану міста, оскільки вважає це неналежним доказом правомірності дій відповідача.

Суд не приймає посилання відповідача на те, що у 2012 році на зазначену земельну ділянку надавався паспорт прив`язки розміщення групи тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_2 , на сьогодні у Державному земельному кадастрі наявні відомості про державну реєстрацію зазначеної земельної ділянки, в яких міститься інформація про наявність обмеження у використанні земельної ділянки інші земельні сервітути, суб`єктом речового права є ФОП ОСОБА_3 , оскільки ці факти не доведено належними доказами.

Суд вважає не обґрунтованим твердження відповідача про обов`язкову наявність погодження управління містобудування та архітектури міської ради, з огляду на те, що Земельний кодекс України не вимагає жодного погодження від Управління містобудування та архітектури до заяви про надання дозволу.

Що стосується позовних вимог про зобов`язання Слов`янської міської ради надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер НОМЕР_2 , то суд визначає наступне.

Статтею 5 КАСУ передбачено способи судового захисту, в тому числі щодо визнання недійсними та скасування індивідуального акту. Вирішення питання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою врегульовано нормами спеціального законодавства та віднесено до дискреційних повноважень міської ради.

В той самий час, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 17.10.2018 по справі № 0540/8064/18-а вже було зобов`язано Слов`янську міську раду () повторно розглянути клопотання позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 (кадастровий номер НОМЕР_2 , що дотепер не виконано, право позивача не поновлено.

Як зазначено в постанові ВСУ від 16.05.2018 по справі № 812/1312/18, оскільки процес надання позивачу відмов у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою з формальних підстав без прийняття відповідного владного управлінського рішення може бути досить тривалим, на що вказує протиправна поведінка відповідача, який на виконання судового рішення у справі №812/1559/17 повторно допустив аналогічні порушення прав позивача, то в даному випадку належним способом захисту порушеного права є саме зобов`язання надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою.

Відповідно до судової практики Європейського суду з прав людини (рішення Олссон проти Швеції від 24 березня 1988 року), запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців. Обсяг таких повноважень суб`єкта владних повноважень повинен мати чіткі межі застосування. Рішення органу влади має бути визнано протиправним у разі, коли істотність порушення процедури потягнуло його неправильність, а за наявністю правової можливості (якщо ідеться про прийняття органом одного з двох рішень надати чи ні певну можливість здійснювати певні дії) суд зобов`язаний відновити порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається. Аналогічний підхід має бути застосований і в разі, коли має місце протиправна бездіяльність органу влади щодо неприйняття відповідного рішення у відносинах, коли обставини свідчать про наявність всіх підстав для його прийняття (Olsson v. Sweden (no. 1), 24 March 1988, Series A no. 130).

Також, поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може".

Натомість, у даній справі, відповідач помилково вважає свої повноваження дискреційними. Відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд, зокрема, затвердити проект землеустрою, або ні. Безперечно, правомірним у даному випадку є лише один варіант поведінки, залежно від фактичних обставин (постанова ВСУ від 18.10.2018 по справі № 818/1976/17).

Тому в цій частини позов також задовольняється судом.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, під час розгляду справи не знайшли свого підтвердження доводи відповідача щодо правомірності його дій із відмови у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою, оформлену листом від 13.03.2019 №01.01.-12/379.

Виходячи із викладеного, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, сплачений судовий збір у сумі 768,40 грн. (квитанція від 15.05.2019 №0.0..1) підлягає стягненню на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2,6,90,132,139,193,242-244,246,255 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Слов`янської міської ради (ідентифікаційний код 04052821, 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, Соборна площа, 2) про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, оформлену листом від 13.03.2019 №01.01.-12/379.

Зобов`язати Слов`янську міську раду (ідентифікаційний код 04052821, 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, Соборна площа, 2) надати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер НОМЕР_2 ,

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Слов`янської міської ради (ідентифікаційний код 04052821, 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, Соборна площа, 2) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду, з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII Перехідні положення КАС України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя О.О. Кошкош