Справа № 200/3910/19-а
Суддя: Шинкарьова І.В.
Дата ухвалення: 2019-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2019 р. Справа№200/3910/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шинкарьова І.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (, 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Свободи, 5)

до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області (, 61002, м. Харків, вул. Ярослава Мудрого, 16),

Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області (, вул. Бакуліна, 18, м. Харків, 61166)

про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії ,-

В С Т А Н О В И В :

Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області та із урахуванням уточнення позовних вимог від 27 травня 2019 року просять суд:

Визнати дії відповідача та співвідповідача, щодо повернення документів про виконання рішення суду , яке гарантується державою, протиправним.

Зобов`язати Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області прийняти рішення по справі № 2а-23653/09/0570 та передати матеріали для погашення заборгованості до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Скасувати лист - рішення Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області від 21 січня 2019 року № 13-18/117-552, як незаконне.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської України у Харківській області прийняти від Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області матеріали рішення по справі № 2а-23653/09/0570 та виконати вказане рішення за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду, які гарантуються державою.

Ухвалою від 25 березня 2019 року суд прийняв до розгляду позовну заяву та відкрив провадження в адміністративній справі № 200/3910/19-а та призначив судове засідання.

Ухвалою суду від 22 квітня 2019 року Клопотання Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Донецькій області в особі Бахмутського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про уточнення адміністративного позову задоволено та залучено в якості другого відповідача у справі - Головне управління Державної казначейської служби України у Харківській області (, вул. Бакуліна, 18, м. Харків, 61166).

Ухвалою суду 21 травня 2019 року клопотання позивача - задоволено частково та відкладено розгляд справи та призначити судове засідання на 05 червня 2019 року о 12:30 год.

Ухвалою суду від 13 червня 2019 року заяву позивача про уточнення позовних вимог від 27 травня 2019 року № 1306/1791 задоволено та відкладено судове засідання у справі - на 24 червня 2019 року на 12:30 год.

24 травня 2019 року сторони у судове засідання не з`явились, представник Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області до суду надав клопотання про розгляд справи без участі.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що 25 жовтня 2018 року їм було направлено до відповідача 1 заяву про виконання рішення суду, яке гарантується державою, складену у відповідності до вимог пункту 4 Порядку, разом з пакетом документів та дублікатом виконавчого листа № 2а-23653/09/0570, виданим Донецьким окружним адміністративним судом.

05 лютого 2019 року на адресу позивача надійшло повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання. У зазначеному повідомленні Відділ примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Харківській області зазначив, що з надісланого стягувачем дубліката виконавчого документа вбачається, що боржник непідвідомчий Відділу примусового виконання рішень та роз`яснив заявнику пре його право подати виконавчий документ до органу державної виконавчої служби за місцезнаходженням боржника для проведення обліку, інвентаризації заборгованості та подальшої передачі до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, як це передбачено Порядком 440. Позивач зазначає, що діяв саме відповідно до вимог Порядку.

Відповідач у відзиві проти позовних заперечує та зазначає, що 15 листопада 2018 року позивач звернувся до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області з заявою про прийняття виконавчого документа, а саме: виконавчого листа № 2а-23653/09/0570, виданого Донецьким окружним адміністративним судом 25 січня 2010 року про стягнення з Державного підприємства «Орджонікідзевугілля» в особі структурного підрозділу «Шахта «Вуглегірська» на користь Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України м. Єнакієве Донецької області заборгованості зі сплати страхових внесків у сумі 1273360,75 грн., до виконання, відповідно до вимог Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2014 року № 440 (далі Порядок № 440).

27 листопада 2018 року на підставі Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2014 № 440 про Порядок погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, вищевказаний виконавчий документ був прийнятий до обліку та включений до третьої черги задоволення вимог, про що повідомлені сторони по справі.

18 січня 2018 року Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України м. Єнакієве Донецької області листом Управління ДВС ГТУЮ у Харківській області (вих. № 07.02-11/33016) було повідомлено про направлення виконавчого документа відповідно до п. 13 Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 березня 2014 № 440, до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, актом приймання-передавання від 10 січня 2019 року за 4 квартал 2018 року.

Листом ГУ Державної казначейської служби України у Харківській області від 21 січня 2019 року за вих. № 13-18/117-552, який надійшов до Головного територіального управління юстиції у Харківській області 24 січня 2019 року, виконавчий документ був повернутий без прийняття його до виконання з посиланням на норми Закону України «Про виконавче провадження» та виконання вказаного документу безпосередньо відповідно до вимог ч. 1 ст. 8, п.2-4, 9 ст. 37 Закону.

У зв`язку з чим, уповноваженою особою відповідача 1 вказаний виконавчий документ 29 січня 2019 року за вих. № 07,02-09/2168 був повернутий позивачу без виконання та було запропоновано звертатись в подальшому до відповідного відділу державної виконавчої служби.

27 лютого 2019 року за вих. № 07.02-09/4697 відповідачем 1 була повернута заява Фонду від 15 лютого 2019 року з роз`ясненням про порядок її виконання відповідно до Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого КМУ від 03 вересня 2014 року № 440 .

Одночасно стягувачу по справі було запропоновано для виконання вказаного виконавчого документу звертатись до відповідного відділу державної виконавчої служби за місцем знаходження боржника, а саме до: Шевченківського ВДВС Головного територіального управління юстиції у Харківській області за адресою: м. Харків, 61022, майдан Свободи, 5, Держпром, 6 під`їзд, 10 поверх.

Управління не погоджується з вимогами позовної заяви, вважає вимоги Позивача незаконними, не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, у зв`язку тим, що відповідачем 1 виконано усі можливі дії щодо направлення виконавчого документа відповідно до п. 13 Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду.

Відповідачем 2 Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області надано відзив на уточнений адміністративний позов в якому зазначає, що листом від 21 січня 2019 р. №13-18/117-552 Головне управління Казначейства повернуло виконавчі документи у зв`язку з тим, що боржник - ДП «Орджонікідзевугілля» не знаходиться на казначейському обслуговуванні та на підставі того, що керівник органу державної виконавчої служби повинен подати відповідно до Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" Казначейству (Державній казначейській службі України) оригінал виконавчого документа разом із супровідним листом та завірені належним чином державним виконавцем копії інших матеріалів виконавчого провадження. Вказує, що згідно ст.7 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року №845 (із змінами) (далі - Порядок виконання рішень) у разі наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувану керівник органу державної виконавчої служби подає відповідно до Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" Казначейству протягом 10 днів з дня складення державним виконавцем відповідного акта оригінал виконавчого документа разом із супровідним листом та завірені належним чином державним виконавцем копії інших матеріалів виконавчого провадження. Отже, виконавчий документ, в якому боржником зазначено державне підприємство, передається органами державної виконавчої служби до Державної казначейської службу України, як про це зазначено в Законі про гарантії держави та Порядку виконання рішень.

Крім того, тільки за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим державний виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій відповідно до ч.3 ст.33 Закону України «Про виконавче провадження», а також якщо рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства неможливо виконати на протязі 6 місяців з дати відкриття виконавчого провадження відповідно до ст.4 Закону про гарантії держави керівник органу Державної виконавчої служби повинен передати виконавчий документ до Державної казначейської служби України у визначеному порядку - Законом про гарантії держави та Порядком виконання рішень.

Вважає, що лист 21 січня 2019 р. №13-18/117-552 не є ані нормативно-правовим актом, ані індивідуальним актом, ані рішенням, тому позовні вимоги щодо скасування листа - рішення Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області від 21 січня 2019 року № 13-18/117-552, вважає такими, що не підлягає задоволенню.

Позовну вимогу щодо зобов`язання Головного управління Казначейства прийняти від орган державної виконавчої служби матеріали рішення по справі №2а-23653/09/0570 та виконати вказане рішення за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду, які гарантовані державою також вважає незаконною, так як рішення суду, за яким боржниками є Державні підприємства подаються органами державної виконавчої служби до Державної казначейської служби України (п.7 Порядку виконання рішень, ч.3, ч.4, ст.4 Закону про гарантії держави, ч.9 ст.34 Законом України «Про виконавче провадження»).

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області зареєстроване як юридична особа в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України за кодом , що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 25 січня 2010 року № 2а-23653/09/0570 позов відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Єнакієве Донецької області до державного підприємства "Орджонікідзевугілля" про стягнення з державного підприємства "Орджонікідзевугілля" в особі структурного підрозділу "Шахта "Вуглегірська" заборгованості по сплаті страхових внесків в сумі 1273360,75 грн. - задоволено у повному обсязі та стягнуто з державного підприємства "Орджонікідзевугілля" (86405, Донецька область, м. Єнакієве, вул. Трестівська, 10, ) на користь відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Єнакієве Донецької області заборгованість по сплаті страхових внесків в сумі 1273360 (один мільйон двісті сімдесят три тисячі триста шістдесят) гривень 75 копійок.

12 лютого 2010 року Відділенню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Єнакієве Донецької області був виданий виконавчий лист по справі № 2а-23653/09/0570.

Ухвалою суду від 19 серпня 2015 року було задоволено заяву Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Артемівську Донецької області та змінено сторону виконавчого провадження по справі №2а-23653/09/0570, а саме стягувача Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Єнакієве Донецької області на Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Артемівську Донецької області (а.с. 8)

На підставі ухвали суду від 25 лютого 2016 року Донецьким окружним адміністративним судом виданий дублікат виконавчого листа. (а.с. 10)

Ухвалою суду від 17 жовтня 2019 року заяву Бахмутського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області по справі № 2а-23653/09/0570 про заміну сторони виконавчого провадження за позовом Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Єнакієве Донецької області до Державного підприємства "Орджонікідзевугілля" про стягнення заборгованості по сплаті страхових внесків в сумі 1273360,75 грн., - задоволено частково та замінено стягувача у виконавчому провадженні у справі № 2а-23653/09/0570 з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Артемівську Донецької області на Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (). (а.с. 12).

25 жовтня 2018 року позивач направив до відповідача 1 заяву про виконання рішення суду, яке гарантується державою, складену у відповідності до вимог п. 4 Порядку, разом з пакетом документів та дублікатом виконавчого листа № 2а-23653/09/0570, виданим Донецьким окружним адміністративним судом. (а.с. 14)

27 листопада 2018 року позивачу було направлено відповідачем 1 повідомлення про прийняття до обліку рішення, виконання якого гарантується державою відповідно до Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2014 № 440 про Порядок погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, вищевказаний виконавчий документ був прийнятий до обліку та включений до третьої черги задоволення вимог, про що сторони по справі, а саме: ДП «Орджонікідзевігілля» та Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України м. Єнакієве Донецької області були повідомлені належним чином (на їх адреси надіслані Повідомлення від 28 листопада 2018 року за вих. № 07.02-11/314621. (а.с. 17).

18 січня 2018 року позивача листом Управління ДВС ГТУЮ у Харківській області (вих. № 07.02-11/33016) було повідомлено про направлення виконавчого документа відповідно до п. 13 Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 березня 2014 року № 440, до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, актом приймання-передавання від 10.01.2019 за 4 квартал 2018 року (а.с.54)

Листом ГУ Державної казначейської служби України у Харківській області від 21 січня 2019 року за вих. № 13-18/117-552, який надійшов до Головного територіального управління юстиції у Харківській області 24 січня 2019 року, виконавчий документ був повернутий без прийняття його до виконання з посиланням на норми Закону України «Про виконавче провадження» та виконання вказаного документу безпосередньо до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. (а.с. 50)

Листом від 29 січня 2019 року за вих. № 07.02-09/2168 відповідачем 1 було повернуто позивачу виконавчі документи без виконання та було запропоновано звертатись в подальшому до відповідного відділу державної виконавчої служби.

Листом від 27 лютого 2019 року № 07.02-09/4697 уповноваженою особою відповідача 1 була повернута заява Фонду від 15 лютого 2019 року та роз`яснено що вона не підлягає обліку відповідно до Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого КМУ від 03 вересня 2014 року № 440. Крім того, було запропоновано для виконання вказаного виконавчого документу звертатись до відповідного відділу державної виконавчої служби за місцем знаходження боржника, а саме до: Шевченківського ВДВС Головного територіального управління юстиції у Харківській області за адресою: м. Харків, 61022, майдан Свободи, 5, Держпром, 6 під`їзд, 10 поверх. (а.с. 53)

Спір виник з приводу не прийняття відповідачами документів про виконання рішення суду по справі № 2а-23653/09/0570

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закону № 1404), визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до статті 1 Закону № 1404 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які проводяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Положеннями статті 5 Закону № 1404 встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до статті 3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Частинами першою, другою статті 7 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» встановлено, що державними виконавцями є керівники органів державної виконавчої служби, їхні заступники, головні державні виконавці, старші державні виконавці, державні виконавці органів державної виконавчої служби. Державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом.

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 5 червня 2012 року № 4901-VI держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державні підприємство, установа, організація.

Механізм обліку виконавчих документів та судових рішень, передбачених вказаним Законом Порядком погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2014 року № 440 визначений механізм обліку виконавчих документів та судових рішень, передбачених пунктом 3 розділу II «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», інвентаризації та погашення заборгованості за ними.

Відповідно до пункту 3 Порядку рішення подаються до органів державної виконавчої служби за місцезнаходженням боржника для проведення їх обліку, інвентаризації заборгованості та подальшої передачі до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, для погашення заборгованості. В пункті 2 надано роз`яснення щодо значень, в яких вживаються окремі терміни цього Порядку, зокрема органами державної виконавчої служби - управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі.

Пунктом 4 Порядку визначений вичерпний перелік документів, які подаються заявником до органів державної виконавчої служби, а саме: заява про виконання рішення із зазначенням (щодо кожного рішення подається окрема заява): реквізитів банківського рахунка (у разі наявності - довідку банку) із зазначенням назви банку, його МФО, коду згідно з ЄДРПОУ, номера рахунка (поточний, транзитний, картковий), прізвища, імені, по батькові власника рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних для перерахування коштів у готівковій формі через підприємства поштового зв`язку (прізвище, ім`я, по батькові адресата, його поштова адреса (найменування вулиці, номер будинку, квартири, найменування населеного пункту, поштовий індекс), якщо зазначений рахунок відсутній; місця реєстрації (проживання); номерів засобу зв`язку. До заяви додаються: оригінал (дублікат) виконавчого документа або рішення суду (належним чином завірена його копія); копія довідки про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку у паспорті); копія паспорта громадянина України; документи, що підтверджують повноваження представника, оформлені відповідно до вимог законодавства (у разі залучення).

Пунктом 5 Порядку встановлено, що зареєстроване в установленому порядку рішення невідкладно розглядається керівником органу державної виконавчої служби та передається відповідальній особі не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до органу державної виконавчої служби.

Крім того, відповідно до пункту 7 відповідальна особа не пізніше ніж протягом десяти робочих днів з дня надходження до неї рішення зобов`язана перевірити виконання такого рішення за даними автоматизованої системи виконавчого провадження, враховуючи дані виконавчих проваджень, відкритих на виконання рішень Європейського суду з прав людини стосовно невиконання рішення національного суду, щодо якого звертається заявник. У разі відсутності відомостей про виконання рішення в повному обсязі відповідальна особа вносить дані про це рішення до Реєстру рішень, виконання яких гарантується державою (далі - Реєстр).

Суд звертає увагу, що зазначеним пунктом встановлено вичерпний перелік підстав повернення документів наданих заявником, а саме відповідальна особа повертає документи, надані заявником, у разі, коли рішення не підлягає обліку відповідно до цього Порядку, рішення подано не за місцезнаходженням боржника, заявником не подано заяву про виконання рішення або заява не відповідає вимогам, встановленим пунктом 4 цього Порядку;

заява подана особою, яка не є заявником та повноваження якої не підтверджені в установленому порядку, оригінал (дублікат) виконавчого документа або рішення суду оформлений неналежним чином, відповідальною особою вже внесено до Реєстру дані про рішення чи виконавчий документ, подані заявником із заявою про виконання рішення, до заяви не додані документи (документ), зазначені в пункті 4 цього Порядку, або такі документи не відповідають вимогам законодавства, виконавчий документ перебуває на виконанні органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, за бюджетною програмою щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою.

У матеріалах справи міститься докази направлення виконавчого документа відповідно до п. 13 Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 березня 2014 року № 440, до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, але листом ГУ Державної казначейської служби України у Харківській області від 21 січня 2019 за вих. № 13-18/117-552, виконавчий документ був повернутий позивачу без прийняття його до виконання та було запропоновано звертатись в подальшому до відповідного відділу державної виконавчої служби.

Суд не приймає посилання відповідача 1 на те, що виконавчий лист був повернутий позивачу з тих підстав, що боржник непідвідомчий Відділу примусового виконання рішень, оскільки як вбачається з даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, державне підприємство "Орджонікідзевугілля" знаходиться за юридичною адресою: м. Харків, вул. Космічна, 21, а згідно з пунктом 2 Порядку № 440 встановлено, що терміни в цьому Порядку вживаються у такому значенні: органи державної виконавчої служби - управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції в Автономній Республіці Крим, областях. хім. Києві та Севастополі; органи, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, - головні управління Казначейства в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі. Отже, оскільки, відповідач є органом управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Харківській області, то саме до його компетенції відноситься здійснення дій за зазначеним рішенням суду щодо проведення його обліку, інвентаризації заборгованості та подальшої передачі до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, для погашення заборгованості. Крім того, суд зазначає, що позивачем були виконані усі вимоги Порядку № 404 щодо пред`явлення виконавчого документу до відповідача для проведення його обліку, інвентаризації заборгованості та подальшої передачі до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, для погашення заборгованості.

З огляду на викладене, суд приходить висновку, що повертаючи заяву позивача про виконання рішення суду, яке гарантується державою, посилаючись на те, що боржник непідвідомчий Відділу примусового виконання рішень а ні за суб`єктивністю, а ні по сумі зобов`язання за виконавчим документом, відповідач діяв з перевищенням повноважень, та не у спосіб, визначений нормами чинного законодавства.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо, зокрема, у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (ч.1 п.2).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа). Примусова реалізація майна юридичних осіб - відчуження об`єктів нерухомого майна та інших основних засобів виробництва, з використанням яких юридичні особи провадять виробничу діяльність, а також акцій (часток, паїв), що належать державі та передані до їх статутного фонду. Дія цього Закону не поширюється на рішення суду, стягувачем за якими є державний орган, державне підприємство, орган місцевого самоврядування, підприємство, установа, організація, що належать до комунальної власності.

В силу ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», із заявою про виконання рішення суду. Разом із заявою стягувач подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України. У разі якщо стягувач подав не всі необхідні для перерахування коштів документи та відомості, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти днів з дня надходження заяви повідомляє в установленому порядку про це стягувача. У разі неподання стягувачем документів та відомостей у місячний строк з дня отримання ним повідомлення центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, повертає заяву стягувачу. Стягувач має право повторно звернутися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для виконання рішення суду у визначені частиною другою цієї статті строки, перебіг яких починається з дня отримання стягувачем повідомлення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей.

Як регламентує ст. 4 ч. 1-4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи здійснюється в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження», з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. У разі якщо рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи не виконано протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, його виконання здійснюється за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Протягом десяти днів з дня встановлення державним виконавцем факту наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до пунктів 2-4, 9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, але не пізніше строку, встановленого частиною другою цієї статті, керівник відповідного органу державної виконавчої служби подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування стягувачу коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України, про що повідомляє в установленому порядку стягувача. У разі відсутності необхідних документів та відомостей кошти перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, про порядок виплати коштів з якого державний виконавець повідомляє в установленому порядку стягувача не пізніше наступного дня після перерахування коштів.

На підставі викладеного суд погоджується з доводом відповідача 2, що Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області після встановлення факту наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» мав вирішити питання про подачу до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, (Державній казначейській службі України) документів та відомостей, необхідних для перерахування стягувачу коштів, про що повідомити в установленому порядку стягувача.

Таким чином, позовні вимоги про визнання дії Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області, щодо повернення документів про виконання рішення суду , яке гарантується державною, протиправним - не підлягає задоволенню, оскільки дії Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області щодо повернення документів про виконання рішення суду були вчинені правомірно.

Стосовно вимоги позивач щодо скасування листа Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області від 21 січня 2019 року № 13-18/117-552, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про, зокрема, визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій.

В той же час, лист Головного управління Казначейства, яким були повернуті виконавчі документи, не є ані нормативно-правовим актом, ані індивідуальним актом, ані рішенням та не породжує у позивача прав та обов`язків, тому позовні вимоги щодо скасування листа - рішення Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області від 21 січня 2019 року № 13-18/117-552, не підлягає задоволенню.

Стосовно позовної вимоги щодо зобов`язання Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області прийняти рішення по справі № 2а-23653/09/0570 та передати матеріали для погашення заборгованості до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суд вважає що вона не підлягає задоволенню, оскільки вказані повноваження відносяться до дискреційних повноважень суб`єкта владних повноважень.

Так, дискреційне повноваження суб`єкта владних повноважень може полягати у виборі діяти, чи без діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким.

Дискреційне повноваження надається у спосіб його закріплення в оціночному понятті, відносно-визначеній нормі, альтернативній нормі, нормі із невизначеною гіпотезою. Для позначення дискреційного повноваження законодавець використовує, зокрема, терміни «може», «має право», «за власної ініціативи», «дбає», «забезпечує», «веде діяльність», «встановлює», «визначає», «на свій розсуд». Однак наявність такого терміну у законі не свідчить автоматично про наявність у суб`єкта владних повноважень дискреційного повноваження.

При реалізації дискреційного повноваження суб`єкт владних повноважень зобов`язаний поважати основоположні права особи, додержуватися: конституційних принципів; принципів реалізації відповідної владної управлінської функції; принципів здійснення дискреційних повноважень; змісту публічного інтересу; положень власної компетенції; вказівок, викладених у інтерпретаційних актах; фахових правил, закріплених у нормативних актах; адміністративної практики; судової практики; процедурних вимог.

Комітетом Міністрів Ради Європи розроблено принципи здійснення дискреційних повноважень, а саме - мета дискреційного повноваження; об`єктивність та неупередженість; рівність перед законом; пропорційність; розумний час; застосування вказівок; відкритість вказівок; відступ від вказівок; характер контролю; утримання правоохоронного органу від дій; повноваження контрольних органів щодо отримання інформації тощо. Ці принципи з огляду на членство України у Раді Європи зобов`язані повною мірою дотримуватися також і вітчизняні суб`єкти публічної адміністрації.

З огляду на вищевказане, суд зазначає, що прийняття рішення щодо передачі матеріалів для погашення заборгованості до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів є дискреційним повноваженням. Проте, у будь-якому випадку суб`єкт владних повноважень має діяти керуючись ст. 2 КАС України, а саме справедливо, неупереджено та своєчасно, з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Отже, на підставі викладеного, з урахуванням вимог частини другої статті 9 КАС України, з метою ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне, задовольнити частково позовні вимоги позивача, шляхом визнання дії Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, щодо повернення документів про виконання рішення суду, яке гарантується державною, протиправним. Проте, щодо зобов`язання Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області прийняти рішення по справі № 2а-23653/09/0570 та передати матеріали для погашення заборгованості до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суд вважає за необхідне відмовити, з огляду на те, що вказані повноваження відносяться до дискреційних. Разом з тим, суд вважає на необхідне зобов`язати відповідача вирішити питання щодо передачі до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, дублікату виконавчого листа № 2а-23653/09/0570, виданий 22 березня 2016 року для примусового виконання постанови суду від 25 січня 2010 року про стягнення з ДП «Орджонікідзевугілля» суми боргу зі сплати страхових внесків на користь Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

Щодо клопотання позивача про визнання поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду, суд зазначає наступне.

За приписами статті 17 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950 (ратифіковано Україною 17.07.1997) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Водночас, як зазначив Європейський Суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності заяви від 30.08.2006 (справа "Каменівська проти України"), "право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані". Отже, за практикою Європейського Суду з прав людини право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Відповідно до частини 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (КАСУ) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, суд зазначає, що дотримання строків звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Зазвичай це обставини, що не залежать від волі такої особи.

Відповідно, статті 123 КАСУ передбачає наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду. У разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. В свою чергу, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини в справі "Пономарьов проти України" (№ 3236/03 від 03.04.2008, §41) зазначено, що "…Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави". Суд також зауважує, що згідно рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Іліан проти Туреччини", правило встановлення обмежень доступу до суду в зв`язку з пропуском строку звернення до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Розглянувши клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду, а також вивчивши надані на його підтвердження докази щодо поважності причин пропуску вказаного строку, суд вважає підстави достатніми для визнання наведених причин пропуску поважними та поновлення позивачеві строку звернення до суду з цим позовом виходячи з норм ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, якою передбачена можливість поновлення з поважних причин строку звернення до суду з цим позовом.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд вважає за необхідне зазначити про наступне.

Частиною другою статті 14 КАС України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з положеннями частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З аналізу викладених норм вбачається, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, а не його обов`язком.

З огляду на викладене, а також приймаючи до уваги обставини даної справи, суд доходить висновку про відсутність підстав для встановлення судового контролю щодо виконання рішення в даній справі, оскільки позивачем не наведено доводів та не надано доказів, які свідчать про те, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення суду.

Частиною 2 статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (, 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Свободи, 5) до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області (код ЄДРПОУ 002, м. Харків, вул. Ярослава Мудрого, 16) про:

визнання дії відповідача та співвідповідача, щодо повернення документів про виконання рішення суду , яке гарантується державною, протиправними;

зобов`язання Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області прийняти рішення по справі № 2а-23653/09/0570 та передати матеріали для погашення заборгованості до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів;

скасування листа - рішення Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області від 21 січня 2019 року № 13-18/117-552, як незаконне;

зобов`язання Головного управління Державної казначейської України у Харківській області прийняти від Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області матеріали рішення по справі № 2а-23653/09/0570 та виконати вказане рішення за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду, які гарантуються державою - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області щодо повернення Управлінню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області виконавчого документу без прийняття до виконання, а саме виконавчого листа № 2а-23653/09/0570, виданого Донецьким окружним адміністративним судом про стягнення з Державного підприємства "Орджонікідзевугілля" на користь відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України м. Єнакієве заборгованість зі сплати страхових внесків.

Зобов`язати Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області вирішити питання щодо передачі до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, дублікату виконавчого листа № 2а-23653/09/0570, виданий 22 березня 2016 року для примусового виконання постанови суду від 25 січня 2010 року про стягнення з Державного підприємства "Орджонікідзевугілля" суми боргу зі сплати страхових внесків на користь Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Повне судове рішення складено та підписано 24 червня 2019 року.

Згідно ст. 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до ст. ст. 293, 295 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецькій окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня складення (проголошення) судового рішення.

Суддя І.В. Шинкарьова