Справа № 520/3352/19
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2019-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

20 червня 2019 р. № 520/3352/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мельникова Р.В.,

за участю секретаря судового засідання - Дирявої К.І.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - Дудченка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Сумської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA805180/2019/000028/2 від 20.02.2019 року Сумської митниці ДФС;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA805180/2019/00070 від 22.02.2019 року Сумської митниці ДФС.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що декларантом ТОВ «Україна-ЦЕНТР» було подано в інтересах позивача до відповідача ЕМД № UA805180/2019/004857 від 12.02.2019 року. Після розгляду документів, поданих для митного оформлення товарів, Сумською митницею ДФС було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA805180/2019/000028/2 від 20.02.2019 року та 22.02.2019 винесено картку відмови № UA805180/2019/00070, в якій вказано на необхідність заповнення нової митної декларації із врахуванням рішення про коригування митної вартості № UA805180/2019/00070 від 22.02.2019. У зв`язку в вищевикладеним, позивачем 22.02.2019 року подано нову митну декларацію № UА805180/2019/007113, із врахуванням рішення про коригування митної вартості № UA805180/2019/00070 із зазначенням забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів. Позивач зазначив, що ним були вчинені всі необхідні дії щодо митного оформлення товару та надано всі необхідні документи у відповідності до вимог чинного законодавства, що, однак, не було прийнято до уваги суб`єктом владних повноважень при прийнятті спірних рішень, а, відтак, позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою суду від 22.04.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі.

Представник відповідача у наданому до суду відзиві на позов, проти заявленого позову заперечував та зазначив, що митним органом були вчинені дії щодо митного оформлення товарів у відповідності до вимог чинного законодавства, а відтак суб`єкт владних повноважень діяв виключно у межах правового поля.

Представник позивача та позивач у судове засідання прибули, позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити позов.

Представник відповідача у судове засідання прибув, проти заявленого позову заперечував з підстав, викладених у письмовому відзиві на позов.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, встановив наступне.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що ОСОБА_1 відповідно до договору продажу автомобіля, укладеного 15.01.2019 року у м. Перемишль із ОСОБА_3 , набула право власності на автомобіль марки та моделі Volkswagen Lupo, 2001 року випуску, №VIN (кузова) НОМЕР_1 , реєстраційний № НОМЕР_2 .

Відповідно до умов зазначеного договору продажу автомобіля вартість предмета договору становить 2150 пол. зл.

Судовим розглядом справи встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Україна-Центр», діючи на підставі та відповідно до умов договору доручення №08/4/02-2019 від 08.02.2019 року в інтересах ОСОБА_1 , подало до Сумської митниці ДФС ЕМД № UA805180/2019/004857 від 12.02.2019 року.

Разом із митною декларацією, позивачем до митного оформлення подано документи: митна декларація UA805180/2019/004857 від 12.02.2019; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, ВАО0238393 від 16.01.2018 року, банківський платіжний документ, що стосується товару квитанція від 07.02.2019 року, банківський платіжний документ, що стосується товару квитанція від 12.02.2019 року, некласифікований зовнішньоекономічний договір (контракт б/н від 15.01.2019 року, договір про надання послуг митного брокера 08/04/02-2019 від 08.02.2019 року, інші некласифіковані документи: 353-19 від 07.02.2019; FGR.1541.01288.2019.АА від 15.01.2019 року; паспортний документ фізичної особи МН544585 від 01.11.2002 року.

За результатами здійснення митного контролю щодо правильності визначення митної вартості товару відповідачем, у зв`язку з виявленими розбіжностями та відсутністю у поданих документах відомостей щодо оплати ціни, яка підлягала сплаті за даний товар, а також повідомленням системи управління ризиками автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор-2006» щодо можливого заниження митної вартості товару, задля підтвердження, зокрема, заявленого рівня митної вартості товару, було направлено електронне повідомлення декларанту щодо надання додаткових документів. Декларантом позивача у відповідь на вказане повідомлення направлено лист з усіма наявними документами.

Враховуючи усі надані декларантом позивача документи посадовою особою відповідача 20.02.2019 року прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA805180/2019/000028/2.

Зі змісту графи 33 рішення про коригування митної вартості товарів №UA805180/2019/000028/2 вбачається, що у зв`язку зі спрацюванням профілю ризику 105-2 «Можливе заниження вартості товару» здійснено перевірку правильності визначення митної вартості, звернувши увагу на вартість ідентичних або подібних товарів. Так вказано, що за результатами перевірки графи 44 митної декларації документи, що підтверджують митну вартість товарів на предмет розбіжностей із задекларованими відомостями. Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел, WVWZZZ6EZ1W009162, валюта EUR, вартість - 3120,00. Також вказано, що основний метод не застосовувався тому, що використані декларантом відомості не є об`єктивними та достатньо підтвердженими документально. Декларанту направлено запит про необхідність надання документів, що підтверджують заявлений рівень митної вартості транспортного засобу. Надані документи не підтвердили заявлений рівень митної вартості, однак декларантом проінформовано про відсутність запитуваних додаткових документів. Між декларантом та митним органом проведено консультації. Підставою для визначення митної вартості вказано цінову інформацію по даному транспортному засобу по конкретному ідентифікаційному номеру (VIN).

Також судовим розглядом справи встановлено, що 22.02.2019 року у зв`язку з прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів, відповідачем видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA805180/2019/00070, згідно з якою запропоновано позивачу заповнити нову митну декларацію з урахуванням рішення про коригування митної вартості від 20.02.2019 №UA805180/2019/000028/2 та у відповідності до вимог Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №651.

Під час судового розгляду справи встановлено, що у зв`язку отриманням вказаних рішень відповідача, позивачем 22.02.2019 року подано нову митну декларацію № UА805180/2019/007113, із врахуванням рішення про коригування митної вартості № UA805180/2019/00070 із зазначенням забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів.

Суд зазначає, що відповідно до положень ч. 1 ст. 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

При цьому, п. 23 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України передбачено, що митним оформленням є виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Митні формальності, відповідно до п. 29 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України, становлять сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Як передбачено положеннями ст. 248 Митного кодексу України, митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно з ч.8 ст.257 Митного кодексу України, митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться, окрім іншого, відомості щодо митної вартості товарів та методу її визначення.

Вартість товарів, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари та використовується для митних цілей, виходячи з положень ч. 1 ст. 49 Митного кодексу України, є митною вартістю товарів, що переміщуються через митний кордон України.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно з ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або надання органу доходів і зборів додаткової інформації.

Одночасно з митною декларацією у випадках, передбачених митним кодексом України, виходячи з ч. 1 ст. 53 Митного кодексу України, декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження заявленої митної вартості автомобіля, що поставлялися відповідно до умов договору продажу автомобіля декларантом подано: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, НОМЕР_3 від 16.01.2018 року, банківський платіжний документ, що стосується товару квитанція від 07.02.2019 року, банківський платіжний документ, що стосується товару квитанція від 12.02.2019 року, некласифікований зовнішньоекономічний договір (контракт б/н від 15.01.2019 року, договір про надання послуг митного брокера 08/04/02-2019 від 08.02.2019 року, інші некласифіковані документи: 353-19 від 07.02.2019; FGR.1541.01288.2019.АА від 15.01.2019 року; паспортний документ фізичної особи МН544585 від 01.11.2002 року.

Згідно ч. 1 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Отже, виходячи з положень ст. 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів є визначення митної вартості товарів за ціною договору.

Суд вказує, що якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до ч. 2 ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму Імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Суд вважає необхідним зазначити, що якщо органом доходів і зборів виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, керуючись ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України, органом доходів і зборів приймається рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, відповідно до ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України, має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до положень ст.337 Митного кодексу України перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом. При цьому, контроль із застосуванням системи управління ризиками - це оцінка ризику шляхом аналізу (у тому числі з використанням інформаційних технологій) поданих документів у конкретному випадку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України з метою обрання форм та обсягу митного контролю, достатніх для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Єдиний підхід до здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками встановлено Порядком здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.07.2015 № 684.

Відповідно до пунктів 1,2,3, розділу VII якого за результатами оцінки ризику у конкретному випадку переміщення товарів та транспортних засобів через митний кордон України, в тому числі за результатами контролю із застосуванням системи управління ризиками (далі - СУР), що здійснюється відповідно до статті 337 Митного кодексу України, митні органи обирають форми та обсяги митного контролю. При цьому формується перелік митних формальностей.

Перелік митних формальностей за результатами застосування СУР містить відомості про: 1) назву митної формальності; 2) підрозділ/посадову особу - ініціатора включення митної формальності до переліку, прізвище, ініціали посадової особи, яка безпосередньо доповнила перелік; 3) підстави включення митної формальності до переліку; 4) вид митної формальності (обов`язкова, обов`язкова за умови, у разі потреби); 5) повідомлення до митної формальності.

Форми та обсяги контролю, визначені в Переліку митних формальностей за результатами застосування СУР, виконуються посадовими особами митниці (МИТНИХ постів) ДФС при проведенні митного контролю та митного оформлення з /рахуванням виду митної формальності та повідомлення до митної формальності, а також відповідно до вимог нормативно-правових актів, що регулюють порядок проведення митного контролю та митного оформлення товарів і транспортних засобів.

Під час судового розгляду справи зі змісту наданих представником відповідача пояснень вбачається, що при здійсненні митного оформлення митної декларації від 12.02.2019 року № UА805180/2019/004857 посадова особа митниці керувалась положеннями Тимчасового порядку виконання митних формальностей під час здійснення митного оформлення транспортних засобів для їх вільного обігу на митній території України (далі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 грудня 2018 року №1077.

Відповідно до пункту 9 вищевказаного Порядку для перевірки достовірності заявленої фактурної вартості транспортного засобу орган доходів і зборів використовує індикатор ризику, значення якого для кожного транспортного засобу встановлюється окремо на рівні нижньої межі діапазону вартості транспортних засобів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваному транспортному засобу в країні експорту, з вирахуванням із такої вартості сум податків, що підлягають поверненню у країні експорту у зв`язку (експортом) таких транспортних засобів.

Під час встановлення значення індикатора ризику використовується інформація спеціалізованих видань та/або інформаційних ресурсів, які містять відомості про ціни, сформовані у відповідному регіоні світового ринку, з урахуванням марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типупального та фактичного пробігу оцінюваного транспортного засобу.

Так, представником відповідача вказано, що автоматизованою системою аналізу та управління ризиками системи митного оформлення «Інспектор - 2006» за МД від 12.02.2019 року №UА805180/2019/004857 було сформовано митні формальності за наступними кодами класифікатору:

- 103-1 «Митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів. Обов`язкове направлення запиту до спеціалізованого підрозділу, а також звернення до підрозділу ДФС для визначення МВ за VIN-кодами:

НОМЕР_1 , валюта EUR, вартість - 3120,00. Можливе заявлення недостовірної інформації про транспортний засіб бувший у використанні, що впливає на базу його оподаткування. У разі здійснення митних формальностей 203-1 та 911-1 проводити митний огляд транспортного засобу з візуалізацією результатів виконання митних процедур шляхом проведення фотозйомки. Фото обов`язково повинні відображати усі пошкодження, що мали підстави для прийняття рішення про визначення вартості транспортного засобу згідно вимог ст. 368 Митного кодексу України. Перевіряти відповідність відомостей, зазначених у Акті про проведення митного огляду, що був складений при перетині вказаним транспортним засобом митного кордону, фактичному стану транспортного засобу під час оформлення митної декларації у митний режим імпорту. При наявності Акту звернути увагу на повноту проведеного раніше огляду та врахувати його при обґрунтуванні рішень про невиконання митної формальності лише у випадках, коли в Акті відображено, що обсяг та завдання огляду виконані в тій самій мірі (не менше), що передбачають повідомлення АСАУР.»,

- 105-2 «Контроль правильності визначення митної вартості товарів»,

- 106-2 «Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів».

Представником відповідача у судовому засіданні вказано, що за результатами перевірки товаросупровідних документів, які надіслано до АСМ0 декларантом позивача, інспектором митниці встановлено факт відсутності ментального підтвердження заявлених відомостей про митну вартість автомобіля.

Для підтвердження заявленої митної вартості декларантом надано договір, відповідно до якого ціна транспортного засобу складає 2150.00 РLN, При цьому, представником відповідача вказано, що оскільки на момент вивезення автомобіля із країни відправлення його вартість вже була сплачена, тому при здійсненні декларування цьоготранспортного засобу разом із митною декларацією мали подаватись банківські платіжні документи. При цьому, представником відповідача зауважено, що задекларований транспортний засіб був ввезений на митну територію України 12.07.2018 року громадянином ОСОБА_4 , в той час як договір купівлі-продажу датований 15.01.2019 року та укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .

Отже, як вказано представником відповідача з огляду на ненадання позивачем жодних документів, які підтверджують понесені витрати на транспортування автомобіля до митного кордону України, у відповідача були наявні підстави для витребування таких документів у декларанта.

Водночас, суд зазначає, що з наявних в матеріалах справи доказів судом встановлено, що у графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів №UA805180/2019/000028/2 від 20.02.2019 року Сумською митницею ДФС в якості підстави прийняття такого рішення зазначено про спрацювання профілю ризику 105-2 «Можливе заниження вартості товару». При цьому, вказано, що основний метод не застосовувався тому, що використані декларантом відомості не є об`єктивними та достатньо підтвердженими документально. Декларанту направлено запит про необхідність надання документів, що підтверджують заявлений рівень митної вартості транспортного засобу. Надані документи не підтвердили заявлений рівень митної вартості, однак декларантом проінформовано про відсутність запитуваних додаткових документів. Між декларантом та митним органом проведено консультації. Підставою для визначення митної вартості вказано цінову інформацію по даному транспортному засобу по конкретному ідентифікаційному номеру (VIN).

При цьому, зі змісту рішення про коригування митної вартості товарів № №UA805180/2019/000028/2 від 20.02.2019 року не вбачається зазначення відповідачем обґрунтованих підстав, які дають можливість вважати, що декларантом заявлено неповні чи/або недостовірні відомості щодо митної вартості товару, зокрема не вказано, які саме складові вартості товарів є непідтвердженими.

У відповідності до ч. 1 ст. 260 Митного кодексу України якщо декларант або уповноважена ним особа не володіє точними відомостями про характеристики товарів, необхідні для заповнення митної декларації у звичайному порядку, вона може подати органу доходів і зборів тимчасову митну декларацію на такі товари за умови, що вона містить дані, достатні для поміщення їх у заявлений митний режим, та під зобов`язання про подання додаткової декларації у строк не більше 45 днів з дати оформлення тимчасової митної декларації.

Судовим розглядом встановлено, що підставою для прийняття оскаржуваних позивачем рішень про коригування митної вартості товарів та також картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, слугували висновки контролюючого органу про неподання декларантом додаткових документів.

При цьому, з дослідження вказаних рішень відповідача вбачається, що у графі 33 митним органом вказано на встановлення необ`єктивності та недостатності документального підтвердження використаних декларантом даних в наданих до митного оформлення документах. Водночас, інших обставин невідповідності поданих позивачем документів, обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, наявної в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом, обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування, митним органом в порушенням вимог чинного законодавства не зазначено.

Водночас, не дивлячись на той факт, що в даному випадку в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості суб`єктом владних повноважень не було вказано підстав для неприйняття поданих декларантом документів, представником відповідача у наданих до суду письмових запереченнях проти позову наведено ряд додаткових обставин, які, на думку представника Сумської митниці ДФС слугували підставою для прийняття таких рішень.

Відтак, представником відповідача вказано, що позивачем до митного оформлення надано тільки договір, а оскільки на момент вивезення автомобіля із країни відправлення його вартість вже була сплачена, то при здійсненні декларування цього транспортного засобу разом із митною декларацією мали подаватись банківські платіжні документи, а також не надано жодних документів, які підтверджують понесені позивачем витрати на транспортування автомобіля до митного кордону України.

Стосовно вказаного суд зазначає, що позивачем до митного оформлення було надано договір продажу автомобілю, що є достатнім доказом розміру вартості такого автомобілю придбаного позивачем.

При цьому, доводи представника відповідача стосовно попереднього ввезення автомобілю на територію України іншою особою не можуть вважатися належним доказом заниження вартості транспортного засобу.

Також суд зазначає, що посилання представника відповідача на наявність інформації про вартість транспортних засобів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваному транспортному засобу в країні експорту є не достатнім та належним доказом зазначення недостовірної чи неповної інформації у поданих документах.

З урахуванням вищевикладеного суд зазначає, що оскільки оскаржувані позивачем рішення відповідача не містять в собі висновків стосовно підстав їх прийняття як передбачено положеннями чинного законодавства України, то вказане свідчить про неповне з`ясування обставин, які мають істотне значення, та, як наслідок, вказані рішення не можна вважати законними та обґрунтованими.

З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваних позивачем рішень митного органу та задоволення позовних вимог.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно положень статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, з врахуванням вищевикладеного, повно і всебічно з`ясувавши обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 257-262, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Сумської митниці ДФС (вул. Юрія Вєтрова, буд. 24, м. Суми, Сумська обл., 40020) про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA805180/2019/000028/2 від 20.02.2019 року Сумської митниці ДФС.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA805180/2019/00070 від 22.02.2019 року Сумської митниці ДФС.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_4 ) сплачену суму судового збору у розмірі 1536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Сумської митниці ДФС (вул. Юрія Вєтрова, буд. 24, м. Суми, Сумська обл., 40020, код ЄДРПОУ - 39420037).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст рішення виготовлено 27 червня 2019 року.

Суддя Мельников Р.В.