Справа № 821/3762/15-а
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2019-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

26 червня 2019 року

Київ

справа №821/3762/15-а

провадження №К/9901/24121/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Смоковича М.І.,

суддів: Білак М. В., Калашнікової О. В.

розглянув у попередньому судовому засіданні в касаційній інстанції справу № 821/3762/15-а

за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Північна виправна колонія (№90)» про визнання бездіяльності протиправною та стягнення одноразової грошової допомоги при звільненні, провадження в якій відкрито

за касаційною скаргою Державної установи «Північна виправна колонія (№90)» на постанову Херсонського окружного адміністративного суду, прийняту 8 листопада 2016 року у складі головуючого судді - Кисильової О.Й., та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду, постановлену 6 червня 2017 року у складі колегії суддів: головуючого - Танасогло Т.М., суддів: Бойка А.В., Яковлєва О.В.,

І. Суть спору

1. У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної установи «Північна виправна колонія (№90)» (далі - відповідач), в якому просив:

1.1. визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу одноразової допомоги при звільненні;

1.2. стягнути з відповідача на користь позивача одноразову грошову допомогу в розмірі 25 % місячного грошового забезпечення за кожні повні 20 років служби що становить 18 765 гривень;

2. В обґрунтування позову позивач зазначає, що був звільнений з Державної кримінально-виконавчої служби України у запас Збройних сил України за п. 64 «ж» (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України. На день його звільнення вислуга років у календарному обчисленні складала 20 років 03 місяці 09 днів служби. Проте, звільняючи ОСОБА_1 зі служби, відповідач не виплатив позивачу одноразову грошову допомогу у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби, чим допустив протиправну бездіяльність. Позивач вважає, що порушено його право на отримання такої допомоги, передбачене пунктом 10 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393.

2.1. Вважаючи дії відповідача протиправними, ОСОБА_1 звернувся до суду з метою захисту своїх законних прав.

ІІ. Встановлені судами фактичні обставини справи

3. ОСОБА_1 прийнятий на службу до Державної кримінально-виконавчої служби України у 1995 році.

4. Наказом начальника управління державної пенітенціарної служби України в Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі від 25 листопада 2015 року № 57 о/с ОСОБА_1 звільнено у запас Збройних Сил України з Державної кримінально-виконавчої служби України за підпунктом «ж» пункту 64 (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України.

4.1. Вислуга років при звільненні в календарному обчисленні становила 20 років 03 місяці 09 днів.

5. При звільненні у запас Збройних Сил України ОСОБА_1 не було виплачено грошову допомогу у розмірі 25% щомісячного грошового забезпечення за 20 повних календарних років служби з тих підстав, що відповідно до частини другої статті 9 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ) особам офіцерського складу, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, які мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

5.1. Свої дій відповідач обґрунтовує тим, що оскільки на час звільнення з Державної кримінально-виконавчої служби України (01 грудня 2015 року) позивач не набув права на пенсію на умовах, визначених зазначеним Законом № 2262-ХІІ, він не набув право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої частиною другою статті 9 Закону.

ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

6. Херсонський окружний адміністративний суд постановою від 8 листопада 2016 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 6 червня 2017 року, позовні вимоги задовольнив.

6.1. Визнав протиправною бездіяльність Північної виправної колонії Управління державної пенітенціарної служби України в Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі (№ 90) щодо невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні.

6.2. Стягнув з Північної виправної колонії Управління державної пенітенціарної служби України в Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі (№ 90) на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 18765 (вісімнадцять тисяч сімсот шістдесят п`ять) гривень.

6.3. Стягнув на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Північної виправної колонії Управління державної пенітенціарної служби України в Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі (№ 90) шляхом безспірного списання з рахунків органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

7. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку наявні всі достатні та необхідні правові підстави для призначення позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, таким чином, суд вбачає ознаки протиправної бездіяльності відповідача щодо невиплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні.

8. Зазначена позиція була підтримана і Одеським апеляційним адміністративним судом, який переглянув постанову суду першої інстанції та залишив її без змін.

IV. Касаційне оскарження

9. Відповідач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального права, просить скасувати їх рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

10. В обґрунтування вимог касаційної скарги відповідач зазначив, що Порядок виплати одноразової грошової допомоги при звільнення зі служби врегульовано Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», за приписами якого одноразова грошова допомога, на виплату якої претендує позивач, належить особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим, які мають право на пенсію за цим Законом, тобто, якщо вони звільнені зі служби з правом виходу на пенсію та з 01 жовтня 2015 року до 30 вересня 2016 року на день звільнення мають вислугу років 22 календарних роки та 6 місяців і більше.

10.1. Відповідач вважає, що оскільки позивач не набув права на пенсію, то у нього відсутнє право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 25 % грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

10.2. Також відповідач не приймає до уваги положення постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей», оскільки даний порядок прийнятий на виконання Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ».

V. Релевантні джерела права й акти їх застосування

11. Статтею 327 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - КАС України), обумовлено, що судом касаційної інстанції в адміністративних справах є Верховний Суд.

12. За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

13. Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

14. Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

15. Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

16. В силу статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди захищається законом.

17. За змістом преамбули Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

18. Відповідно до частини другої статті 9 Закону № 2262-ХІІ особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

19. Аналогічне положення закріплено в абзаці четвертому пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» від 17 липня 1992 року № 393 (далі - Порядок № 393), за змістом якого військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

20. Наведені положення пункту 10 Порядку № 393 не пов`язують виплату одноразової грошової допомоги з набуттям особою права на пенсію.

21. Системний аналіз наведених положень Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» дає підстави для висновку, що частина друга статті 9 цього Закону встановлює дві підстави для виплати одноразової грошової допомоги зазначеним у ній особам, зокрема, це особи, які мають право на пенсію та звільнені зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини за наявності вислуги років 10 років і більше.

22. Отже, право на отримання одноразової грошової допомоги, яка має разовий характер, зокрема, особами начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, у розмірі 25 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби пов`язане з наявністю 10 річної вислуги та звільненням з передбачених підстав, зважаючи на що ненабуття права на пенсію цих осіб не може нівелювати їх право на отримання зазначеної допомоги за умови наявності 10 і більше років вислуги.

23. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду України від 17 березня 2015 року № 21-80а15.

VI. Позиція Верховного Суду

24. Наведені положення пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 не пов`язують виплату одноразової грошової допомоги з набуттям права на пенсію.

25. Зі змісту зазначених норм вбачається, що частиною першою статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» встановлені дві підстави для виплати одноразової грошової допомоги зазначеним в ній особам:

які мають право на пенсію за цим Законом і звільняються зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини за наявності вислуги років 10 років і більше.

26. Позивач звільнений із Державної кримінально-виконавчої служби України у запас із званням підполковника внутрішньої служби, підставою для звільнення є підпункт «ж» (за власним бажанням) пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, вислуга років позивача при звільненні в календарному обчисленні становила 20 років 03 місяці 09 днів.

27. Аналізуючи вищезазначене, Верховний суд дійшов висновку, що право на отримання одноразової грошової допомоги, яка має разовий характер, у розмірі 25 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби пов`язане з наявністю 10 річної вислуги та звільненням з передбачених підстав, таким чином не набуття права на пенсію цих осіб не може нівелювати їх право на отримання зазначеної допомоги за умови наявності 10 і більше років вислуги, що правильно було встановлено судами попередніх інстанцій.

28. Оскільки позивач має більше 10 років вислуги, то висновок судів попередніх інстанцій про те, що позивач набув право на виплату йому одноразової грошової допомоги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, на думку колегії суддів, є правильним.

29. За такого правового врегулювання та обставин справи, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо наявності у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги.

30. Отже, Верховний Суд констатує, що оскаржувані судові рішення ґрунтуються на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна юридична оцінка із правильним застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, а суди під час розгляду справи не допустили порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

31. Таким чином, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

VII. Судові витрати

32. З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Державної установи «Північна виправна колонія (№90)» залишити без задоволення.

2. Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 8 листопада 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 6 червня 2017 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. І. Смокович

Судді М. В. Білак

О. В. Калашнікова