Справа № 638/13249/16-а
Суддя: Мельник-Томенко Ж.М.
Дата ухвалення: 2019-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

27 червня 2019 року

Київ

справа №638/13249/16-а

адміністративне провадження №К/9901/17704/18, К/9901/17709/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Мельник-Томенко Ж.М.,

суддів Жука А.В., Мартинюк Н.М.,

розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради в особі Відділу реєстрації місця проживання в Шевченківському районі міста Харкова Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради, третя особа: ОСОБА_2 , про оскарження дій органів місцевого самоврядування,

за касаційними скаргами ОСОБА_2 , Харківської міської ради в особі Відділу реєстрації місця проживання в Шевченківському районі міста Харкова Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.05.2017 (колегія суддів у складі: Кононенко З.О., Калитки О.М., Бондара В.О.)

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування

1. У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Харківської міської ради в особі Відділу державної реєстрації місця проживання в Шевченківському районі міста Харкова Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради (далі - відповідач, Відділ Реєстрації), де третя особа - ОСОБА_2, в якому просить: визнати протиправним дії відповідача щодо зняття з реєстрації ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язати Відділ Реєстрації вчинити дії щодо реєстрації позивача за адресою: АДРЕСА_1 .

2. Позов мотивовано тим, що 08.07.2016 відповідачем за заявою третьої особи від 07.07.2016 прийнято рішення про зняття з реєстрації місця проживання позивача за адресою: АДРЕСА_1 . Такі дії відповідача позивач вважає необгрунтованими, безпідставними та такими, що порушують права, свободи та інтереси позивача.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

3. Постановою Дзержинського районного суду міста Харкова від 14.03.2017 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

4. Судове рішення першої інстанції мотивовано тим, що предметом даного спору є оскарження рішення органу місцевого самоврядування щодо зняття з реєстрації місця проживання особи, а тому у відповідності до положень частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено), добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дикримінації; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Таким чином, суд дійшов висновку, що посадові особи Відділу Реєстрації діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, а тому позовні вимоги залишив без задоволення.

5. Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.05.2017 постанову суду першої інстанції скасовано та прийнято нову, якою позов задоволено.

6. Суд апеляційної інстанції вказав, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Оскільки в даній справі наведених вище підстав для зняття з реєстрації місця проживання позивача у спірному домоволодінні не встановлено, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем при здійсненні такого зняття з реєстрації не було дотримано приписів законодавства, зокрема вимог статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», а судом першої інстанції зроблені передчасні висновки, щодо відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційних скарг

7. У касаційних скаргах ОСОБА_2 та Відділ Реєстрації просять постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.05.2017 скасувати, а постанову Дзержинського районного суду міста Харкова від 14.03.2017 залишити без змін.

8. Скаржники вважають, що дії відповідача щодо зняття ОСОБА_1 з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 є цілком правомірними, оскільки набуття ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу права власності на квартиру і зобов`язання ОСОБА_1 звільнити та передати квартиру новому власнику за своєю суттю є одночасно актом позбавлення позивача права власності на цю річ та про його виселення, що тягне як кожне окремо, так і в сукупності припинення права користування житловим приміщенням.

9. ОСОБА_2 , зазначає, що нею подано позов про визнання ОСОБА_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням (цивільна справа №638/9010/16-ц), але вона написала заяву про залишення позову без розгляду, оскільки відповідачем правомірно вчинено дії щодо зняття з реєстрації ОСОБА_1 , відтак необхідність у зайвому судовому процесі відпала.

10. Таким чином, скаржники вважають, що суд апеляційної інстанції, задовольнивши позовні вимоги, порушив норми матеріального та процесуального права.

Позиція інших учасників справи

11. Позивачем відзиву на касаційні скарги не надано.

Рух касаційної скарги

12. Вищий адміністративний суд України ухвалою від 19.05.2017 відкрив провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.05.2017.

13. Вищий адміністративний суд України ухвалою від 02.06.2017 відкрив провадження за касаційною скаргою Відділу державної реєстрації місця проживання в Шевченківському районі міста Харкова Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.05.2017.

14. 07.02.2018 вказані касаційні скарги надійшли до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах.

Установлені судами попередніх інстанцій обставини справи

15. Квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належала позивачу на праві спільної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 02.10.2006 № 1-06-265360П1.

16. 13.11.2006 між позивачем та ВАТ «Кредобанк» був укладений кредитний договір № Ф2008/11-06 (А020088), відповідно до умов якого Банк надавав позивачу кредит на поточні потреби.

17. 13.11.2006 для забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Некрасовою Н.А., зареєстрований в реєстрі за № 2928, відповідно до якого предметом іпотеки є квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

18. 06.10.2010 ВАТ «Кредобанк» переуступив свої вимоги по кредитному договору ТОВ «Кредекс Фінанс» ().

19. 30.05.2016 ОСОБА_2 набула право власності на вищезгадану квартиру на підставі договору купівлі-продажу НАІ №759620, зареєстрованого в реєстрі за № 349, укладеного з ТОВ «Кредекс Фінанс».

20. 07.07.2016 ОСОБА_2 звернулась до відповідача із заявою про зняття з реєстрації місця проживання позивача за адресою: АДРЕСА_1 .

21. 08.07.2016 відповідачем прийнято рішення про зняття з реєстрації місця проживання позивача за адресою: АДРЕСА_1

22. Не погоджуючись з таким рішенням Відділу Реєстрації позивач звернувся до суду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Релевантні джерела права й акти їх застосування

23. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікованої Законом від 17.07.1997 № 475/97-ВР. Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

24. Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікованої Законом від 17.07.1997 №475/97-ВР. Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

25. Частина друга статті 19 Конституції України. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

26. Частина четверта статті 41 Конституції України. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

27. Пункт 1 частини першої статті 15 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України, в редакції, чинній на час звернення позивача до суду з позовом). Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

28. Частина друга статті 2 Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України, в редакції, чинній на час звернення позивача до суду з позовом). До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

29. Пункт 1 частини першої статті 3 КАС України (в редакції, чинній на час звернення позивача до суду з позовом). Справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

30. Пункт 7 частини першої статті 3 КАС України (в редакції, чинній на час звернення позивача до суду з позовом). Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

31. Частина друга статті 4 КАС України (в редакції, чинній на час звернення позивача до суду з позовом). Юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

32. Пункт 1 частини другої статті 17 КАС України (в редакції, чинній на час звернення позивача до суду з позовом). Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Оцінка висновків судів, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи

33. Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" (заяви № 29458/04 та № 29465/04) зазначив, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі "Занд проти Австрії" (заява № 7360/76, доповідь Комісії від 12 жовтня 1978 року) Комісія висловила думку, що термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (...)".

34. Вирішуючи даний спір по суті, суди як першої, так і апеляційної інстанцій виходили з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

35. Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

36. Натомість однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

37. Разом з тим участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою класифікації спору як публічно-правового. Однак не кожен спір за участю суб`єкта владних повноважень є публічно-правовим.

38. Позивач звернувся з даним позовом щодо зобов`язання відповідачем вчинити дії щодо його реєстрації за адресою АДРЕСА_1 .

39. Так, предметом спірних правовідносин є майнові права на квартиру, розташовану за адресою АДРЕСА_1 . Вимоги ж до Відділу державної реєстрації місця проживання в Шевченківському районі міста Харкова Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради є похідними від них. Таким чином, спір має приватноправовий характер та підлягає розгляду за правилами ЦПК України.

40. Суд зазначає, що у даній справі спір пов`язаний з реалізацією житлових прав особи, зокрема, права позивача на користування квартирою, тобто з цивільним правом. Відповідач у таких відносинах владних управлінських функцій щодо позивача не здійснює, а є органом, якій виконує свої обов`язки щодо реєстрації місця проживання у відношеннях з власником майна.

41. У порядку цивільного судочинства розглядаються спори щодо права особи на житло (приватизація житла, взяття на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або зняття з такого обліку, надання житла, користування жилим приміщенням у будинку державного чи приватного жилого фонду, житлово-будівельних кооперативів, у гуртожитках, встановлення автономного опалення у приміщенні державного житлового фонду, зняття з реєстраційного обліку місця проживання за наявності спору, зобов`язання органу влади чи органу місцевого самоврядування здійснити необхідні дії щодо утримання в належному стані житлового будинку, виселення, а також спори щодо забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків тощо). Такі спори є житловими (цивільними) спорами, незалежно від участі у справі суб`єкта владних повноважень як відповідача.

42. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 16.12.2015 у справі № 6-2139цс15, від 02.03.2016 у справі № 6-14цс16. Дані правові позиції кореспондуються з правовими висновками у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 826/13571/17 та від 16.05.2018 у справі №337/2535/17.

43. Колегія суддів Верховного Суду не вбачає правових підстав відступити від зазначених позицій.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

44. З огляду на вказане та враховуючи суть спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що вказаний спір не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів, а тому висновки судів першої та апеляційної інстанцій про розгляд справи в порядку адміністративного судочинства є помилковими.

45. Пунктом 5 частини першої статті 349 КАС України (в чинній редакції) передбачено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині.

46. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 238 КАС України (в чинній редакції) суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

47. Відповідно до частини першої статті 354 КАС України (в чинній редакції) суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги.

48. Таким чином, суди помилково прийняли до свого провадження і розглянули справу з порушенням правил предметної юрисдикції, тому ухвалені судові рішення підлягають скасуванню із закриттям провадження у справі.

Висновки щодо розподілу судових витрат

49. Відповідно до частини шостої статті 139 КАС України (в чинній редакції), якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

50. Оскільки Верховний Суд не змінює судові рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 238, 345, 349, 354, 356, 359 КАС України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційні скарги ОСОБА_2 та Харківської міської ради в особі Відділу реєстрації місця проживання в Шевченківському районі міста Харкова Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради задовольнити частково.

2. Постанову Дзержинського районного суду міста Харкова від 14 березня 2017 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 03 травня 2017 року скасувати.

3. Провадження у справі № 638/13249/16-а відкрите в порядку адміністративного судочинства, закрити.

4. Роз`яснити позивачеві право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Ж.М. Мельник-Томенко

Судді А.В. Жук

Н.М. Мартинюк