Справа № 521/4169/19
Суддя: Мирончук Н. В.
Дата ухвалення: 2019-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 521/4169/19
Провадження № 2-а/521/104/19
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2019 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді: Мирончук Н.В.,

при секретарі судового засідання: Власової В.В.,

за участю сторін: представника позивача Дрішлюка В.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до старшого сержанта поліції 3-го батальону 2-ї роти УПП в Одеській області Департаменту патрульної поліції Мірченко Миколи Анатолійовича, третя особа - Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просить суд постанову поліцейського старшого сержанта поліції 3-го батальону 2-ї роти УПП в Одеській області Департаменту патрульної поліції Мірченко Миколи Анатолійовича, серії ЕАВ № 979747 від 10 березня 2019 року, про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.2 КУпАП, скасувати та закрити справу, за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою суду в якості третьої особи по справі було залучено - Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції.

В обґрунтування заявленого позову, позивач посилається на таке.

10 березня 2019 року о 21 год. 13 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Тайота Камри», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по Люстдорфській дорозі в м. Одесі в напрямку центру міста та був зупинений відповідачем, старшим сержантом поліції 3 батальону 2 роти УПП в Одеській області Мірченко М.А., в районі 1 станції Люстдорфської дороги в м. Одесі та відносно нього була складена постанова про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - порушення правил маневрування - не подача сигналу світловим покажчиком повороту, відповідного напрямку при перестроюванні (ч. 2 ст. 122 КУпАП).

Обґрунтовуючи безпідставність притягнення його до відповідальності, позивач посилався на те, що, після зупинки його транспортного засобу, він звернув увагу відповідача - старшого сержанта ОСОБА_2 на дорожню обстановку, що передувала зупинці його транспортного засобу, яка була зафіксована поліцейським відеореєстратором, і в контексті якої він попросив надати оцінку своїм діям, як водія.

Зокрема, в напрямку його руху, без створення перешкод для руху на островці безпеки знаходився інший автомобіль, який готувався до перетинання острівка безпеки та намагався розвернутись на зустрічну смугу руху, з грубим порушенням ПДР.

За твердженням позивача, зміст запису поліцейського відеореєстратора підтвердив його пояснення щодо дорожньої обстановки, але вказане було проігноровано відповідачем.

Проте, як вказує позивач, незважаючи на вказане, саме стосовно позивача відповідачем було складено постанову про адміністративне правопорушення, а тому позивач, не погоджуючись з діями відповідача, звернувся з позовом до суду.

Позивач та його представник в підготовчому судовому засіданні позов підтримали. За клопотанням позивача та його представника до матеріалів справи було приєднано додаткові пояснення разом зі скріншотами та з відеозаписами з камер відеоспостереження, розташованих на 1 станції Люстдорфської дороги м. Одеси КУ «Центр Інтегрованої системи відеоспостереження та відеоаналітики м. Одеси», а також відеозапис, виконаний з приватного відеореєстратора, на яких зафіксовано місце події та дорожня розмітка.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не прибув, хоча судом неодноразово відкладався розгляд справи та п`ять разів справа призначалась до розгляду, незважаючи на те, що законом передбачено по даній категорії справ скорочені терміни розгляду справ, але відповідач своїм правом надання в судовому засіданні, пояснень, не скористався та не прибув у судове засідання, але до канцелярії суду надав відзив, до якого долучив диск «з відеозаписом». (а.с. 26 - 31, 36).

Представник третьої особи - Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, в жодне судове засідання не з`явився, про час та місце їх проведення, третя особа повідомлялась належним чином.

Крім того, незважаючи на те, що ухвалою суду від 13.03.2019 року (а.с.10) було витребувано з Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції належним чином завірені копії постанови та інші документи матеріалів адміністративної справи, які стали підставою для складення постанови, серії ЕАВ № 979747 від 10.03.2019 року про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 , третя особа - Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, всупереч нормам діючого законодавства, ухвалу суду не виконало, хоча судом п`ять разів відкладався розгляд справи, надаючи можливість третій особі, виконати ухвалу суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, прийшов до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що о 21 год. 05 хв. 10.03.2019 р. позивач, керуючи автомобілем «Тайота Камри», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по Люстдорфській дорозі в м. Одесі в напрямку центру міста та був зупинений відповідачем ОСОБА_2 напроти будинку по Люстдорфській дорозі, 23, яким щодо позивача було винесено постанову, серії ЕАВ № 979747.

Відповідно до п. 6, 7 вказаної постанови, від 10.03.2019 р., ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено штраф, в розмірі 425,00 грн. за те, що останній 10.03.2010 року о 21:13 (таймінг за постановою, яка оскаржується) в м. Одесі по Люстдорфська дорога, 23, керуючи транспортним засобом, не подав сигнал світловим показником повороту відповідного напрямку при перестроюванні, чим порушив п. 9.2.б ПДР. (а.с.3).

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні порушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався порушник чи встановлених останнім, доводів.

Також, п.9 Постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачено, що до постанови додаються докази.

Проте, згідно до Постанови, серії ЕАВ № 979747 від 10 березня 2019 року, у п.9 : «До постанови додається …», старшим сержантом поліції 3-го батальону 2-ї роти УПП в Одеській області Департаменту патрульної поліції Мірченко М.А.не зазначено жодного доказу.

Крім того, у спірній постанові не вказано технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис порушення.

Однак, незважаючи на вказане, на підтвердження неправомірності дій позивача, відповідачем до суду було надано відеозапис відеореєстратора, з якого вбачається, що поліцейський автомобіль, рухаючись по паралельній смузі позаду автомобіля позивача та, знаходячись в зоні дії інформаційно вказівного знаку 5.16. «Напрямки руху по смугах», без врахування особливостей дорожньої розмітки, прискорив швидкість руху та, наздогнавши автомобіль позивача, який рухався в межах своєї смуги, включив проблисковий маячок і зупинив автомобіль, яким керував позивач.

Між тим, згідно з п. 9.2 ПДР, обов`язок подати сигнал світловими покажчиками повороту у водія виникає, згідно з вказаним пунктом ПДР: а) перед початком руху; б) перед перестроюванням, поворотом і розворотом.

Крім того, ПДР включають поняття маневрування (маневр) - початок руху, перестроювання транспортного засобу в русі з однієї смуги на іншу, поворот праворуч чи ліворуч, розворот, з`їзд з проїзної частини, рух заднім ходом.

Тобто, вказаний пункт, містить родове визначення, яке включає декілька видів руху, які можна кваліфікувати, як маневрування.

Проте, як вбачається з відеозапису, наданому відповідачем до суду, жоден з вказаних маневрів не було зафіксовано на відеозаписі, наданому відповідачем.

Разом з тим, з відеозапису вбачається наявність іншого автомобілю, який стоїть на островці безпеки в напрямку руху позивача (таймінг відеозапису 21-05), що повністю підтверджує доводи позивача щодо дорожньої обстановки, яка передувала його зупинці відповідачем.

В судовому засіданні було також відтворено відеозаписи з камер відеоспостереження, розташованих на 1 станції Люстдорфської дороги м. Одеси, на яких також не зафіксовано жодного маневру в контексті п. 9.2.б. ПДР, який би обумовив виникнення обов`язку у позивача увімкнути світлові покажчики повороту.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

У відповідності до ст. 62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, з урахуванням процесуальних особливостей адміністративного судочинства, доведення факту неправомірності дій позивача, покладається на відповідача.

Виходячи з системного аналізу наведених норм права та доказів вивчених у судовому засіданні, наданих до суду учасниками справи та відеозаписи з місця події, суд приходить до висновку, що відповідачем та третьою особою не було надано до суду доказів вини позивача у скоєнні ним адміністративного правопорушення, тобто, не доведено факт вчинення позивачем порушень правил дорожнього руху, також, в матеріалах відеозаписів відсутні жодні факти, які б свідчили про скоєння позивачем адміністративного правопорушення та, які б могли бути визнані судом як докази про вчинення адміністративного правопорушення.

Також, суд звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини у своєму рішенні, у справі «Салабіаку проти Франції» від 07 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь - які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого.

У справі «Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії», Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 06 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24 листопада 2000 року).

Таким чином, виходячи з обставин, встановлених у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що законних підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, у відповідача не було.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин, з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача та дотримання вимог п.3 ч.3 ст.286 КАС України, суд зазначає, що постанова, серії ЕАВ № 979747 від 10 березня 2019 року щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.2 КУпАП, підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8, 9, 77, 90, 139, 241-246, 250, 286 КАС України, ч. 1 ст. 247, 251, 258, 268, 276, 279, 280, 283 КУпАП, суд, -

ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до старшого сержанта поліції 3-го батальону 2-ї роти УПП в Одеській області Департаменту патрульної поліції Мірченко Миколи Анатолійовича, третя особа - Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, задовольнити.
Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, серії ЕАВ № 979747 від 10 березня 2019 року, згідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накладено стягнення, у виді штрафу, в розмірі 425 грн., скасувати.
Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за ч.2 ст.122 КУпАП, закрити, на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Судові витрати у справі віднести за рахунок держави.
Рішення набирає законної сили, у відповідності до ст. 255 КАС України і може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 286, 295, 297 КАС України.
Повний текст рішення виготовлено та підписано 27 червня 2019 року.

Суддя: Н.В. Мирончук