Справа № 160/4377/19
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2019-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
24 червня 2019 року Справа № 160/4377/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючий суддя: Ільков В.В.,
при секретарі: Мартіросяна Г.А.,
представника позивача: ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро справу №160/4377/19 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради, третя особа 1, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Обслуговуючий кооператив «Гаражно-Будівельний Кооператив «Телець», третя особа 2, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради, третя особа 1, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Обслуговуючий кооператив «Гаражно-Будівельний Кооператив «Телець», третя особа 1, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: ОСОБА_3 , в якому позивач просить суд:
- визнати протиправним (незаконним) та скасувати рішення Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради № 199 від 19.06.2013 року «Про затвердження витягів з протоколів засідань правлінь гаражно-будівельних кооперативів «Заводський», «Телець», «Кіровець - 2» та протоколу обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив « 95 квартал» в частині затвердження витягу з протоколу засідань правління гаражно-будівельного кооперативу «Телець» від 24.04.2013 року № 26 про внесення змін до списку членів кооперативу, а саме: про включення до списку гр. ОСОБА_3 , яка проживає: АДРЕСА_1 , з моменту його прийняття, як таке, що є необґрунтованим та не відповідає вимогам діючого законодавства України.
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу між суддями від 14.05.2019 року вказана справа була розподілена судді Ількову В.В.
Ухвалою суду 15.03.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 160/4377/19 за позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради, третя особа 1, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Обслуговуючий кооператив "Гаражно- Будівельний Кооператив "Телець", третя особа 2, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення, призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження, з призначенням підготовчого судового засідання на 30.05.2019 року.
Ухвалою суду від 30.05.2019 року зупинено провадження у справі для надання часу для примирення сторін до 24.06.2019 року.
Ухвалою суду від 24.06.2019 року поновлено провадження у справі.
У судовому засіданні судом було ініційоване питання про закриття провадження у справі у зв`язку з тим, що дану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.
Представник позивача, в судовому засідання зазначив про те, що справа №160/4377/19 підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
Представник відповідач та представники третіх осіб сторін в судове засідання не прибули, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, відповідно до вимог КАС України.
За таких обставин, відповідно до вимог ст. 205 КАС України, суд вважає за можливе розглянути питання про закриття провадження у справі без участі представника відповідача та представників третіх осіб.
Дослідивши матеріали справи та положення чинного законодавства України, заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі, виходячи з такого.
У травні 2018 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла справа за позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради, третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Обслуговуючий кооператив "Гаражно - Будівельний кооператив "Телець", третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3 , в якій позивач просила суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради №199 від 19.06.2013 р. "Про затвердження витягів з протоколів засідань правлінь гаражно-будівельних кооперативі "Заводський", "Телець", "Кіровець-2" та протоколу обслуговуючого кооперативу "Гаражний кооператив " 95 квартал" у відповідній частині.
Ухвалою Дніпропетровського окружного суду від 30.07.2018 року було закрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради, третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Обслуговуючий кооператив "Гаражно - Будівельний кооператив "Телець", третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради №199 від 19.06.2013 р. "Про затвердження витягів з протоколів засідань правлінь гаражно-будівельних кооперативі "Заводський", "Телець", "Кіровець-2" та протоколу обслуговуючого кооперативу "Гаражний кооператив " 95 квартал" у відповідній частині та роз`яснено позивачу його право на звернення з зазначеним позовом до відповідного господарського суду в порядку, визначеному чинним Господарським процесуальним кодексом України.
У квітні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради, в якій просить суд визнати протиправним (незаконним) та скасувати рішення Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради № 199 від 19.06.2013 «Про затвердження витягів з протоколів засідань правлінь гаражно-будівельних кооперативів «Заводський», «Телець», «Кіровець - 2» та протоколу обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив « 95 квартал»» в частині затвердження витягу з протоколу засідань правління гаражно-будівельного кооперативу «Телець» від 24.04.2013 №26 про внесення змін до списку членів кооперативу, а саме: про включення до списку гр. ОСОБА_3 , яка проживає: АДРЕСА_1 , з моменту його прийняття, як таке, що є не обґрунтованим та не відповідає вимогам діючого законодавства України.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.04.2019 року відмовлено у відкритті провадження у справі та повернуто позовну заяву і додані до неї документи заявнику.
У травні 2019 року позивач звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради, третя особа 1, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Обслуговуючий кооператив "Гаражно- Будівельний Кооператив "Телець", третя особа 1, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: ОСОБА_3 , в якій позивач просить суд:
- визнати протиправним (незаконним) та скасувати рішення Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради № 199 від 19.06.2013 року "Про затвердження витягів з протоколів засідань правлінь гаражно-будівельних кооперативів "Заводський", "Телець", "Кіровець - 2" та протоколу обслуговуючого кооперативу "Гаражний кооператив" 95 квартал" в частині затвердження витягу з протоколу засідань правління гаражно-будівельного кооперативу "телець" від 24.04.2013 року № 26 про внесення змін до списку членів кооперативу, а саме: про включення до списку гр. ОСОБА_3 , яка проживає: АДРЕСА_1 , з моменту його прийняття, як таке, що є необґрунтованим та не відповідає вимогам діючого законодавства України.
В обґрунтування позову зазначила про те, що 10.08.2017 року ОСОБА_2 звернулася до Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради про надання копії Рішення № 199 від 19.06.2013 року «Про затвердження витягів з протоколів засідань правлінь гаражно-будівельних кооперативів «Заводський», «Телець», «Кіровець - 2» та протоколу обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив « 95 квартал»» ( далі по тексту -Рішення № 199 від 19.06.2013). Зазначене Рішення позивач отримала 22.08.2017 року (про існування даного Рішення дізналася з листа Голови Правління обслуговуючого кооперативу «Гаражно-будівельний кооператив «Телець» від 14.07.2017). Пунктом 3 Рішення № 199 від 19.06.2013 Виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради затвердив витяг з протоколу засідань правління гаражно-будівельного кооперативу «Телець» від 24 квітня 2013 № 26 в частині внесення змін до списку членів кооперативу: « 3.1. виключити зі списку гр. ОСОБА_5 ; 3.2. включити до списку гр. ОСОБА_3 , яка проживає: АДРЕСА_1 . Позивач вважає, що Рішення № 199 від 19.06.2013 року в цій частині є передчасним та безпідставним. Так, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_5 . За свого життя батько позивача, відповідно до довідки від 11.04.2012, виданої Головою Правління гаражно-будівельного кооперативу «Телець», був членом гаражно-будівельного кооперативу «Телець» в м. Кривому Розі і мав у блоці № 3 гаражі № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 , однак правовстановлюючі документи на зазначені гаражі ОСОБА_5 не встиг оформити. Спадкоємцями ОСОБА_5 першої черги є Позивач, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідно до ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст.1267 Цивільного кодексу України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 Цивільного кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину позбавляє спадкоємця права на спадщину. Виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради, проігнорувавши зазначені норми чинного законодавства України, а також положення Статуту обслуговуючого кооперативу «Гаражно-будівельний кооператив «Телець», в якому зазначено, що спадкоємці - члени родини померлого, мають виключне право на вступ до кооперативу; особа, прийнята замість померлого члена кооперативу, відповідає перед кооперативом за зобов`язаннями померлого; спадкоємці набувають членства в кооперативі з моменту подачі необхідних документів, сплати вступного внеску, подачі заяви щодо вступу у кооператив, яка надалі затверджується загальними зборами членів кооперативу, безпідставно та передчасно прийняв Рішення № 199 від 19.06.2013 про виключення зі списку гр. ОСОБА_5 та включення до списку гр. ОСОБА_3 , яка, по-перше, не є правонаступником померлого ОСОБА_5 та не має свідоцтва про право на спадщину, по - друге, не має правовстановлюючих документів на гаражі № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 у блоці № 3, що є обов`язковою умовою для вступу в члени обслуговуючого кооперативу «Гаражно-будівельний кооператив «Телець». У підтвердження цього, надійшов лист від Голови Правління обслуговуючого кооперативу «Гаражно-будівельний кооператив «Телець» від 10.08.2012 року.
Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, посадових та службових осіб.
Частиною 2 ст.124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
Відповідно до ч.1 ст.2 наведеного Кодексу, визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У відповідності до п.1 ч.1 ст.19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Згідно ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п.7 ч.1 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України).
Таким чином, аналіз вказаних норм свідчить про те, що до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.
Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Відповідно до ч.3 ст.19 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.
За приписами ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у поряду цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Аналізуючи вказані норми, можна дійти висновку, що за загальним правилом у порядку цивільного судочинства суди вирішують справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, зокрема, спори, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також із інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства, а також вимоги щодо реєстраційних дій державного реєстратора та прийнятого реєстратором рішення можуть бути похідними від спору щодо права власності на таке майно.
Як вбачається зі змісту позову та доданих до нього документів, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_5 .
За свого життя батько позивача, відповідно до довідки від 11.04.2012, був членом гаражно-будівельного кооперативу «Телець» в м. Кривому Розі і мав у блоці № 3 гаражі № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 , однак правовстановлюючі документи на зазначені гаражі ОСОБА_5 , батько позивачки, не встиг оформити.
Спадкоємцями ОСОБА_5 першої черги є Позивач, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3
Отже, з урахуванням вищевикладеного, позивачем, фактично, оспорюється право на вступ до кооперативу, як спадкоємця, після смерті батька, ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки згідно оскаржуваного позивачем рішення Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради № 199 від 19.06.2013 року останнім було виключено зі списку гр. ОСОБА_5 , тобто батька позивача, та включено третю особу гр. ОСОБА_3 .
Таким чином, цій спір стосується права позивача, як спадкоємця, після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на вступ до Обслуговуючого кооперативу «Гаражно-будівельний кооператив «Телець», а отже, вказаний спір не є публічно-правовим та не пов`язаний із захистом прав, свобод та інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин, даний спір стосується прав, інтересів та свобод позивача у цивільних правовідносинах сторін, про що також позивач зазначає у позовній заяві посилаючись на положення Цивільного кодексу України.
Тобто, неналежним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Визначальні ознаки приватно-правових відносин - це юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватно-правовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії чи рішення суб`єкта владних повноважень.
Рішення суб`єкта владних повноважень, яке має ознаки ненормативного акта та вичерпує свою дію після його реалізації, може оспорюватися з точки зору його законності, а вимога про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у відповідної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку вимога про визнання рішення незаконним може розглядатися як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 Цивільного кодексу України та пред`являтися до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред`явлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є оспорювання цивільного речового права, що виникло у певного суб`єкта в результаті та після реалізації рішення суб`єкта владних повноважень.

Отже, розгляду адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів. Якщо в результаті прийняття рішення особа набуває речового права, то спір стосується приватноправових відносин і підлягає розгляду в порядку цивільного чи господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін спору.

Аналогічна правова позиція щодо юрисдикції таких спорів викладена і у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21.03.2018 року у справі №802/1792/17а, від 04.04.2018 року у справі №817/567/16, від 02.10.2018 року у справі №911/488/18, від 30.01.2019 року у справі №803/413/18.

Згідно ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, і зі змісту позову та доданих до нього документів видно, що метою пред`явлення заявленого позову у цій справі про скасування рішення єоскарження цивільного речового права (щодо права позивача, як спадкоємця першої черги, після смерті батька, вступу до кооперативу) що виникло у третьої особи - гр. ОСОБА_3 в результаті та після реалізації рішення суб`єкта владних повноважень, а тому вказаний спір носить приватно-правовий характер та повинен розглядатися за правилами цивільного судочинства, де похідними вимогами можуть бути заявлені такі вимоги як визнання рішення незаконним згідно до вимог ст.ст. 11, 16, 19 Цивільного кодексу України.

Також, судом враховується і те, що відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішення Європейського суду з прав людини (далі - Суд) від 20.07.2016р. у справі "Сокуренко і Стригун проти України" (заяви №29458/04, №29465/04) зазначено, що відповідно до прецидентної практики Суду термін "встановленим законом" у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, "що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом [див. рішення у справі "Занд проти Австрії" (Zand v.Austria), заява №7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. (…) фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом "встановленим законом", національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Отже, поняття "суду, встановленого законом" зводиться не лише до правової основи самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Таким чином, враховуючи суть спірних правовідносин та суб`єктний склад цього спору, суд приходить до висновку, що цей позов не містить ознак публічно-правового спору, а тому не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

При цьому, слід роз`яснити позивачеві, що враховуючи не тільки суб`єктивний склад цього спору, а й характер спірних правовідносин, зміст та юридичну природу обставин у цій справі, цей спір є цивільно-правовим спором та підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства у загальному місцевому суді за правилами, встановленими Цивільним процесуальним кодексом України з урахуванням суб`єктивного складу сторін.

Згідно з п.2 ч.2 ст.183 КАС України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За таких обставин, провадження у даній адміністративній справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн., що підтверджується дублікатом квитанції № 0.0..1 від 09.05.2019 року, копія якої наявна в матеріалах справи.

Враховуючи приписи ст.7. Закону України Про судовий збір, суд дійшов висновку, що сплачений позивачем судовий збір в розмірі 768,40 грн., згідно дублікату квитанції №0.0..1 від 09.05.2019 року та зарахований по справі № 160/4377/19 підлягає поверненню позивачу.

Керуючись ч.1 ст.238, ст.ст.239, 242-244, 248, 250, 254, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі № 160/4377/19 за позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради, третя особа 1, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Обслуговуючий кооператив "Гаражно- Будівельний Кооператив "Телець", третя особа 2, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення.

Повернути ОСОБА_2 судовий збір, сплачений згідно дублікату квитанції № 0.0..1 від 09.05.2019 року в сумі 768,40 грн. з Державного бюджету України.

У відповідності до вимог ст.239 Кодексу адміністративного судочинства України, роз`яснити позивачеві, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції загального місцевого суду за правилами цивільного судочинства.

Позивач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , код ОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач : Виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради (50071, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Володимира Великого, 32, ).

Третя особа 1: Обслуговуючий кооператив "Гаражно-Будівельний Кооператив "Телець" ( 50071, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Володимира Великого, 95, ).

Третя особа 2: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ).

Ухвала суду може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали, або протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали (у разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини ухвали) відповідно до вимог ст.295 Кодексу адміністративного судочинства України та у порядку, встановленому п.п.15.1 п.15 Розділу VІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили у строки, встановлені ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали складено 24.06.2019 року.

Суддя В.В Ільков

< Список >