Справа № 420/3716/19
Суддя: Стефанов С. О.
Дата ухвалення: 2019-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3716/19
УХВАЛА
26 червня 2019 року м.Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Стефанов С.О., розглянувши адміністративну справу ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: громадянська організація «Об`єднання громадян «Зоря Долини», Одеська регіональна філія Державного підприємства Центр Державного земельного кадастру про скасування державної реєстрації земельної ділянки, визнання недійним договору оренди землі та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: громадянська організація «Об`єднання громадян «Зоря Долини», Одеська регіональна філія Державного підприємства Центр Державного земельного кадастру, в якій позивач просить:
- скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером: НОМЕР_1 ;
- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру в Одеській області внести до Державного земельного кадастру відомості про скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером: НОМЕР_1 ;
- визнати недійсним договір оренди землі, укладений 18 вересня 2006 року між Овідіопольською районною державною адміністрацією Одеської області та громадською організацією «Об`єднання громадян «Зоря Долини» на земельну ділянку площею 18.032 га.;
Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
За приписами частини другої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.
Вирішуючи питання чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства, суд дійшов наступних висновків.
Частиною 2 статті 124 Конституції України встановлено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" вказав, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін "судом, встановленим законом" у пункту 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів". Суд дійшов висновку, що національний суд не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом, і, таким чином, не міг вважатися судом, "встановлений законом".
Отже, поняття "суд, встановлений законом" зводиться не лише до правової основи самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.
Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи (пункти 1, 2 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).
Вжитий у Кодексі адміністративного судочинства України термін "суб`єкт владних повноважень" означає: орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
За приписами частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом; 6) спорах щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; 9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; 10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; 11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за винятком спорів, пов`язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю; 12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних перевезень; 13) спорах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталіторного режиму 1917-1991 років".
Отже, до юрисдикції адміністративних судів належать, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.
Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Натомість визначальні ознаки приватноправових відносин - юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.
Згідно з частинами першою та четвертою статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.
Згідно з пунктом 10 частини 2 статті 16 ЦК України цивільні права та інтереси суд може захистити в спосіб визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Земельний кодекс України (далі - ЗК України) є, зокрема, тим актом цивільного законодавства, який передбачає підставою виникнення цивільних прав та обов`язків акти органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування.
Так, відповідно до частин другої та третьої статті 78 ЗК України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.
Згідно з частиною 1 статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.
За частиною 4 статті 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.
Статтею 80 ЗК України установлено, що самостійними суб`єктами права власності на землю є, зокрема, держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.
Судом встановлено, що в провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходилась адміністративна справа №420/5690/18 (судді Марин П.П.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про визнання протиправною відповіді та зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 03 січня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про визнання протиправною відповіді та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Держгеокадастру в Одеській області вих. №С13129/0-7610/0/37-18 від 25.10.2018 року. Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру в Одеській області повторно розглянути заяву про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки: « 01.05 - індивідуального садівництва» орієнтовною площею 0.1 га, яка розташована: Одеська область, Овідіопольський район, за межами села Нова Долина навпроти земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 , згідно графічного матеріалу.

Рішення від 03 січня 2019 року набрало законної сили 19 лютого 2019 року.

В подальшому, листом за №87/0-164/6-19 від 07.03.2019 року позивачці повторно відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою з підстав того, що до клопотання від 26.09.2018 року позивачка не надала погодження землекористувача земельної ділянки, а також з підстав того, що бажана земельна ділянка знаходиться в користуванні іншої особи, у зв`язку з чим позивачка повторно звернулась до суду з позовом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11 червня 2019 року по справі 420/1486/19 (суддя Бутенко А.В.) адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83), за участю 3-ї особи без самостійних вимог на предмет спору на боці позивача ОСОБА_2 про визнання протиправними дії (бездіяльність) та зобов`язання вчинити певні дії, визнати протиправною відмову №87/0-164/6-19 від 07.03.2019 року задоволено частково. Визнано протиправною відмову у розробці проекту землеустрою Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, яка викладена у листі за № 87/0-164/6-19 від 07.03.2019 року. Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки: 01.05 - індивідуального садівництва орієнтовною площею 0.1 га., яка розташована: Одеська область, Овідіопольський район,за межами села Нова Долина навпроти земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 , згідно графічного матеріалу.

В подальшому, дізнавшись, що земельна ділянка, відповідно до якої позивачка просить надати дозвіл на розробку проекту землеустрою, знаходиться в оренді громадської організації «Об`єднання Громадян «Зоря Долини» на підставі договору оренди, 21.06.2019 року звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить: скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером: НОМЕР_1 ; зобов`язати Головне управління Держгеокадастру в Одеській області внести до Державного земельного кадастру відомості про скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером: НОМЕР_1 ; визнати недійсним договір оренди землі, укладений 18 вересня 2006 року між Овідіопольською районною державною адміністрацією Одеської області та громадською організацією «Об`єднання громадян «Зоря Долини» на земельну ділянку площею 18.032 га.; скасувати державну реєстрацію договору оренди землі, яка зареєстрована в Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі Нововолинської сільської ради №12 від 17 жовтня 2006 року.

Судом також встановлено, що згідно інформації відділу в Овідіопольському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області №230/423-19 від 04.03.2019 року, земельна ділянка щодо якої ОСОБА_1 26.09.2018 року подано заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення індивідуального садівництва площею 0,1 га. на території Овідіопльського району Одеської області навпроти земельної ділянки з кадастровим номером: НОМЕР_2 перебуває у користуванні ГО «Об`єднання громадян «Зоря Долини» на підставі договору оренди земельної ділянки, укладеного 18.09.2006 року з Овідіопольською районною державною адміністрацією Одеської області, який 17.10.2006 року зареєстрований в Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі Новодолинськоої сільської ради за №12.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність спірного права користування земельною ділянкою між ОСОБА_1 та третьою особою громадською організацією «Об`єднання громадян «Зоря Долини».

У даній справі спір не обмежується оскарженням рішення, дії чи бездіяльності Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, оскільки в його основі лежить спір щодо права оренди на спірну земельну ділянку, який з урахуванням особливості справи не може бути вирішений в адміністративному суді, що обмежений при вирішенні таких спорів вимогами процесуального закону.

Розгляд цієї справи за правилами адміністративного судочинства не відповідав би принципу ефективного судочинства як важливому елементу верховенства права.

Водночас, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Зазначене відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03 жовтня 2018 року по справі 804/2104/17.

Позивачка також зазначає, що листом №625/423-19Г від 28.05.2019 року Головне управління Держгеокадастру в Одеській області фактично визнає, що межі земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_3 площею 18,0324 га. не відповідають дійсності, тобто ця земельна ділянка в процесі існування була неодноразово поділена.

Позивачка наголошує на тому, що при наявності державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_3 , позивачка не має можливості ні розробити проект землеустрою на земельну ділянку, ні посилатися на неї у своїй заяві про надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

З огляду на викладене, позивачка стверджує, що оскаржувані дії Головного управління Держгеокадастру в Одеській області щодо державної реєстрації земельної ділянки з присвоєнням їй кадастрового номера НОМЕР_4 0538 вчинені з порушенням вимог чинного законодавства, порушують її права та законні інтереси.

На думку суду, наведені у позові аргументи свідчать на користь висновку, що позивачка звернулася до суду з метою захисту її прав, які перебувають у приватноправовій площині. У спірних правовідносинах позивачка обґрунтовує свої вимоги наявністю у неї права користування на спірну земельну ділянку, а отже має приватноправовий інтерес, на захист якого, по суті, направлено звернення до суду.

Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку, що спір у даній справі не є публічно-правовим, оскільки поглинається спором про право.

Згідно з ч.1 ст.4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Беручи до уваги наведене, враховуючи суть спірних правовідносин, правовий статус учасників справи, суд дійшов висновку, що даний спір не належить до юрисдикції адміністративних судів, оскільки правовідносини у цій справі мають вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Таким чином, із врахуванням вищенаведеного у відкритті провадження у справі слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 19, 170, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: громадянська організація «Об`єднання громадян «Зоря Долини», Одеська регіональна філія Державного підприємства Центр Державного земельного кадастру про скасування державної реєстрації земельної ділянки, визнання недійним договору оренди землі та зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити позивачці про право на звернення до суду в порядку цивільно-процесуального законодавства.

Роз`яснити позивачці, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Копію ухвали надіслати позивачці разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена шляхом подачі через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя С.О. Стефанов