Справа № 814/1275/18
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2019-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2019 р.м.ОдесаСправа № 814/1275/18
Головуючий в 1 інстанції: Мельник О.М.

Категорія:8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Мельник О.М. рішення суду першої інстанції прийнято у м. Миколаїв в порядку письмового провадження 09 січня 2019 року

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача: Яковлєва О.В.,

суддів: Градовського Ю.М., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 січня 2019 року, у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

Приватне акціонерне товариство «Миколаївська теплоелектроцентраль» звернулось до суду з позовом у якому заявлено вимоги Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення № від 28 жовтня 2011 року в частині визначення грошового зобов`язання з податку на прибуток за основним платежем, на суму 111 444,00 грн., а також застосування штрафних (фінансових) санкції, у сумі 56 788,00 грн.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 січня 2019 року адміністративний позов задоволено частково, а саме: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 28 жовтня 2011 року, в частині застосування штрафних фінансових санкцій, на суму 56 788,00 грн.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням позивачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що є помилковим висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позивних вимог, так як під час здійснення спірної перевірки податковим органом помилково не враховано факту заниження валових витрат в перевіряємому періоді, що підтверджуються наданими до суду первинними документами.

При цьому, на думку апелянта, він мав право включити у валові витрати - витрати на ремонт основних фондів, однак помилково не вчинив вказаних дій.

В свою чергу, на думку апелянта, податковий орган був зобов`язаний врахувати вказані обставини та не приймати оскаржуване податкове повідомлення рішення у цій частині.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 12 жовтня 2011 року податковим органом проведено планову виїзну перевірку позивача, за результатами якої складено акт перевірки №947/39/30083906.

На підставі висновків акту перевірки податковим органом, зокрема, складено на направлено податкове повідомлення-рішення № , про збільшення сум податку на прибуток, на суму 227 152,00 грн., а також застосовано штрафні фінансові санкції, у сумі 56 788,00 грн.

В свою чергу, позивач не погоджуючись з нарахованими податковими зобов`язаннями та штрафними санкціями, в частині збільшення зобов`язання з податку на прибуток, на суму 111 444,00 грн., а також застосованими штрафними фінансових санкціями, у сумі 56 788,00 грн., звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок про часткове задоволення позовних вимог та скасовано оскаржувані штрафні санкції, у сумі 56 788,00 грн., так як вони нараховані у період перебування товариства у процедурі банкрутства.

При цьому, судом першої інстанції визнано правомірним донараховано товариству податкове зобов`язання з податку на прибуток, у сумі 111 444,00 грн., так як допущені та визнані платником податків порушення порядку ведення податкового обліку є достатньою підставою для нарахування йому спірних зобов`язань.

В свою чергу, у межах спірних правовідносин позивачем оскаржено рішення суду першої інстанції в частині висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, а тому колегією суддів надається правова оцінка рішенню суду першої інстанції лише у цій частині.

Так, згідно п. 5.9 ст. 5 ЗУ «Про оподаткування прибутку підприємств» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), платник податку веде податковий облік приросту (убутку) балансової вартості товарів (крім тих, що підлягають амортизації, та цінних паперів), сировини, матеріалів, комплектуючих виробів, напівфабрикатів, малоцінних предметів (далі - запасів) на складах, у незавершеному виробництві та залишках готової продукції, витрати на придбання та поліпшення (перетворення, зберігання) яких включаються до складу валових витрат згідно з цим Законом (за винятком тих, що отримані безкоштовно).

Відповідно до п. 44.6 ст. 44 ПК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам органу державної податкової служби, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Відповідно до норм п 44.7 ст. 44 ПК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), у разі якщо посадова особа контролюючого органу, яка здійснює перевірку, відмовляється з будь-яких причин від врахування документів, наданих платником податків під час проведення перевірки, платник податків має право до закінчення перевірки надіслати листом з повідомленням про вручення та з описом вкладеного або надати безпосередньо до контролюючого органу, який призначив проведення перевірки, копії таких документів (засвідчені печаткою платника податків (за наявності печатки) та підписом платника податків - фізичної особи або посадової особи платника податків - юридичної особи).

Протягом трьох робочих днів з дня отримання акта перевірки платник податків має право надати до контролюючого органу, що призначив перевірку, документи, визначені в акті перевірки як відсутні.

У разі якщо під час проведення перевірки платник податків надає документи менше ніж за три дні до дня її завершення або коли надіслані у передбаченому абзацом першим цього пункту порядку документи надійшли до контролюючого органу менше ніж за три дні до дня завершення перевірки, проведення перевірки продовжується на строк, визначений статтею 82 цього Кодексу.

У разі якщо надіслані у передбаченому абзацом першим цього пункту порядку документи надійшли до контролюючого органу після завершення перевірки або у разі надання таких документів відповідно до абзацу другого цього пункту, контролюючий орган має право не приймати рішення за результатами проведеної перевірки та призначити позапланову документальну перевірку такого платника податків.

Відповідно до п. 47.1 ст. 47 ПК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), відповідальність за неподання, порушення порядку заповнення документів податкової звітності, порушення строків їх подання контролюючим органам, недостовірність інформації, наведеної у зазначених документах, несуть юридичні особи, постійні представництва нерезидентів, які відповідно до цього Кодексу визначені платниками податків, а також їх посадові особи.

Крім того, п. 50.1 ст. 50 ПК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім митної декларації або обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Колегією суддів встановлено, що у межах спірних правовідносин оскаржуваним рішенням податкового органу товариству донараховано грошове зобов`язання з податку на прибуток, у сумі 111 444,00 грн., за наслідком виявлення факту заниження товариством об`єкту оподаткування податком на прибуток у сумі у перевіряємому періоді.

В даному випадку, сума вказаного зобов`язання, що не заперечується сторонами у справі, виникла за наслідком невірного декларування сум валових витрат платника податку (заниження витрат), що вплинуло на об`єкт оподаткування у звітному періоді.

В свою чергу, товариство наполягаючи на задоволенні його апеляційної скарги, а як наслідок його позовних вимог, зазначає, що в декларації на прибуток за 2010 р. ним помилково, не враховано витрати по бухгалтерському рахунку 207 «запасні частини», а також помилково знижено витрати на придбання товарів (робіт, послуг).

Внаслідок чого, товариство вважає, що податковий орган мав виявити вказані помилки при здійсненні податкової перевірки, а як наслідок не донараховувати товариству надмірних податкових зобов`язань.

Між тим, як вірно встановлено судом першої інстанції, товариством не подавалось уточнюючих декларацій в частині зазначених помилок до проведення спірної перевірки.

Крім того, посадові особи позивача під час підписання акту податкової перевірки не зазначили жодних зауважень щодо неповноти перевірки структури доходів та витрат товариства.

При цьому, за змістом заперечень на акт перевірки позивач не погодився з висновками акту перевірки лише в частині п. 3 (стосується плати за землю) та п. 4 (стосується плати за спеціальне водокористування).

Крім того, позивач не скористався правом подання додаткових первинних документів після перевірки на підтвердження сум витрат, які на його думку мали бути враховані під час перевірки.

В свою чергу, за наслідком аналізу задекларованих позивачем сум доходів та витрат у перевіряємий період правомірно склав акт за наслідком проведеної перевірки та згодом правомірно донарахував товариству спірні зобов`язання.

Більш того, позивачем не заперечується факт подання помилкової податкової звітності у перевіряємому періоді.

В свою чергу, ПК України не наділяє податковий орган правом самостійно виправляти та коригувати податкову звітність підприємства, самостійно врахувати та скоригувати обсяг його валових витрат за результатами проведення перевірки.

При цьому, колегія суддів вважає помилковим посилання товариства на положення ЗУ «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», так як останні, станом на момент проведення перевірки, не поширювались на відносини, що виникають під час здійснення заходів податкового законодавства.

Враховуючи вищевикладене судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» - залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 січня 2019 року.

Судові витрати, а саме сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Приватне акціонерне товариство «Миколаївська теплоелектроцентраль».

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Яковлєв О.В.
Судді Градовський Ю.М. Крусян А.В.