Справа № 367/7579/16-а
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2019-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 367/7579/16-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Пилипенко О.Є.

За участю секретаря (помічника): Савін І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу Коцюбинської селищної ради Київської області на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 20 лютого 2019 року, суддя Саранюк Л.П., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Коцюбинського селищного голови Київської області, Коцюбинської селищної ради Київської області про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

У С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулась до Ірпінського міського суду Київської області з адміністративним позовом до Коцюбинського селищного голови Київської області, Коцюбинської селищної ради Київської області, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження № 168 від 12.09.2016 року, винесене Коцюбинським селищним головою Київської області Матюшиною Ольгою Володимирівною про звільнення ОСОБА_1 з роботи;

- поновити ОСОБА_1 на роботі за посадою спеціаліста I категорії з питань благоустрою відділу правового забезпечення, містобудування, архітектури та земельних ресурсів виконкому Коцюбинської селищної ради;

- стягнути з Коцюбинської селищної ради Київської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу станом на на дату прийняття рішення суду першої інстанції;

- здійснити розподіл судових витрат.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 20 лютого 2019 року позов задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач - Коцюбинська селищна рада Київської області подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині поновлення позивача на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, в іншій частині рішення залишити без змін.

Згідно з частиною 2 статті 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, відповідно до частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 була прийнята на посаду спеціаліста І категорії з питань благоустрою відділу правового забезпечення, містобудування, архітектури та земельних ресурсів виконкому Коцюбинської селищної ради відповідно до розпорядження Заступника селищного голови № 91 від 23.05.2016 року та обіймала посаду з 24.05.2016 року по 12.09.2016 року.

12.09.2016 року Коцюбинським селищним головою Київської області Матюшиною Ольгою Володимирівною було винесено розпорядження № 168 про звільнення ОСОБА_1 з роботи на підставі п.3 ст. 40 КЗпП.

Не погоджуючись із вказаним розпорядженням, вважаючи його протиправним, позивачка звернулась до суду з позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Згідно п.3 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Приймаючи рішення про поновлення на роботі ОСОБА_1 суд першої інстанції зазначив, що відповідачем не було отримано згоди профспілкового комітету на звільнення і, крім того, розпорядження №149 від 25.08.2016 року про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани, яке стало підставою для прийняття розпорядження про звільнення, скасовано Коцюбинським селищним головою 06.03.2018 року.

Колегія суддів не може у повному обсязі погодитись з доводами суду першої інстанції щодо правових підстав для задоволення позовних вимог в частині поновлення позивачки на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеногно прогулу.

Так, судом першої інстанції було визнано протиправним та скасовано розпорядження №168 від 12.09.2016 року, винесене Коцюбинським селищним головою Матюшиною Ольгою Володимирівною про звільнення ОСОБА_1 з роботи.

В цій частині рішення суду Коцюбинська селищна рада не оспорює, а тому, виходячи з вимог ч.1 ст. 308 КАС України, колегія суддів в цій частині рішення суду не переглядає та вважає його правильним і законним, в т.ч і з урахуванням викладених судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні доводів.

В апеляційній скарзі відповідачем зазначено, що відповідно до ухвали суду позивачка з 18.10.2016 року була допущена до робочого місця, продовжувала працювати та у подальшому була звільнена на підставі поданої заяви про звільнення за угодою сторін. До дня звільнення позивачка отримувала зарплату і розрахунок з нею був проведений у повному обсязі під час звільнення.

Для підтвердження вказаних в апеляційній скарзі доводів відповідачем було надано відповідні докази.

Подаючи відзив на апеляційну скаргу позивачка будь-яких спростувань доводів апелянта не надала, в т.ч. і не спростувала чи підвердила факт звільнення її з роботи за угодою сторін та отримання заробітної плати.

Відповідно до розпорядження №200 від 17 жовтня 2016 року на виконання ухвали Ірпінського міського суду Київської області у справі №367/7879/16-а від 07.10.2016 року ОСОБА_1 . допущено до робочого місця «спеціаліста І категорії з питань благоустрою відділу правового забезпечення, містобудування, архітектури та земельних ресурсів виконавчого комітету Коцюбинської селищної ради» з 18 жовтня 2016 року (а.с.144).

Відповідний запис про допуск було внесено до трудової книжки позивачки.

02 березня 2017 року позивачка ОСОБА_1 подала на ім`я голови Коцюбинської селищної ради Матюшиної О.В. заяву про звільнення із займаної посади за згодою сторін відповідно до п.1 ст. 36 КЗпП 02 березня 2017 року.

Розпорядженням №31 від 03 березня 2017 року Коцюбинської селищної ради ОСОБА_1 було звільнено з роботи із займаної посади за уголою сторін з 03 березня 2017 року на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України, виплачено компенсацію за щорічну основну відпустку за 11 календарний днів, за додаткову оплачувану відпустку 10 календарних днів.

Із зазначеним розпорядження ОСОБА_3 була ознайомлена, про що свідчить її особистий підпис на розпорядженні (а.с.145).

Таким чином, фактично на день ухвалення судом оскаржуваного рішення позивачка була звільнена з роботи за уголою сторін на підставі поданої нею 02.03.2017 року заяви, а тому відсутні підстави для прийняття рішення про поновлення її на роботі на посаді спеціаліста І категорії з питань благоустрою відділу правового забезпечення, містобудування, архітектури та земельних ресурсів виконавчого комітету Коцюбинської селищної ради.

Та обставина, що у трудовій книжці має місце запис про звільнення її з роботи відповідно до ч.3 ст. 40 КЗпП України, колегія суддів вважає не є підставою для поновлення на роботі, оскільки відповідно до рішення Ірпінського міськорго суду від 20 лютого 2019 року зазначене розпорядження визнано протиправним та скасовано, а тому відповідач повинен виконати рішення суду в цій частині та внести до трудової книжки відповідні записи щодо даного запису.

Також колегія суддів зазначає, що фактично з 18 жовтня 2016 року позивачка була допущена до роботи на посаді, яку вона займала перед звільненням, продовжувала працювати, отримувала заробітну плату.

Відповідно до довідок про зарплату №4 та №5 від 18.06.2019 року, виданих на вимогу суду Коцюбинською селищною радою, ОСОБА_1 у вересні 2016 року отримала зарплату у розмірі 1880,68 грн, у жовтні 2016 року - 1496,237 грн; у листопаді 2016 року - 850,49 грн; у грудні 2016 року - 2611,59 грн, у січні 2017 року - 1675,20 грн, у лютому 2017 року - 724,64 грн, у березні 2017 року - 4 475,93 грн.

Звільнена з роботи позивачка була 12 вересня 2016 року.

Отже, починаючи з вересня 2016 року по день звільнення з роботи 03.03.2017 року за угодою сторін позивачка працювала, так як була допущена до роботи за рішенням суду, отримувала заробітну плату, а тому відсутні підстави для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки як такий вимушений прогул не мав місця.

Всі вищезазначені обставини суд першої інстанції під час розгляду справи не встановив, не надав їм належної оцінки, а тому прийняв помилкове рішення про поновлення позивачки на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про обгрунтованість доводів апеляційної скарги, а тому рішення Ірпінського міського суду Київської області від 20 лютого 2019 року підлягає скасуванню в частині задоволених вимог про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та прийняття постанови про відмову в цій частині у задоволенні позову.

В решті рішення суду слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення.

У відповідності до пункту першого частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки Ірпінським міським судом Київської області прийнято рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права, зазначене рішення підлягає скасуванню в частині задоволених позовних вимог про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з ухваленням постанови про відмову в цій частині у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 229, 241, 242, 243, 308, 310, 313, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Коцюбинської селищної ради Київської області задовольнити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 20 лютого 2019 року в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасувати та ухвалити в цій частині нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог про поновлення ОСОБА_1 на роботі за посадою спеціаліста I категорії з питань благоустрою відділу правового забезпечення, містобудування, архітектури та земельних ресурсів виконкому Коцюбинської селищної ради та стягнення з Коцюбинської селищної ради Київської області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

В іншій частині рішення Ірпінського міського суду Київської області від 20 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Пилипенко О.Є.

Повний текст виготовлено: 25 червня 2019 року.