Справа № 1340/5601/18
Суддя: Макарик Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2019-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/5093/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Макарика В.Я.

суддів Большакової О.О., Коваль Р.Й.

за участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗІККУРАТ» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року (головуючий суддя в суді першої інстанції Гавдик З.В., м. Львів) у справі № 1340/5601/18 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗІККУРАТ» до Головного управління Держпраці у Львівській області про визнання протиправними та скасування постанов,-

В С Т А Н О В И В:

20 листопада 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗІККУРАТ» звернулося з адміністративним позовом до Головного управління Держпраці у Львівській області в якому просило визнати протиправним та скасувати Постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ЛВ 2045/461/АВ/ФС від 24.10.2018 року, відповідно до якої до ТОВ Зіккурат згідно з п. 2 ч. 2. ст. 265 Кодексу законів про працю застосовано штраф у розмірі 1675350,00 грн. Визнати протиправним та скасувати Постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ЛВ 2045/461/АВ/ФС від 24.10.2018 року, відповідно до якої до ТОВ Зіккурат згідно з п. 4 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю застосовано штраф у розмірі 335 070, 00 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю Зіккурат (79016, м. Львів, вул. Шептицьких, 26) до Головного управління Держпраці у Львівській області (79005, м. Львів, пл. Міцкевича, буд. 8) про визнання протиправними та скасування постанов - відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗІККУРАТ» подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції та скасувати, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, суд неправильно застосував норми матеріального права, рішення прийняте з порушенням норм процесуального права, без врахування принципу верховенства права з підстав викладених в апеляційній скарзі.

Апелянт свої вимоги мотивує тим, що Головне управління Держпраці у Львівській області не має повноважень визнавати цивільно-правовий договір трудовим договором. Посадові особи (в т.ч. інспектори) Держпраці не наділені повноваженнями щодо визнання правочинів недійсними, у тому числі удаваними. Це може зробити виключно суд. Апелянт звертає увагу на те, що на підставі укладених між позивачем та фізичними особами цивільно-правовими договорами сплачувалися всі обов`язкові збори та платежі: податок на доходи фізичних осіб, військовий збір та єдиний внесок на загальнообов`язкове соціальне страхування, тоді як допуск працівника без оформлення трудових угод означає нелегальне працевлаштування фізичних осіб з метою уникнення сплати податків.

Щодо невиплаченої індексації заробітної плати директору ОСОБА_1 , комерційному директору ОСОБА_2 , інженеру-кошториснику Агафоновій Г.В., менеджеру з постачання Вакшинському М. керівнику відділу постачання Кміть О.П., виконавцям робіт Климкович І.Й., ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 апелянт зазначає, що бухгалтером допущено помилку, тому у грудні 2017 року не було нараховано та не виплачено індексацію за фактично відпрацьований час відповідним працівникам.

Учасники справи в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи у їх відсутності за наявними в справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави в межах апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 259 КЗпП України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 1 Положення про Державну службу України з питань праці затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року № 96, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, який, зокрема, реалізує державну політику у сфері охорони праці, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю. Відповідно до п. 7 цього ж Положення Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю визначається Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим постановою КМУ від 26.04.2017 року № 295.

Згідно з абз. 1 п. 2 цього ж Порядку, державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Судом апеляційної інстанції з матеріалів справи встановлено, що на підставі наказу відповідача від 01.10.2018 року за №2295, в період з 04.10.2018 року по 05.10.2018 року, інспекторами відповідача Щербою Н.Р ОСОБА_6 та ОСОБА_7 І ОСОБА_6 , проведено інспекційне відвідування позивача.

За результатами інспекційного відвідування складено акт №ЛВ2045/461/АВ від 05.10.2018 року та припис №ЛВ2045/461/АВ 05.10.2018 року.

На підставі складеного акта №ЛВ2045/461/АВ від 05.10.2018 року та припис №ЛВ2045/461/АВ 05.10.2018 року, відповідачем винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ЛВ 2045/461/АВ/ФС, відповідно до якої до ТОВ Зіккурат згідно з п. 2 ч. 2. ст. 265 Кодексу законів про працю застосовано штраф у розмірі 1675350,00 грн. (один мільйон шістсот сімдесяти п`ять тисяч триста п`ятдесяти гривень 00 копійок) та постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ЛВ 2045/461/АВ/ФС, відповідно до якої до ТОВ Зіккурат згідно з п. 4 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю застосовано штраф у розмірі 335070,00 грн. (триста тридцять п`ять тисяч сімдесяти гривень 00 копійок).

До інспекційного відвідування позивачем надано копії діючих станом на 05.10.2018 року цивільно-правових договорів, укладених між позивачем та громадянами, які виконували наступні роботи:

- оздоблювальні роботи Кравець В.С., Вдович Л.С., Вдович А ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ;

- оздоблювальні та покрівельні роботи Сидір В ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .Я ОСОБА_6 , ОСОБА_14 В.В ОСОБА_6 ;

- штукатурні та покрівельні роботи Павлінович О.Р., Ступка Р ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 .В;

- штукатурні та оздоблювальні роботи Гулик І.В., Федевич Р.В.

Факт виконання робіт за вказаними договорами позивач підтвердив актами приймання-передачі виконаних робіт за цивільно - правовою угодою.

Відповідно до долучених позивачем актів приймання-передачі виконаних робіт, вищевказаним особам, за укладеними договорами систематично, щомісяця виплачувалася винагорода в однаковому розмірі, в незалежності від результатів виконаної роботи.

Згідно наданих до перевірки цивільно-правових договорів та актів до них, вбачаються випадки допуску працівників до роботи в інтересах позивача, яка не входить до предмету згаданих договорів, а саме:

- відповідно до договору №06/01-18 від 02.01.2018 року із гр. ОСОБА_18 , такий бере на себе зобов`язання з 03.01.2018 по 31.12.2018 року виконувати такі роботи: оздоблювальні роботи на об`єкті вул. Озерна, 1 у м. Дроговиж, оздоблювальні роботи на об`єктах Замарстинівська 233, Козельницька, 1А. Проте, згідно акту приймання-передачі виконаних робіт від 27.06.2018 року, ОСОБА_18 здійснював не передбачені договором роботи, а саме влаштування покрівлі на об`єкті по вул. Залізнична, 7 у м. Львові, за що отримав грошові кошти в розмірі 4000,00 грн. Згідно акту від 31.01.2018 року, останній проводив внутрішній ремонт на об`єкті за адресою вул. Озерна с. Дроговиж Львівської області, за що отримав винагороду в такому ж розмірі - 4 000 грн.;

- відповідно до договору із гр. ОСОБА_19 №05/01-18 від 02.01.2018 р., такий бере на себе зобов`язання з 03.01.2018 року по 31.12.2018 року виконувати оздоблювальні роботи на об`єкті вул. Озерна, 1 у м. Дроговиж та по вул. Козельницька, 1-А, покрівельні роботи на об`єктах вул. Залізнична, 7 та вул. Козельницька, 1-А. Згідно актів від 31.05.2018 року та 31.01.2018 року, такий виконував роботи із влаштування гідроізоляції на об`єкті по вул. Залізнична, 7 у м. Львові, а також здійснював внутрішній ремонт на об`єкті у с. Дроговиж, за що отримав грошові кошти в розмірі по 4000,00 грн. згідно кожного акту;

- відповідно до договору №03/01-18 від 02.01.2018 року із гр. ОСОБА_20 , останній бере на себе зобов`язання з 03.01.2018 року по 31.12.2018 року виконувати такі роботи: оздоблювальні роботи на об`єкті вул. Озерна, 1 у м. Дроговиж, покрівельні роботи на об`єктах Козельницька, 1А та Залізнична, 7. Згідно актів від 31.05.2018 року та 31.01.2018 року, такий виконував роботи із влаштування гідроізоляції на об`єкті по вул. Залізнична, 7 у м. Львові, а також здійснював внутрішній ремонт на об`єкті у с. Дроговиж, за що отримав грошові кошти в розмірі по 4000,00 грн. згідно кожного акту;

- відповідно до договору №04/01-18 від 02.01.2018 року із гр. ОСОБА_12 , передбачено, що останній бере на себе зобов`язання з 03.01.2018 року по 31.12.2018 року виконувати такі роботи: оздоблювальні роботи на об`єкті вул. Озерна, 1 у м. Дроговиж, покрівельні роботи на об`єктах Козельницька, 1А та Залізнична, 7. Згідно актів від 31.05.2018 року та 31.01.2018 року, такий аналогічно виконував роботи із влаштування гідроізоляції на об`єкті по вул. Залізнична, 7 у м. Львові, а також здійснював внутрішній ремонт на об`єкті у с. Дроговиж, за що отримав грошові кошти в розмірі по 4000,00 грн. згідно кожного акту;

- відповідно до договору із гр. ОСОБА_21 №14/01-18 від 02.01.2018 року, такий бере на себе зобов`язання з 03.01.2018 року по 31.12.2018 року виконувати покрівельні роботи оздоблювальні роботи на об`єкті вул. Залізнична, 7; оздоблення сходових кліток на об`єкті по вул. Замарстинівській, 233. Із змісту актів від 31.08.2018 року та 31.07.2018 року, вбачається, що останній виконував оздоблювальні роботи на об`єкті по вул. Козельницькій, 1-А у м. Львові та покрівельні роботи на об`єкті за тією ж адресою. За вказані роботи гр. ОСОБА_21 отримав по 4000,00 грн.;

- відповідно до договору №13/01-18 від 02.01.2018 року із гр. ОСОБА_22 , останній бере на себе зобов`язання з 03.01.2018 року по 31.12.2018 року виконувати штукатурні роботи на об`єкті вул. Замарстинівська, 233, покрівельні роботи Залізнична, 7, фасадні роботи - Козельницька, 1А. Згідно з акту від 31.05.2018 року, гр. ОСОБА_22 виконував роботи із влаштування перемички на об`єкті по вул. Наукова, 96 Б у м. Львові, за що отримав 4000,00 грн.;

- відповідно до договору №12/01-18 від 02.01.2018 року із гр. ОСОБА_23 , останній бере на себе зобов`язання з 03.01.2018 року по 31.12.2018 року виконувати штукатурні роботи на об`єкті вул. Замарстинівська, 233, покрівельні роботи Залізнична, 7, фасадні роботи - Козельницька, 1А. Згідно з акту 31.05.2018 року, гр. ОСОБА_23 виконував роботи із влаштування перемички на об`єкті по вул. Наукова, 96 Б у м. Львові, за що отримав 4000,00 грн.;

- відповідно до договору №11/01-18 від 02.01.2018 року із гр. ОСОБА_16 , останній бере на себе зобов`язання з 03.01.2018 року по 31.12.2018 року виконувати штукатурні роботи та огородження сходових маршів на об`єкті вул. Замарстинівська, 233, покрівельні роботи - Козельницька, 1А. Згідно з акту від 31.08.2018 року, вбачається, що останній виконував оздоблювальні роботи на об`єкті по вул. Козельницькій, 1-А у м. Львові, що не передбачено предметом договору, та отримав за це 4000,00 грн.;

- відповідно до договору №09/01-18 від 02.01.2018 року із гр. ОСОБА_24 , останній бере на себе зобов`язання з 03.01.2018 року по 31.12.2018 року виконувати штукатурні та оздоблювальні - вул. Замарстинівська, 233, покрівельні роботи - Козельницька, 1А. Згідно з акту від 31.05.2018 року останній виконував роботи з огородження сходових маршів на об`єкті по вул. Замарстинівська, 233 та отримав за це 4000,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно з ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно з ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Основною ознакою, що відрізняє цивільно-правові відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату (договір підряду) або споживання певної послуги замовником (договір про надання послуг).

Трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

Вказана правова позиція щодо розмежування сфери трудових та цивільно-правових відносин зазначена у постановах Верховного Суду від 04.07.2018 року №820/1432/17 та від 26.09.2018 року № 822/723/17).

Згідно зі змістом згаданих договорів виконавці самостійно організовували процес виконання роботи та не підпадали під дію правил внутрішнього трудового розпорядку, не є доказом того, що між сторонами мали місце лише відносини цивільно-правового характеру, оскільки ці ж договори не містять обсягу робіт, строку та порядку їх виконання, графіку їх виконання, в таких передбачено обов`язок позивача забезпечити громадян усім необхідним для виконання роботи передбаченої такими договорами, що також вказує на наявність саме трудових відносин.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що надання позивачем згаданим вище фактично трудовим правовідносинам лише форми договору цивільно-правового характеру не створює юридичних наслідків.

Вказані договори, мали ознаки трудового характеру та підпадали під дію законодавства про працю в повному обсязі, в т.ч. і в частині їхнього укладення.

Згідно з ч. 3 ст. 24 КЗпП України, працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Щодо протиправності спірної постанови за порушення вимог ч. 6 ст. 95 КЗпП України, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно з абз. 2 п. 1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення №1078, індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка.

Відповідно до абз. 3 п. 1-1, цього ж Порядку індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України Про внесення змін до Закону України Про індексацію грошових доходів населення.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Відповідно до пунктом 1 додатку 1 Порядку індекс споживчих цін для визначення порогу індексації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування згадано вище Закону.

Згідно з пунктом 29 Порядку проведення індексації грошових доходів населення № 295, заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Згідно з ч. 4 ст. 265 КЗпП України, штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України визначається Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим постановою КМУ від 17.07.2013 року № 509.

Згідно з абзацу першого п. 2 цього ж Порядку, штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи). Згідно з абзацом другим цього ж пункту підставою для накладення штрафу є, зокрема, акт про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади.

Згідно з п. 3 цього ж Порядку, уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу (далі - справа).

Згідно з п. 4 цього ж Порядку, справа розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня прийняття рішення про її розгляд.

Згідно з п. 5 цього ж Порядку, у разі надходження від суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого порушено справу, обґрунтованого клопотання про відкладення її розгляду, строк розгляду справи може бути продовжений уповноваженою посадовою особою, але не більше ніж на 10 днів.

Згідно з п. 6 цього ж Порядку, про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

12.10.2018 року начальником Управління прийнято рішення № ЛВ2045/461/АВ/ТН/МГ про призначення до розгляду справи про накладення штрафу на позивача на 24.10.2018 року, про що повідомлено. 17.10.2018 року листом № 527/1/11-39 від 16.10.2018 року позивачу було скеровано виклик на розгляд справи на 24.10.2018 року о 12:00 год. Відповідачем дотримано встановлену чинним законодавством процедуру проведення контрольного заходу та процедуру притягнення суб`єкта господарювання до фінансової відповідальності.

Взявши до уваги викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанцій є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, висновки суду є правильними, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 229 ч. 4, 243, ст. 308, ст. 310, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗІККУРАТ» залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року у справі № 1340/5601/18 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. Я. Макарик
судді О. О. Большакова
Р. Й. Коваль