Справа № 607/10301/16а
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/Н-4/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Шевчук С.М.,

суддів Носа С.П., Сеника Р.П.,

за участі секретаря судового засідання Ігнатищ Л.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2017 року у справі за апеляційною скаргою Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 лютого 2017 року в адміністративній справі №607/10301/16-а за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, суд-

В С Т А Н О В И В :

15 вересня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України, в якому просив:

визнати дії відповідача протиправними щодо відмови йому у перерахунку пенсії за вислугою років згідно статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05 листопада 1991 року на підставі довідки прокуратури Тернопільської області №117 від 21 червня 2016 року;

зобов`язати відповідача з 01 січня 2016 року провести перерахунок і виплату раніше призначеної пенсії за вислугу років з місячного (чинного) заробітку, зазначеного в розмірі 60 % від суми заробітної плати відповідно статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ без обмеження граничного розміру пенсії та допустити постанову до негайного виконання.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 лютого 2017 року позов задоволено, визнано дії Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області щодо відмови у здійсненні перерахунку розміру пенсії за вислугу років, на підставі довідки прокуратури Тернопільської області № 117 від 21 червня 2016 року протиправними. Зобов`язано Тернопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області здійснити з 16 березня 2016 року перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії за вислугу років з місячного (чинного) заробітку, зазначеного в розмірі 60 % від суми заробітної плати відповідно статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ без обмеження граничного розміру пенсії. Допущено негайне виконання постанови суду в межах суми платежу за один місяць.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2017 року апеляційну скаргу Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області - задоволено, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 лютого 2017 року по справі № 607/10301/16а скасовано. Прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, апеляційний суд, виходив з того, що на час підвищення посадових окладів працівникам прокуратури постановою КМУ № 1013 (набрала чинності з 01 грудня 2015 року) та на час звернення позивача до пенсійного органу за перерахунком пенсії на підставі частини сімнадцятої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, зазначена норма втратила чинність. А відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII (далі за текстом - Закон № 1697- VII), умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. На час розгляду справи такого порядку не визначено.

27.05.2019 року Восьмим апеляційним адміністративним судом зареєстрована заява ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2017 року у справі №607/10301/16-а.

Заява обґрунтована тим, що 24 квітня 2019 року у справі №826/8546/18 Верховним Судом було прийнято постанову, у п. 41 та п. 44 якої вказано, що повноваження на встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури після 15 липня 2015 року законодавець делегував Кабінету Міністрів України. Урядом відповідний нормативно-правовий акт у строк до 25 січня 2015 року, не прийнято і умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури не визначено. Пунктом 54 вказаної постанови суду передбачено, що Кабінет Міністрів України протягом тривалого часу ухиляється від прийняття рішення про встановлення порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури, необхідність прийняття яких Законом № 1697-VІІ покладено саме на відповідача, що у свою чергу, призвело до неможливості пенсійними органами провести перерахунок пенсій працівникам прокуратури та численних звернень пенсіонерів до суду щодо оскарження таких дій територіальних управлінь Пенсійного фонду України.

Заявник вказує, що Верховний Суд 24 квітня 2019 року визнав бездіяльність КМУ щодо неприйняття постанови, що регулює умови та порядок перерахунку пенсії пенсіонерам органів прокуратури протиправною, що є істотною нововиявленою обставиною у даній адміністративній справі. Просить переглянути постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2017 року у справі №607/10301/16-а, за наслідком чого її за нововиявленими обставинами скасувати, а рішення Тернопільського міськрайонного суду від 01 лютого 2017 року залишити без змін.

Відповідач був повідомлений про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги у відповідності до вимог ст.124 КАС України, шляхом надіслання повідомлень засобами поштового зв`язку, що підтверджується зворотними рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення та на електронну пошту, зазначену даним учасником справи, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази. В судове засідання не прибув, про причини неприбуття не повідомив. Клопотань про відкладення слухання справи не направляв.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 361 КАС України передбачено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (п.1 ч. 2 ст. 361 КАС України).

Таким чином під нововиявленою обставиною мається на увазі фактична обставина, яка має істотне значення і яка об`єктивно існувала на час розгляду справи, але не була і не могла бути відома усім особам, які брали участь у справі, та суду.

Нововиявлена обставина - це юридичний факт, який передбачений нормами права і тягне виникнення, зміну або припинення правовідносин; юридичний факт, що має істотне значення для вирішення конкретної справи; юридичний акт, який існував на момент звернення заявника до суду з позовом і під час розгляду справи судом; юридичний факт, який не міг бути відомий ані особі, яка заявила про це в подальшому, ані суду, що розглядав справу, оскільки, якби нововиявлена обставина була відома суду під час постановлення судового рішення, вона б обов`язково вплинула на остаточні висновки суду.

Згідно з ч.4 ст.361 КАС України, не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що нововиявленими слід вважати обставини (як фактичного, так і правового характеру), які:

-об`єктивно існували на момент вирішення адміністративної справи;

-не були відомі і не могли бути відомі на той час суду та хоча б одній особі, яка брала участь у справі.

Наявність обох цих умов для визнання обставини нововиявленою є обов`язковою.

Згідно Пленуму Вищого адміністративного суду від 22.05.2015 року №7 «Про узагальнення судової практики розгляду адміністративними судами заяв про перегляд судових рішень у зв`язку з ново виявленими обставинами» «нововиявлені обставини - це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення. Ці обставини повинні бути належним чином підтверджені письмовими доказами, показаннями свідків, нотаріальною формою певних документів тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі №826/8546/18, якою визнано протиправною бездіяльність КМУ щодо неприйняття постанови, що регулює умови та порядок перерахунку пенсії пенсіонерам органів прокуратури, на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції (29 травня 2017 року) не існувало і про такий висновок суду не могло бути відомо сторонам по справі станом на час прийняття оскаржуваної постанови суду.

Таким чином, враховуючи викладене, обставини, що виникли чи змінилися після прийняття судом рішення, зокрема обставини, на які посилається заявник в своїх поясненнях, не можуть визнаватися нововиявленими.

Водночас, колегією суддів встановлено, що у п.54 вказаної постанови від 24.04.2019 року Верховний Суд звертає увагу, що Кабінет Міністрів України протягом тривалого часу ухиляється від прийняття рішення про встановлення порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури, необхідність прийняття яких Законом № 1697-VІІ покладено саме на КМ України, що у свою чергу, призвело до неможливості пенсійними органами провести перерахунок пенсій працівникам прокуратури та численних звернень пенсіонерів до суду щодо оскарження таких дій територіальних управлінь Пенсійного фонду України.

При цьому суд, приймаючи рішення у даній справі, виходив з того, що на час звернення позивача за перерахунком пенсії Кабінетом Міністрів України нормативно-правовий акт, яким визначено умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, прийнято не було. Тривале невиконання Кабінетом Міністрів України вимог п. 13 Розділу ХІІІ Прикінцевих положень Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII призвело до правової невизначеності у спірних правовідносинах та ситуації, за якої пенсіонери з числа прокурорів не мають можливості реалізувати своє право на перерахунок пенсії, передбачене ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII.

Поряд з цим, Пенсійний фонд України, як орган державної влади, в силу вимог ч. 2 ст.19 Конституції України зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відтак, відсутність визначених Кабінетом Міністрів України умов та порядку перерахунку призначених працівникам прокуратури пенсій, призвела до того, що Пенсійний фонд України не має правових підстав та законного способу дій для реалізації своїх повноважень, що виключає можливість перерахунку зазначених пенсій.

Бездіяльність Кабінету Міністрів України, який протягом тривалого часу не визначає умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, як це передбачено у ч. 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII, не може вважатися доказом протиправності дій Пенсійного фонду України і покладати на нього обов`язки, не передбачені законодавством. При цьому, причини бездіяльності Кабінету Міністрів України та їх оцінка не є предметом спору у даній справі.

Таким чином, обставина, на яку посилається заявник, як на нововиявлену, а саме бездіяльність Кабінету Міністрів України в частині неприйняття порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури відповідно до ч. 20 ст. 86 Закону України Про прокуратуру, існувала на момент винесення судового рішення у даній справі та була врахована судом при винесенні такого рішення.

При цьому, ані на час винесення судом постанови у даній справі, ані на час розгляду заяви про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення, позивачем не надано доказів встановлення Кабінетом Міністрів України порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури, на підставі якого у відповідача виник би обов`язок щодо проведення відповідного перерахунку пенсії позивачу.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вказані заявником обставини, не змінюють правового регулювання спірних правовідносин, не доводять факту допущення судом помилки при розгляді спору та не спростовують висновків суду зазначених у постанові Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2017 року у справі і №607/10301/16-а.

Відповідно до ч. 4 ст. 368 КАС України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може:

1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі;

2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення;

3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 369 КАС України передбачено, що у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу. Судове рішення за наслідками провадження за нововиявленими або виключними обставинами може бути оскаржено в порядку, встановленому цим Кодексом для оскарження судових рішень суду відповідної інстанції.

З огляду на викладене, заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є необґрунтованою, наведені в ній обставини не є нововиявленими в розумінні положень ст. 361 КАС України, а тому, підстави для скасування постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2017 року у справі №607/10301/16-а відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 325, 329, 361, 368, 369 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2017 року у справі за апеляційною скаргою Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 лютого 2017 року в адміністративній справі №607/10301/16-а за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2017 року у справі №607/10301/16-а залишити в силі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення. У випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді С. П. Нос
Р. П. Сеник

Повний текст ухвали суду складено 27 червня 2019 року.