Справа № 520/1262/19
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2019-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Заічко О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2019 р. Справа № 520/1262/19

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Катунова В.В.,

Суддів: Бершова Г.Є. , Ральченка І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.04.2019, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 23.04.19 по справі № 520/1262/19

за позовом Головного управління ДФС у Харківській області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Новоолександрівське"

про накладення арешту на кошти,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДФС у Харківській області (далі по тексту - позивач) звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Новоолександрівське" (далі - ТОВ "Новоолександрівське", позивач), в якому просило:

- накласти арешт на кошти, які перебувають на рахунках ТОВ "Новоолександрівське", відкритих в банківських установах, а саме в: ПАТ "МЕГАБАНК", м. Харків, МФО 351629, номер рахунку НОМЕР_1 ; ПАТ "МЕГАБАНК", м. Харків, МФО 351629, номер рахунку НОМЕР_2 ; ПАТ "МЕГАБАНК", м. Харків, МФО 351629, номер рахунку НОМЕР_3 , АТ "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ", у м. Києві, МФО 380805, номер рахунку НОМЕР_4 .

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.04.2019 у задоволенні адміністративного позову Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Новоолександрівське" (вул. Центральна, буд. 32,с. Новоолександрівка, Вовчанський район, Харківська область,62545, ) про накладення арешту на кошти - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач надав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на правильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, апеляційну скаргу позивача без задоволення.

На підставі положень п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 04.10.2018 року контролюючим органом видано наказ №7380 «Про внесення змін до наказу ГУ ДФС у Харківській області від 06.11.2017 року №6396 «Про проведення документальної планової перевірки ТОВ «Новоолександрівське» (податковий номер 34072937)» згідно якого внесені зміни до п.2 наказу ГУ ДФС у Харківській області від 06.11.2017 року №6396 з метою контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування, утримання сплати податку на доходи фізичних осіб, утримання та сплати до бюджету військового збору, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску та інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, в частині дати початку проведення документальної планової виїзної перевірки, а саме: п.2 наказу викладено у новій редакції: «2. Документальну планову перевірку ТОВ «Новоолександрівське» (код за ) за адресою (вул. Центральна, буд.32, с-ще Новоолександрівка, Вовочанський район) провести з 23 жовтня 2018 року тривалістю 10 робочих днів» (а.с. 22-23).

23.10.2018 року здійснено виїзд за податковою адресою ТОВ "Новоолександрівське": Харківська область, Вовчанський район, с. Новоолександрівка, вул. Центральна, буд. 32, з метою проведення документальної планової перевірки та складено акт від 23.10.2018 №8467/20-40-13-07-/34072937 щодо відсутності посадових осіб ТОВ "Новоолександрівське", неможливості ознайомлення з направленнями на перевірку та неможливості розпочати перевірку (а.с. 15-16).

Директор ТОВ "Новоолександрівське" Лещенко Г.А. в присутності Данченко А.С. (особи, що представляє інтереси за довіреністю) відмовився розписатись у направленні та допустити посадову особу контролюючого органу до перевірки.

У зв`язку із не допуском до перевірки посадових осіб ГУ ДФС у Харківській області складено акт «Про відмову в допуску до проведення документальної планової перевірки» від 25.10.2018 №8573/20-40-13-07-07/34072937 (а.с. 13-14).

31.10.2018 року начальником ГУ ДФС у Харківській області на підставі п.п. 94.2.3 п.94.2 ст.94 ПК України прийнято рішення від 31.10.2018 року №45344/10/20-40-13-07-12 про застосування умовного адміністративного арешту майна відповідача у зв`язку з відмовою у допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про накладення арешту на кошти, які перебувають на рахунках ТОВ "Новоолександрівське" (податковий номер 34072937), відкритих в банківських установах, суд першої інстанції дійшов висновку, що підстави для проведення документальної планової перевірки, до якої посадових осіб ГУ ДФС у Харківській області не було допущено відповідачем, скасовані судом як протиправні і на даний час відсутні, у зв`язку з чим у позивача немає законних підстав для накладення арешту на кошти ТОВ "Новоолександрівське".

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

При цьому, підпунктом 75.1.2 цієї статті визначено, що документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок. Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Статтею 77 Податкового кодексу України (далі - ПК України) визначено порядок проведення документальних планових перевірок, відповідно п.1 якої документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.

Пунктом 77.2 вказаної статті встановлено, що до плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.

Відповідно до п. 81.2 ст. 81 ПК України, у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків. Посадова (службова) особа платника податків (його представник або особа, яка фактично проводить розрахункові операції) має право надати свої письмові пояснення до складеного контролюючим органом акта.

Загальна процедура і підстави застосування адміністративного арешту контролюючими органами визначені статтею 94 Податкового кодексу України.

Визначення адміністративного арешту, як виняткового способу забезпечення виконання обов`язків платника податків, наведене в пункті 94.1 статті 94 Податкового кодексу України за своїм змістом однаково охоплює як арешт коштів, так і арешт іншого майна.

Згідно з пунктом 94.4 статті 94 Податкового кодексу України арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Арешт коштів на рахунку платника податків відповідно до абзацу другого підпункту 94.6.2 пункту 94.6 статті 94 Податкового кодексу України здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Підстави для застосування як адміністративного арешту майна, так і арешту коштів на рахунках платника податків, є універсальними та визначені пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України. Обидва види арешту, за загальним правилом, застосовуються з однакових підстав і розрізняються лише процедурою застосування - або за рішенням керівника податкового органу (щодо майна, відмінного від коштів), або за рішенням суду (арешт коштів).

Положення статті 94 Податкового кодексу України не визначає послідовності процедур застосування адміністративного арешту майна та адміністративного арешту коштів.

Натомість, приписи статті 94 Податкового кодексу України викладаються в єдиному контексті та відповідні правові норми регулюють як правовідносини, що виникають при накладенні адміністративного арешту майна, так і арешту коштів платника податків.

Виходячи з аналізу наведеного правового регулювання, судом першої інстанції вірно враховано, що арешт на кошти платника податків накладається за наявності підстав, визначених пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України, та не залежить від наявності рішення контролюючого органу про накладення арешту на майно платника податків.

Відповідно до підпункту 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Як свідчать матеріали адміністративної справи, позивачем як підставу для винесення рішення про застосування адміністративного арешту майна зазначено про відмову платника податків від допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення документальної планової перевірки.

Під час розгляду справи встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду у справі № 520/8977/18 від 26.11.2018 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 25.03.2019 року, визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області №7380 від 04.10.2018 року "Про внесення змін до наказу ГУ ДФС у Харківській області від 06.11.2017 року №6396 "Про проведення документальної планової перевірки ТОВ "Новоолександрівське".

Таким чином, станом на момент розгляду справи наказ ГУ ДФС у Харківській області №7380 від 04.10.2018 року "Про внесення змін до наказу ГУ ДФС у Харківській області від 06.11.2017 року №6396 "Про проведення документальної планової перевірки ТОВ "Новоолександрівське" та рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про застосування адміністративного арешту майна платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю "Новоолександрівське" №45344/10/20-40-13-07-12 від 31.10.2018, визнані протиправними та скасовані рішенням Харківського окружного адміністративного суду у справі №520/8977/18 від 26.11.2018 року, яке набрало законної сили.

В силу ч.4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки підстави для проведення документальної планової перевірки, до якої посадових осіб ГУ ДФС у Харківській області не було допущено відповідачем, скасовані судом як протиправні і на даний час відсутні, у позивача немає законних підстав для накладення арешту на кошти ТОВ "Новоолександрівське".

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Зі змісту ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції повно та всебічно з`ясовано обставини в адміністративній справі, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального при дотриманні норм процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.04.2019 по справі № 520/1262/19 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач В.В. Катунов
Судді Г.Є. Бершов І.М. Ральченко