Справа № 0940/2360/18
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2019-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2019 рокуЛьвів№ 857/4970/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Довгополова О.М., Макарика В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Цар М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 березня 2019 року (суддя першої інстанції Біньковська Н.В., м. Івано-Франківськ, повний текст складено 25.03.2019),

В С Т А Н О В И В :

Головне управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області звернулося в суд з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу на суму 246932,04 грн.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 березня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Із таким судовим рішенням не погодився позивач та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про задоволення позову. Апелянт зазначив, що у відповідача наявна заборгованість по сплаті податку на доходи фізичних осіб та військовому збору в загальній сумі 246932,04 грн, яка виникла внаслідок несплати узгоджених сум податкових зобов`язань та за штрафними (фінансовими) санкціями згідно податкових повідомлень-рішень № від 14.02.2018 в сумі 228231,31 грн, в тому числі 182585,05 грн за основним зобов`язанням та 45646,26 грн за штрафними (фінансовими) санкціями; № від 14.02.2018 в сумі 19019,27 грн, в тому числі 15215,42 грн за основним зобов`язанням та 3803,85 грн за штрафними (фінансовими) санкціями; № від 14.02.2018 в сумі 170 грн штрафних (фінансових) санкцій. Відповідачу надсилалася вимога про сплату податкового боргу, яка була отримана нею. Однак самостійно заборгованість погашено не було. Апелянт вважає, що висновки суду про неузгодження податкових зобов`язань не відповідають фактичним обставинам справи та нормам матеріального права, так як податкові повідомлення рішення № від 14.02.2018, № від 14.02.2018, № від 14.02.2018 було фізичній особі за адресою, зазначеною у базі даних щодо платника податку. Отже, вважається, що такі рішення були вручені відповідачу, а тому зобов`язання є узгодженими. Враховуючи викладене, підстав для відмови в позові немає.

У судовому засіданні представник апелянта підтримала апеляційну скаргу з підстав, що в ній викладені.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, хоча судом було вжито заходів для її належного повідомлення про час та місце судового розгляду.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується учасниками справи, у період з 20.12.2017 по 26.12.2017 Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з отриманих доходів за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 ОСОБА_1 .

За результатами документальної позапланової перевірки встановлено порушення відповідачем п.п. 164.2.17 «д» п.164.2 ст. 164, п. 167.1 ст. 167 ПК України (до загального місячного (річного) доходу оподаткованого доходу включається, зокрема, дохід, отриманий як додаткове благо основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 25% однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік) і встановленої на 1 січня звітного податкового року); п.п. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49 ПК України, п. 179.1 ст. 179 ПК України (неподання річної декларації про майновий стан та доходи за 2016); п. 1.2 п. 16 прим. 1 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України, за яким донараховано 15215,42 грн військового збору, про що складено акт перевірки за №1435/19-19-13-06/266471/989 від 28.12.2017 (а.с. 17-21).

За наслідками перевірки позивачем було винесено податкові повідомлення-рішення: № від 14.02.2018, яким ОСОБА_1 донараховано зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 228231,31 грн, з яких 182585,05 грн - за основним зобов`язанням та 45646,26 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями; № від 14.02.2018, яким ОСОБА_1 визначено суму грошового зобов`язання з військового збору в сумі 19019,27 грн, з яких 15215,42 грн - за основним зобов`язанням та 3803,85 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями; № від 14.02.2018, яким до відповідача застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 170 грн за платежем податку на доходи фізичних осіб.

26 квітня 2018 року Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області було сформовано податкову вимогу про сплату ОСОБА_1 заборгованості №4452-51.

Однак, зазначені податкові зобов`язання відповідач не сплатила.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Згідно частини 1 статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до пункту 6.1 статті 6 Податкового кодексу України податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу. В Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори (пункт 8.1).

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з статтею 36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Виконання податкового обов`язку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Згідно з пунктом 162.1 статті 162 Податкового кодексу України платниками податку на доходи фізичних осіб є: фізична особа резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Відповідно до статті 163 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України. Об`єктом оподаткування нерезидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід з джерела його походження в Україні; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Згідно пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Згідно з пунктом 179.1 статті 179 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Згідно з пунктом 179.7 статті 179 Податкового кодексу України фізична особа зобов`язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену в поданій нею податковій декларації.

Згідно пункту 58.1 статті 58 Податкового кодексу України у разі коли сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Пунктом 58.3 статті 58 Податкового кодексу України встановлено, що податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

У разі якщо вручити податкове повідомлення-рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення-рішення вважається таким, що не вручено платнику податків.

За приписами п. 3.8 Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.11.2012 № 1236, податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження з повідомленням про вручення.

Пунктом 3.11 вказаного Порядку встановлено, що у разі якщо вручити податкове повідомлення-рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом при його направленні, податкове повідомлення-рішення вважається таким, що не вручено платнику податків. У разі встановлення такої помилки працівник структурного підрозділу, до функцій якого входить реєстрація вхідної та вихідної кореспонденції, або відповідальна особа, визначена керівником органу державної податкової служби для виконання таких функцій, забезпечує виправлення допущених при направленні податкового повідомлення-рішення помилок та направляє його повторно протягом наступного робочого дня від дня отримання відповідного повідомлення поштової служби.

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження (п. 87.11 ст. 87 ПК України).

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 як фізична особа-підприємець перебувала на обліку у податковому органі як платник податку.

19.07.2014 відбулась державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 за її рішенням.

Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місце проживання відповідача значиться АДРЕСА_1 Польова АДРЕСА_2 .

У електронній базі даних фіскальної служби щодо платника податку ОСОБА_1 вказано адреси: АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_2 с. Дем`янів, вулиця Польова, буд АДРЕСА_3 , корп. 0 (а.с. 90).

15.02.2018 Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області за адресою: вулиця Польова 24, с. Дем`янів Галицький район Івано-Франківська область направлено податкові повідомлення-рішення від 14.02.2018 за №, №, № та розрахунок розміру штрафних (фінансових) санкцій. Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення повернулось на адресу податкового органу без вручення із перекресленням адреси на конверті (а.с. 27-28, 98).

02.05.2018 ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_4 район Івано-Франківська область, відповідачем направлено податкову вимогу форми «Ф» №4452-51 від 26.04.2018 із зазначенням загальної суми податкового боргу 247160,77 грн Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення повернулось на адресу податкового органу із зазначенням причини його невручення «за зазначеною адресою не проживає» (а.с. 12, 99).

Отже, оскільки позивач направив відповідачу податкові повідомлення-рішення за неправильною адресою (із помилкою при зазначенні номеру будинку), такі вважаються неврученими.

31.05.2018 Управлінням державної міграційної служби України в Івано-Франківській області (Галицький районний сектор) на запит податкового органу, повідомлено, що згідно адресно-довідкової картотеки станом на 04.04.2016 громадянка ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 33).

10.08.2018 Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області відповідачу направлено копію податкової вимоги №4452-51 від 26.04.2018 та повідомлено про застосування заходів стягнення податкового боргу за адресою: АДРЕСА_5 . Дем`янів, вулиця Польова 15 Галицького району Івано-Франківської області. Згідно інформації центру поштового зв`язку №2 Івано-Франківської дирекції ПАТ «Укрпошта», поштове відправлення вручено (а.с. 34, 70).

Разом з тим, згідно довідки управління ДМС в Івано-Франківській області від 19.12.2018 ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 53).

Відповідно до довідок Дем`янівської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області від 27.02.2019 та 14.03.2019 ОСОБА_1 до 22.02.2019 також була зареєстрована за вищевказаною адресою (а.с. 82, 106).

Однак податкові повідомлення-рішення відповідачу за цією адресою не надсилалися.

Таким чином, враховуючи, що відповідач проживала за адресою: АДРЕСА_2 , яка і була зазначена у Реєстрі, при цьому ця ж адреса містилася в електронній базі даних контролюючого органу щодо ОСОБА_1 , а податкові повідомлення-рішення були надіслані поштовим зв`язком за іншою адресою, внаслідок чого не були отримані відповідачем, грошові зобов`язання відповідно не набули статусу узгоджених.

Посилання апелянта на те, що вищевказані податкові повідомлення-рішення були надіслані фіскальним органом на адресу, яка також була вказана в електронній базі як адреса проживання, апеляційний суд відхиляє, так як податкові зобов`язаня були донараховані відповідачу як фізичній особі і податкові повідомлення-рішення повинні були бути надіслані за місцем реєстрації (с. Дем`янів, АДРЕСА_6 ).

При цьому позивач не довів правильність зазначення в електронній базі, витяг з якої було приєднано до матеріалів справи, крім правильної адреси реєстрації відповідача й адреси проживання АДРЕСА_5 . Дем`янів, АДРЕСА_4 .

Суд першої інстанції правильно врахував, що надіслана фіскальним органом кореспонденція в с. Дем`янів, вул. Польова, 24 була повернута із відміткою про неправильність зазначення адреси.

Разом з тим, позивач не вжив заходів для надіслання податкових повідомлень-рішень від 14.02.2018 №, № та № за адресою, яка вказана у Реєстрі та за якою відповідач була офіційно зареєстрована.

Отже, оскільки зазначені зобов`язання не були узгоджені і не набули статусу податкового боргу, підстав для їх стягнення немає.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та «Вуліч проти Швеції», Суд звертав увагу на необхідність покладення обов`язку доказування на податковий орган, що цілком відповідає положенням статті 77 КАС України.

Апелянтом не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти, наведені судом першої інстанції.

Враховуючи викладене, рішення суду є законним і підстав для його скасування немає.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст.ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 березня 2019 року у справі № 0940/2360/18 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та підлягає оскарженню протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя О. О. Большакова
судді О. М. Довгополов
В. Я. Макарик
Повний текст постанови складено 26 червня 2019 року.