Справа № 440/1649/19
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2019-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: О.О. Кукоба
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2019 р. Справа № 440/1649/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Катунова В.В.,

Суддів: Ральченка І.М. , Бершова Г.Є. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 08.05.2019, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039 по справі № 440/1649/19

за позовом ОСОБА_1

до Виконавчого комітету Полтавської міської ради третя особа - Департамент соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до виконавчого комітету Полтавської міської ради, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Департамент соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації, у якому просив:

-визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невжиття належних заходів реагування на лист Департаменту соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації від 8.04.19 за вих. №01.2-13/2756;

-визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не вирішення питання надання ОСОБА_1 грошової компенсації у розмірі 893760,00 грн на отримання однокімнатної квартири;

-визнати протиправними дії відповідача щодо перенаправлення звернення ОСОБА_1 від 15.10.18 для розгляду до Київської районної у м. Полтаві ради;

-визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання роз`яснення порядку оскарження прийнятого рішення у відповіді від 22.04.19 за вих. №Ф 04.1-11/3016 згідно вимог статті 15 Закону України "Про звернення громадян";

-зобов`язати відповідача повторно розглянути лист Департаменту соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації від 8.04.19 за вих. №01.2-13/2756 та вжити заходів реагування з урахуванням обставин, встановлених судом;

-зобов`язати виконавчий комітет Полтавської міської ради надати ОСОБА_1 грошову компенсацію у розмірі 893760,00 грн на отримання однокімнатної квартири.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 07.05.19 позовні вимоги ОСОБА_1 роз`єднані шляхом виділення у самостійне провадження вимог про визнання протиправною бездіяльності виконавчого комітету Полтавської міської ради щодо не вирішення питання надання позивачу грошової компенсації у розмірі 893760,00 грн на отримання однокімнатної квартири та зобов`язання відповідача надати грошову компенсацію у розмірі 893760,00 грн на отримання однокімнатної квартири.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 08.05.2019 відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі на підставі п.1 ч.1 ст. 170 КАС України, оскільки позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства України. Роз`яснено позивачу право звернутись з даним позовом до місцевого загального суду у порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

У судове засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Департамент соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації надав заяву про розгляд справи без участі його представника.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, відповідно до ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У відповідності до ст. 311 КАС України апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спірних правовідносин в межах справи 440/1649/19 є визнання протиправною бездіяльності виконавчого комітету Полтавської міської ради щодо не вирішення питання надання позивачу грошової компенсації у розмірі 893760,00 грн на отримання однокімнатної квартири та зобов`язання відповідача надати грошову компенсацію у розмірі 893760,00 грн на отримання однокімнатної квартири.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За змістом статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи; суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового розгляду.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, позовні вимоги ОСОБА_1 у межах даного судового провадження направлені на поновлення порушеного права на отримання грошової компенсації для придбання житла.

Так, позивач у позовній заяві зазначив, що рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради від 5.05.16 №78 взятий на квартирний облік складом сім`ї одна особа та перебуває у загальній черзі з 10.03.2010. Крім того, позивач включений до списків учасників бойових дій, учасників війни та поліцейських, де значиться за №№ 126 та 135 відповідно. Окрім того, позивач 3.11.16 включений у список осіб з інвалідністю внаслідок війни, де значиться під №69.

Упродовж 2018-2019 років позивач неодноразово звертався через Урядову гарячу лінію щодо надання одноразової грошової компенсації на придбання однокімнатної квартири як особі з інвалідністю внаслідок війни 2 групи.

Листом управління соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради від 22.04.19 вих. №05-34/3376 ОСОБА_1 повідомлено про відсутність підстав для виплати йому грошової компенсації за належні до отримання жилі приміщення у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 19.10.16 №719.

Статтею 481 Житлового кодексу Української РСР передбачено, що порядок та розмір надання громадянам грошової компенсації за належні їм для отримання жилі приміщення визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19.10.16 №719 "Питання забезпечення житлом деяких категорій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей" затверджено Порядок виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей, відповідно до пункту 3 якого право на отримання грошової компенсації відповідно до цього Порядку мають особи з інвалідністю I - II груп, інвалідність яких настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, визначених пунктами 11 - 14 частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", які перебувають на квартирному обліку (далі - особи з інвалідністю).

Отже, повідомлені ОСОБА_1 обставини та надані на їх підтвердження письмові докази свідчать про те, що позивач звернувся до суду з цим позовом на захист порушеного (на його думку) житлового права на одержання грошової компенсації для придбання житла, тобто, даний спір виник із майнових відносин приватноправового характеру, а його існування не залежить від здійснення відповідачем публічно-владних управлінських функцій.

Згідно з частиною першою статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що у даному випадку, існує спір про право, що виключає можливість розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства. Такий спір суди мають вирішувати за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

При цьому суд враховував висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 18.04.18 у справі №806/104/16, від 29.08.18 у справі №488/1176/14-а, від 20.09.18 у справі №815/2551/15, від 7.11.18 у справі №358/460/16-ц, від 12.12.18 у справі №685/1346/15-а, від 23.01.19 у справі №806/5217/15.

Згідно до пункту 1 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції правомірно відмовлено у відкритті провадження у справі.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Доводи апеляційної скарги колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вони повністю ідентичні доводам позовної заяви, яким судом першої інстанції, з урахуванням матеріалів та обставин справи, було надано належну правову оцінку.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

Згідно ч. 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 08.05.2019 по справі № 440/1649/19 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач В.В. Катунов
Судді І.М. Ральченко Г.Є. Бершов