Справа № 1.380.2019.001409
Суддя: Ланкевич Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2019-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.001409
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд,

у складі:

головуючого-судді Ланкевича А.З.,

секретар судового засідання Тур Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з позовною заявою, в якій з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача:

- №1325233/2 від 27.03.2018 року про визначення суми податкового зобов`язання за платежем «транспортний податок з фізичних осіб» за 2016 рік в сумі 25000,00 грн;

- №1325233/1 від 27.03.2018 року про визначення суми податкового зобов`язання за платежем «транспортний податок з фізичних осіб» за 2017 рік в сумі 25000,00 грн;

- №1325233 від 27.03.2018 року про визначення суми податкового зобов`язання за платежем «транспортний податок з фізичних осіб» за 2018 рік в сумі 25000,00 грн;

- № від 12.02.2019 року про зобов`язання сплатити штраф у розмірі 20% за затримку на 188188128 календарних днів сплати у сумі 15000,00 грн.

Посилається на те, що належний йому на праві власності автомобіль марки LAND ROVER моделі RANGE ROVER VOQUE (державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2993 см.куб., 2015 року випуску, 26.11.2015 року державної реєстрації) не підпадає під визначення об`єкта оподаткування транспортним податком у 2016-2018 роках згідно підп.267.2.1 п.267.2 ст.267 Податкового кодексу України, оскільки дослідження Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України №66 від 18.02.2016 року, а також розміщених на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі переліків легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких відповідає актуальному розміру для віднесення до об`єктів оподаткування транспортним податком за 2016-2018 роки (http://www.me.gov.ua/Vehicles/CalculatePrice?lang=uk-UA), вказує на те, що автомобіль відповідної марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального, що перебуває у власності позивача, там відсутній. Такий лише включений до Переліку легкових автомобілів, що підлягають оподаткуванню транспортним податком у 2019 році. У зв`язку із цим, вважає, що жодних правових підстав для визначення йому податкових зобов`язань за платежем «транспортний податок з фізичних осіб» у відповідача не було, відтак податкові повідомлення-рішення від 27.03.2018 року №1325233/2, №1325233/1, №1325233 є протиправними та такими, що підлягають скасуванню. Як наслідок, безпідставним є нарахування штрафних санкцій за затримку сплати вищевказаних рішень згідно податкового повідомлення-рішення від 12.02.2019 року №. Просить позов задовольнити в повному обсязі.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в яких посилається на те, що у власності позивача перебуває автомобіль LAND ROVER RANGE ROVER VOQUE (державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2993 см.куб., 2015 року випуску, 26.11.2015 року державної реєстрації), який у відповідності до підп.267.2.1 п.267.2 ст.267 Податкового кодексу України є об`єктом оподаткування. На обґрунтування цього вказав, що згідно розрахунку середньоринкової вартості легкових автомобілів для цілей оподаткування транспортним податком, що міститься на офіційному веб-сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, вартість автомобіля позивача у 2016 році становила більше, ніж 1033500,00 грн (750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року). У зв`язку із цим, відповідачем сформовано оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 27.03.2018 року №1325233/2, №1325233/1, №1325233. Між тим, додав, що позивачем до позовної заяви додано банківську квитанцію №104 від 24.01.2019 року про сплату транспортного податку за 2016-2018 роки у розмірі 75000,00 грн, що, на думку відповідача, свідчить про визнання позивачем податкового обов`язку зі сплати транспортного податку. Разом з тим, вказав, що так як сплата відбулася лише 24.01.2019 року, тому відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 12.02.2019 року, згідно якого до позивача застосовано штрафну санкцію за затримку сплати грошового зобов`язання по транспортному податку з фізичних осіб за 2016-2018 роки у розмірі 20% у сумі 15000,00 грн. Покликаючись на правомірність спірних рішень та наявність підстав для їх прийняття, вважає, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними.

Ухвалою судді від 01.04.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою судді від 13.06.2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Позивач є власником транспортного засобу марки LAND ROVER моделі RANGE ROVER VOQUE, загальний легковий універсал-В, номер шасі - НОМЕР_2 , чорного кольору, з об`ємом двигуна 2993 см.куб., тип пального - дизель, державний номерний знак НОМЕР_1 , рік випуску - 2015, про що 26.11.2015 року Центром 4647 видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

27.03.2018 року Головним управлінням ДФС у Львівській області, згідно з підп.54.3.3 п.54.3 ст.54 та відповідно до п.267.6 ст.276 Податкового кодексу України, винесено податкові повідомлення-рішення:

- №1325233/2 від 27.03.2018 року про визначення суми податкового зобов`язання за платежем «транспортний податок з фізичних осіб» за 2016 рік в сумі 25000,00 грн;

- №1325233/1 від 27.03.2018 року про визначення суми податкового зобов`язання за платежем «транспортний податок з фізичних осіб» за 2017 рік в сумі 25000,00 грн;

- №1325233 від 27.03.2018 року про визначення суми податкового зобов`язання за платежем «транспортний податок з фізичних осіб» за 2018 рік в сумі 25000,00 грн;

Об`єктом оподаткування за вказаними податковими повідомленнями-рішеннями є автомобіль LAND ROVER моделі RANGE ROVER VOQUE (державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2993 см.куб., 2015 року випуску, 26.11.2015 року державної реєстрації) з визначенням періоду оподаткування - 2016-2018 роки.

24.01.2019 року позивач сплатив вищевказані суми транспортного податку з фізичних осіб за 2016-2018 року.

У зв`язку із затримкою сплати грошових зобов`язань, відповідач виніс податкове повідомлення-рішення № від 12.02.2019 року, згідно якого позивача зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20% за затримку на 188188128 календарних днів сплати у сумі 15000,00 грн.

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що у відповідача, як стверджує позивач, були відсутні правові підстави для винесення спірних рішень. Вважаючи у зв`язку із цим свої права, інтереси та обов`язки порушеними та такими, що потребують захисту, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вказані обставини та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.

Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.

Питання щодо оподаткування транспортним податком врегульовано ст.267 Податкового кодексу України (далі - ПК України; в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно п.п.267.1-267.5 ст.267 ПК України, платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підп.267.2.1 п.267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування.

Об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об`єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Аналогічні правила щодо оподаткування на території м.Львова були встановлені Положенням про транспортний податок, затвердженим ухвалою Львівської міської ради від 19.01.2015 року №4263.

Законом України від 24.12.2015 року №909-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» підп.267.2.1 п.267.2 ст.267 ПК України був викладений у новій редакції, за якою об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Аналогічні правила щодо оподаткування на території м.Львова були встановлені новою редакцією Положення про транспортний податок, затвердженою ухвалою Львівської міської ради від 14.01.2016 року №121.

Законом України від 20.12.2016 року №1791-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році» до підп.267.2.1 п.267.2 ст.267 ПК України було внесено зміни, за якими об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального. Щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального.

Аналогічні правила щодо оподаткування на території м.Львова були встановлені шляхом внесення змін до Положення про транспортний податок, затверджений ухвалою Львівської міської ради від 09.02.2017 року №1471.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», мінімальна заробітна плата з 01.01.2016 року становила 1378,00 грн; ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21.12.2016 року №1801-VIII - мінімальна заробітна плата з 01.01.2017 року становила 3200,00 грн; ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 року №2246-VIII - мінімальна заробітна плата з 01.01.2018 року становила 3723,00 грн.

Таким чином, об`єктом оподаткування транспортним податком є:

- у 2016 році - легкові автомобілі не пізніше 2011 року випуску, середньоринкова вартість яких станом на 01.01.2016 року становить не менш 1033500,00 грн (1378,00 х 750);

- у 2017 році - легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких станом на 01.01.2017 року становить понад 1200000,00 грн (3200,00 х 375);

- у 2018 році - легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких станом на 01.01.2017 року становить понад 1396125,00 грн (3723,00 х 375).

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 року №66 затверджено Методику визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (далі - Методика), яка встановлює механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів для цілей віднесення таких автомобілів до об`єктів оподаткування транспортним податком.

Згідно п.2 цієї Методики (тут і далі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за формулою, визначеною у пункті 3 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.04.2013 №403 (Офіційний вісник України, 2013 року, №44, ст.1576), де за ціну нового транспортного засобу (Цн) береться ціна нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.06.2017 року №428 внесено зміни у наведений пункт та викладено його в наступній редакції: середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за такою формулою: Сср = Цн х (Г / 100), де Цн - ціна нового транспортного засобу в Україні з урахуванням марки, моделі, об`єму циліндрів двигуна, типу пального; Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів з урахуванням строку експлуатації транспортних засобів у роках згідно з додатком 1 до Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 р. №403.

Джерелом інформації про ціни нових транспортних засобів в Україні є офіційні прайс-листи виробників (дилерів) або довідкові дані про ціни щодо ідентичних або аналогічних нових транспортних засобів в Україні чи країнах-виробниках (експортерах) з урахуванням податків та зборів, що визначаються відповідно до законодавства (п.4 Порядку №403).

Згідно п.5 Методики, ідентичними є автомобілі, в яких збігаються такі ознаки і параметри: марка; країна-виробник; тип кузова (седан, універсал тощо); модель; конструкція привода тягових коліс; тип та робочий об`єм двигуна; потужність двигуна; тип коробки переключення передач та інших складників силової передачі; габаритні розміри; рік випуску; комплектація. Розбіжності можуть стосуватися комплектації, пробігу та технічного стану.

Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (п.13 Методики в редакції, чинній на час спірних правовідносин).

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.06.2017 року №428 внесено зміни у наведений пункт та викладено його в наступній редакції: Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого податкового (звітного) року розміщує на своєму офіційному веб-сайті перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо зазначених автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального.

Суд встановив, що на виконання п.13 Методики Міністерство економічного розвитку і торгівлі надало до Державної фіскальної служби України інформацію щодо автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» станом на 01.01.2016 року.

Втім, як підтверджено матеріалами справи, зокрема, згідно даних, які містяться в наданій Мінекономрозвитку інформації щодо автомобілів, середньоринкова вартість яких розрахована на основі даних ДП «Держзовнішінформ», а також інформації щодо автомобілів, середньоринкова вартість яких розрахована на основі інформації, отриманої з інших джерел, належний позивачу на праві власності автомобіль марки LAND ROVER, модель - RANGE ROVER VOGUE, 2015року випуску, не значиться.

Пунктом 14 Методики встановлено, що Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об`єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробіг (у 2017-2018 роках - шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна та тип пального).

Таким чином, для визначення об`єкта оподаткування транспортним податком в розпорядженні органу Державної фіскальної служби має бути інформація про середньоринкову вартість певного автомобіля із врахуванням його марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач та пробігу тощо.

Водночас суд звертає увагу, що відповідачем не з`ясовано такий критерій визначення середньоринкової вартості автомобіля як пробіг. В матеріалах справи така інформація також відсутня.

Таким чином, суд вважає, що в цілому у відповідача на час винесення оскаржених податкових повідомлень-рішень була відсутня належна інформація щодо об`єкта оподаткування, а саме автомобіля LAND ROVER модель - RANGE ROVER VOGUE, 2015 року випуску.

Суд не враховує роздруківки з сайту Мінекономрозвитку України, надані Головним управління ДФС у Львівській області на підтвердження доказу розрахунку середньоринкової вартості транспортного засобу, оскільки транспортний засіб RANGE ROVER VOGUE, 2015 року випуску, який був підставою для визначення позивачу податкових зобов`язань з транспортного податку, відсутній в зазначених розрахунках (станом на 2016-2018 роки). Натомість, у Переліку легкових автомобілів, з року випуску яким минуло не більше п`яти років та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01.01.2019 року, такий автомобіль включено та, відповідно, віднесено до об`єкта оподаткування транспортним податком у 2019 році (а.с.80-82).

Разом з тим, аналізуючи зміст п.п.5-8 Методики, слідує, що автомобілі марки LAND ROVER, модель - RANGE ROVER та модель - RANGE ROVER VOGUE не є ідентичними, оскільки не співпадають усіма параметрами, визначеними у п.5 Методики (в першу чергу, за моделлю).

При цьому, відповідно до п.8 Методики, використання даних щодо аналогічних автомобілів при оцінці допускається лише у разі, коли неможливо визначити ціну ідентичного нового автомобіля в Україні (немає необхідних довідкових даних).

Порівняння ж порядку ціноутворення на автомобіль, що перебуває у власності позивача, з прийнятим відповідачем за аналогічний для розрахунку, свідчить про суттєву відмінність у ціні у 2019 році, що не дозволяє розглядати їх як ідентичні чи аналогічні для цілей оподаткування.

Необґрунтованими з тих же підстав є посилання відповідача на лист Мінекономрозвитку України (вих.3252-08/4797-03 від 22.02.2016 року; а.с.34-36), оскільки згідно такого до об`єкта оподаткування наведено легковий автомобіль марки LAND ROVER моделі RANGE ROVER 2015 року з об`ємом двигуна 3.0, тип палива - дизель, тобто інший, ніж спірний у даній справі автомобіль.

Аналогічно у відповіді за №3805-05/17431-09 від 23.04.2019 року Мінекономрозвитку України, всупереч предмету запиту щодо середньоринкової вартості легкового автомобіля LAND ROVER модель - RANGE ROVER VOGUE з об`ємом циліндрів двинула 3.0 л, дизель 2015 року випуску, наводить інформацію про автомобіль LAND ROVER модель - RANGE ROVER (а.с.54).

Між тим, згідно п.5 Методики, у разі відсутності на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку інформації про марку, модель легкового автомобіля, що має ознаки об`єкта оподаткування транспортним податком, Мінекономрозвитку за зверненням ДФС та/або власника зазначеного легкового автомобіля визначає його середньоринкову вартість, доповнює перелік, зазначений в абзаці першому цього пункту, такою інформацією та розміщує її на своєму офіційному веб-сайті.

Втім, відповідач з таким зверненням не звертався.

Крім того, суд звертає увагу, що зі змісту підп.267.2.1 ч.267.2 ст.267 ПК України та Методики вбачається, що повноваження та обов`язок щодо визначення середньоринкової вартості транспортного засобу покладено виключно на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку.

Межі повноважень податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі отриманої від Мінекономрозвитку інформації.

Відтак, підставою для прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення є отримана від Мінекономрозвитку інформація. Однак така інформація в матеріалах справи відсутня.

За таких обставин, впевнитись у тому, що належний позивачу на праві приватної власності автомобіль є об`єктом оподаткування транспортним податком у 2016-2018 роках та у наявності підстав для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 27.03.2018 року №1325233/2, №1325233/1, №1325233 неможливо.

Вказані висновки суду узгоджуються з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 08.02.2019 року (справа №826/18039/16) та від 29.03.2019 року (справа №803/1331/16).

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини будь-яке втручання державного органу в мирне володіння майном повинно бути законним. Позбавлення власності можливе тільки «на умовах, передбачених законом» та держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення в дію «законів». При цьому, така концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи втручання мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого законодавства, вимагаючи, щоб воно було доступним для заінтересованих осіб, чітким і передбачуваним у застосуванні (рішення «Щокін проти України» п.п.50, 51; «Сєрков проти України» п.п.33, 34).

Тобто, Європейським судом з прав людини неодноразово наголошувалося у своїх рішеннях, що введене державою законодавство, на підставі якого відбувається втручання у мирне володіння майном, має бути чітким, зрозумілим та передбачуваним для громадян.

З огляду на вищевикладене, а також те, що належний позивачу на праві приватної власності автомобіль не є ідентичним автомобілю LAND ROVER RANGE ROVER, що був взятий за основу при здійснення розрахунку середньоринкової вартості транспортного засобу, суд приходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 27.03.2018 року №1325233/2, №1325233/1, №1325233.

Як наслідок, протиправним є і податкове повідомлення-рішення № від 12.02.2019 року про зобов`язання сплатити штраф у розмірі 20% за затримку на 188188128 календарних днів сплати у сумі 15000,00 грн, оскільки підставою для застосування штрафної (фінансової) санкції (штрафу) в силу вимог ст.126 ПК України є вчинення відповідного податкового правопорушення платником, що призводить до невиконання чи неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, зокрема несплата узгодженої суми грошового зобов`язання.

При цьому, суд не враховує твердження відповідача про неможливість оскарження позивачем спірних у даній справі податкових повідомлень-рішень з огляду на добровільну сплату визначених ними сум грошових зобов`язань, адже вказані обставини не можуть позбавляти права особи в порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України, звернутися до адміністративного суду, якщо остання вважає, що рішеннями суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду, наведеною у постанові від 24.10.2018 року (справа №818/1240/16).

Згідно ч.ч.1, 2, 5 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Проте, всупереч наведеним вимогам процесуального закону, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду жодних доказів та не довів наявність підстав для винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

На підставі досліджених доказів та встановлених на їх підставі обставин, що передували прийняттю спірних податкових повідомлень-рішень від 27.03.2018 року №1325233/2, №1325233/1, №1325233 та від 12.02.2019 року №, з урахуванням наявних у справі доказів, практики Європейського Суду з прав людини, яка сформувалась з питань імперативності правила про прийняття рішення на користь платників податків при існуванні неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов`язків такого платника, а також ролі рішень Європейського Суду з прав людини як джерела права в Україні, суд прийшов висновку про протиправність визначення позивачу податкових зобов`язань з транспортного податку у 2016-2018 роках. При цьому, позивач довів обґрунтованість позовних вимог належними, достатніми та допустимими доказами. Виходячи з положень п.2 ч.2 ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню повністю. А тому, спірні рішення слід скасувати як протиправні.

Поряд з цим, суд звертає увагу, що сплачена позивачем сума податкових зобов`язань, визначена неправомірними рішеннями податкового органу, є такою, що сплачена помилково та може бути повернута у встановлену податковим законодавством порядку (ст.43 ПК України).

Вказане відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 11.12.2018 року (справа №808/2765/16).

Щодо судових витрат, то відповідно до вимог ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України такі відшкодовуються позивачу в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-247, 250, 255, 293, 295, підп.15 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області №1325233/2 від 27.03.2018 року про визначення суми податкового зобов`язання за платежем «транспортний податок з фізичних осіб» за 2016 рік в сумі 25000 (двадцять п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області №1325233/1 від 27.03.2018 року про визначення суми податкового зобов`язання за платежем «транспортний податок з фізичних осіб» за 2017 рік в сумі 25000 (двадцять п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області №1325233 від 27.03.2018 року про визначення суми податкового зобов`язання за платежем «транспортний податок з фізичних осіб» за 2018 рік в сумі 25000 (двадцять п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області № від 12.02.2019 року про зобов`язання сплатити штраф у сумі 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Львівській області (місцезнаходження: вул.Стрийська, 35, м.Львів, 79026; ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_4 ) судовий збір, сплачений за подання цього позову, в сумі 3073 (три тисячі сімдесят три) гривні 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення суду буде складено до 01.07.2019 року.

Суддя Ланкевич А.З.

Оригінал повного тексту судового рішення складено в одному примірнику 26.06.2019 року.