Справа № 120/1145/19-а
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2019-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Вінниця

13 червня 2019 р. Справа № 120/1145/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Крапівницької Н.Л.,

секретаря судового засідання: Гродської В.О.,

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1 ,

відповідача: Чайки А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом:

ОСОБА_2

до Головного управління ДФС у Вінницькій області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_2 з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 20.02.2019 року за № про збільшення суми грошового зобов`язання по сплаті податку на доходи фізичних осіб на суму 73845,92 грн. зі штрафними санкціями на суму 18461,48 грн. та за № про збільшення суми грошового зобов`язання по сплаті військового збору на суму 6153,83 грн. штрафними санкціями 1538,46 грн., які були прийняті за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки з питання отримання додаткового блага, у вигляді анулювання кредитної заборгованості за період з 01.01.2017 р. по 31.12.2017 р.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю податкових повідомлень - рішень, оскільки при їх винесенні податковим органом не враховані положення пункту 8 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України ( далі - ПКУ ). Вважає, що курсова різниця, яка виникла внаслідок знецінення національної валюти, по відношенню до валюти прощеного боргу ( кредиту ), не відноситься до доходів платника податку та не підлягає оподаткуванню. Зазначає, що за укладеним додатковим договором №1 від 06.03.2017 р. сторонами домовлено, що за умовою погашення кредиту у розмірі 15000,00 ( п`ятнадцять тисяч ) доларів США, банк простить залишок кредиту. В цей же день, позивачем сплачено зазначену суму боргу. Позивач вказує на те, що не є додатковим благом прощення боргу по валютному кредиту, якщо його сума не перевищує курсову різницю. Таким чином, оскільки прощена сума кредитором є меншою ніж різниця між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом НБ України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом НБ України станом на 1 січня 2014 року, то в силу пункту 8 підрозділу 1 розділу ХХ ПК України не вважається додатками благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного ( річного ) оподатковуваного доходу.

Ухвалою суду від 05.04.2019 р. позовну заяву ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень залишено без руху.

Недоліки позовної заяви позивачем усунуто 25.04.19 р.

Ухвалою суду від 06.05.2019 р. відкрито провадження у даній справі та вирішено здійснювати її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження. Судовий розгляд призначено на 29 травня 2019 р.

Представник позивача, в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, посилаючись на доводи, що містяться у позовній заяві.

В судовому засіданні, представник відповідача проти задоволення адміністративного позову заперечував та просив суд відмовити в його задоволенні.

Скориставшись своїм правом представник відповідача, 03.06.19 р. подав до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що спірні податкові повідомлення - рішення є законними та прийнятими відповідно до діючого податкового законодавства України. АТ «ОТП Банк» підтвердило анулювання (прощення) заборгованості позивачки та надало докази повідомлення останньої, про обов`язок самостійно сплатити податок з доходів фізичних осіб із суми прощеної основної заборгованості за кредитом з відображенням такого доходу у річній податковій декларації.

Досліджуючи матеріали справи, судом встановлено наступне.

21.03.2008 р. між позивачем та ПАТ « ОТП Банк » укладено кредитний договір № ML - В02/030/2008 на суму 26978,47 доларів США.

06.03.2017 р. між ОСОБА_2 та ПАТ « ОТП Банк » було укладено договір про внесення змін та доповнень № 1 (про прощення боргу) до Кредитного договору ML - В02/030/2008 р. Відповідно до вказаного договору, за умови погашення ОСОБА_2 , в день укладання цієї угоди, заборгованості за кредитом у розмірі 15000,00 ( п`ятнадцять тисяч ) доларів США ( в еквіваленті по курсу НБУ на день укладення додаткового договору - 406788,74 грн.), банк у відповідності до ст. 605 ЦК України припиняє зобов`язання позичальника щодо погашення залишку кредиту, тобто здійснює анулювання (прощення) залишку заборгованості за кредитом, що становить 15127,82 доларів США ( в еквіваленті по курсу НБУ на день укладення додаткового договору - 410255,12 грн. ) після такого погашення.

Станом на 06.03.2017 р. заборгованість позивача за кредитним договором становила 30127,82 доларів США ( в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на дату укладення угоди 817043,86 грн. ). Також зазначено, що позивач є належним чином повідомлений про прощення йому зобов`язань по кредиту, при прощенні боргу у позичальника виникає оподатковуваний дохід та він зобов`язаний подати до податкового органу декларацію, сплатити податки та збори з такого доходу, включити суму отриманого доходу у вигляді прощеного боргу до розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку - фізичних осіб за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено.

В той же день, позивачем була здійснена сплата вищезазначеної заборгованості, що не заперечується сторонами.

Одночасно Банк направив до Головного управління ДФС у Вінницькій області податковий розрахунок сум доходу ( у вигляді додаткового блага ), нарахованого на користь платників податку і сум утриманого з них податку в період з 01.01.2017 по 31.12.2017 - форма 1ДФ із зазначенням розміру суми прощеної основної заборгованості ОСОБА_2 за кредитом, перерахованим у національну валюту України за курсом НБУ станом на 06.03.2017 р., що становило 410255,12 грн.

Тобто, банк зняв з себе обов`язки податкового агента в частині утримання та сплати податку з доходу в розмірі прощеної (анульованої) ним суми боргу.

Посадовими особами ГУ ДФС у Вінницькій області з 18.12.2018 року по 22.12.2018 року проведено документальну позапланову невиїзну перевірку платника податків ОСОБА_2 з питання отримання додаткового блага у вигляді анулювання кредитної заборгованості за період з 01.01.2017 по 31.12.2017, результати перевірки зафіксовані актом перевірки №6215/13/ від 26.12.2018 р., висновками якого, встановлено порушення позивачем пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VІ та пп. 1.2, 1.3 п. 16 - 1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755- VІ.

У результаті чого, 20.02.2019 р. Головним управління ДФС у Вінницькій області були прийняті податкові повідомлення - рішення:

- № , - в якому збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачені ними за результатами річного декларування, на суму 73845,92 грн., а також, застосовані штрафні санкції на суму 18461,48 грн.;

- №, - в якому збільшено суму грошового зобов`язання зі сплати військового збору на суму 6153,83 грн., а також, застосовані штрафні санкції на суму 1538,46 грн.

Позивач вважає податкові повідомлення - рішення неправомірними та такими, що підлягають скасуванню, тому звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд керується наступним.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В силу п.162.1 ст.162 ПКУ платниками податку з доходів фізичних осіб є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Відповідно до п.п.14.1.56 п.14.1 ст.14 ПКУ доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Відповідно до п.п.14.1.54 ПКУ доходом з джерелом його походження з України є будь-який дохід, отриманий резидентом або нерезидентом, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України, її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

Згідно з п.п.14.1.47 п.14.1. ст.14 ПКУ додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються ( надаються ) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами ( угодами ), укладеними з таким платником податку ( крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу ).

Відповідно до п.163.1 ст.163 ПКУ об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування ( виплати, надання ); іноземні доходи - доходи ( прибуток ), отримані з джерел за межами України.

Згідно з п.164.1 ст.164 ПКУ базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

З аналізу наведених положень ПКУ можна зробити висновок, що до доходів взагалі та додаткових благ, зокрема, відносяться матеріальні та нематеріальні цінності, кошти та інші активи, які безпосередньо отримані платником податку та які збільшують загальний майновий стан цього платника і забезпечують приріст його активів у тій чи іншій формі.

Види доходів, які включаються до загального місячного ( річного ) оподатковуваного доходу платника податку, визначені п.164.2 ст.164 ПКУ.

В силу абзацу "д" п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПКУ (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Згідно з пп. "б" п.176.2 ПКУ сума доходу платника податку - боржника у вигляді суми анульованого боргу відображається кредитором у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого ( сплаченого ) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за формою №1ДФ за підсумками звітного періоду, в якому такий борг було анульовано, за ознакою доходу "126".

Банк вчинив дії, які свідчать про визнання ним суми прощеного боргу доходом позичальника.

Згідно зі статтею 16 ПКУ платник податків зобов`язаний, у тому числі, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пп.49.18.4 ст. 49 ПКУ такий платник податку - боржник зобов`язаний до 1 травня року, що настає за звітним, подати річну податкову декларацію про майновий стан і доходи до органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку (за податковою адресою), відобразити в ній дохід та самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену в декларації ( п. 179.7 ст. 179 ПКУ ). Згідно з п. 49.1 ст. 49 ПКУ податкова декларація подається за звітний період у встановлені цим Кодексом строки до органу державної податкової служби, в якому платник податків перебуває на обліку (за податковою адресою).

Судом встановлено, що позивачем задекларовано, в декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік, отримання додаткового блага, у вигляді суми анульованого ( прощеного ) боргу у розмірі 410255,12 грн. та відображено її в розділі ІІІ « Доходи, які не включаються до загального річного оподатковуваного доходу ».

У зв`язку з політичною та фінансовою кризою, яка сталася у 2014 р. та спричинила девальвацію національної валюти в Україні, враховуючи скрутне становище, в якому опинилися позичальники - фізичні особи, які отримали споживчі кредити в іноземній валюті, було доповнено підрозділ 1 розділу XX, пунктом 8 згідно із Законом № 321-VIII від 9 квітня 2015 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань», яким, зокрема, встановлено, що Не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного ( річного ) оподатковуваного доходу сума, прощена ( анульована ) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 01.01.2014 р., а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених ( анульованих ) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.

Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 01.01.2014 р..»

Отже, з цієї норми слідує, що до розрахунку загального місячного (річного) оподаткованого доходу не повинна бути включена курсова різниця між сумою основного (прощеного) боргу в іноземній валюті за офіційним курсом НБУ на дату зміни валюти зобов`язання з іноземної валюти у гривню ( тобто, при визначенні розміру оподатковуваного доходу у національній валюті України в еквіваленті сумі прощеного боргу в іноземній валюті на дату такого прощення), та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом НБУ станом на 01.01.2014 р. Тобто, курсова різниця, що виникла внаслідок знецінення національної валюти по відношенню до валюти прощенного боргу (кредиту), не відноситься до доходів платника податку та не підлягає оподаткуванню.

Матеріали справи свідчать про наявність ОСОБА_2 боргу за кредитним договором станом на 06.03.2017 р. у розмірі 30127,82 доларів США. в еквіваленті за офіційним курсом НБУ на дату укладення угоди, склала 817043,86 грн. Згідно додаткового договору №1 Банк анулював заборгованість в розмірі 410255,12 грн. при умові сплати позивачем 406788,74 грн. кредиту.

Відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, Додатковий договір (часткове прощення боргу) від 06.03.2017 р. №1 до Кредитного договору та, відповідно, покладені ним зобов`язання підпадають під його дію та повністю звільнюють позивача від сплати податку з доходів фізичних осіб та військового збору з суми прощеного (анульованого) боргу за Кредитним договором від 21.03.2008р. №MLB02/030/2008 в розмірі 410255,12 грн., оскільки така сума, не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу. Виходячи з того, що за своїм правовим статусом Кредитний договір та Договір прощення боргу є фінансовим кредитом в іноземній валюті, який не був погашений до 1 січня 2014 р., операція з прощення (анулювання) кредиту - боргу ПАТ «ОТП Банк» на користь позичальника ОСОБА_2 була здійснена 06.03.2017р., тобто починаючи з 1 січня 2015 року. Відповідно до п. 1 Договору прощення боргу сторони зазначили розмір заборгованості 30127.84 доларів США, що по курсу НБ України станом на день укладення додаткового договору складає 817043,86 грн.

Отже, різниця між 817043,86 грн. та 240811,67 грн. складає 576232,19 грн. та є курсовою різницею та не вважається доходом в цілях оподаткування податком на доходи фізичних осіб.

Суд звертає увагу, що вказана сума є граничною та такою, яка може бути прощена (анульована) кредитором - ПАТ « ОТП Банк » на користь позичальника ОСОБА_2 , згідно з Договором прощення боргу та не буде вважається додатковим благом такого платника податку, також, не буде включатися до розрахунку його загального місячного (річного) оподатковуваного доходу згідно пункту 8 підрозділу 1 розділу XX « Перехідні положення » ПКУ.

Отже, враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що позивачем не було отримано оподатковуваного доходу в розумінні ст.14, п.164.1 ст.164, пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, 165 ПКУ.

Суд наголошує, що порушення вимог підпункту « д » пп. 164.2.17. п. 164.2. ст. 164 ПКУ мало б місце виключно у випадку перевищення суми прощеного (анульованого) кредитором боргу в сумі, більшій за вказану граничну суму в розмірі 576232,19 грн.

Підпунктом 1.7 пункту 16-1 Підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України передбачено, що звільняються від оподаткування військовим збором доходи, що згідно з розділом IV цього Кодексу не включаються до загального оподатковуваного доходу фізичних осіб (не підлягають оподаткуванню, оподатковуються за нульовою ставкою).

Суд вважає за необхідне звернути увагу, також на правову позицію ДФС України, яка висловлена в листі від 29.04.16 №4507/С/99-99-13-02-03-14, про те, що в цілях оподаткування слід розрізняти та розглядати окремо дохід у вигляді основної суми боргу (кредиту), прощеного (анульованого) кредитором, та дохід у вигляді суми, прощеної (анульованої) кредитором у розмірі різниці, розрахованої відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX Кодексу (норма про обчислення якої наведена вище).

Таким чином, після настільки глибокої девальвації, яка мала місце в Україні в 2014-2015 рр., зобов`язання валютних позичальників суттєво зросли, що робить цілком логічним й доречним рішення держави надати для них податкові преференції.

Той факт, що банком при надані податкового розрахунку до фіскальної служби, не були враховані положення пункту 8 підрозділу 1 Розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України, не впливає на податкові обов`язки позивача. До проведення перевірки позивачем надавались відповідні документи, з яких відповідач мав можливість встановити розмір доходу позивача та застосувати п. 8 підрозділу 1 розділу XX Перехідних положень ПКУ до правовідносин з банком з приводу прощення суми основного боргу за кредитним договором та сплати податків за її отримання.

Дана правова позиція узгоджується із позицією, викладеною у рішенні Верховного Суду від 15.05.2018 р. у справі №К/9901/39873/18 (№821/1594/17).

Згідно зі статтею статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проаналізувавши норми податкового законодавства, дослідивши зібрані докази, суд вважає, що відповідач не довів правомірність прийнятих податкових повідомлень - рішень.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов є обґрунтованим, а тому його слід задовольнити.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення від 20.02.2019 р. за № та № винесені Головним управлінням ДФС у Вінницькій області.

Стягнути на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 999,37 грн. ( дев`ятсот дев`яносто дев`ять гривень 37 коп. ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Вінницькій області ( вулиця Хмельницьке шосе, 7, місто Вінниця, 21100, код ЄДРПОУ - 39402165 ).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

позивач - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ),

відповідач - Головне управління ДФС у Вінницькій області ( вулиця Хмельницьке шосе, 7, місто Вінниця, 21100, код ЄДРПОУ - 39402165 ).

Суддя підпис Крапівницька Н. Л.

Згідно з оригіналом Суддя

Секретар