Справа № 1.380.2019.001114
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2019-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.001114
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2019 року м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючий суддя Коморний О.І.,

секретар - Бабич Ю.Б.

з участю:

представника позивача Штендер М.В.

представника відповідача Середяк Б.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрокультура Мостиська" про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного Управління ДФС у Львівській області.

Обставини справи.

Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю "Агрокультура Мостиська", звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовною заявою у якій містяться вимоги:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 26 лютого 2019 року № щодо зменшення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту, на суму 523 645,00 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 26 лютого 2019 року № щодо зменшення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту, на суму 1 294 770,00 грн. та нарахування штрафної санкції в сумі 323 692,50 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 26 лютого 2019 року № щодо застосування штрафної санкції в сумі 3627498,94 грн. за платежем акцизний податок на пальне.

Позовні вимоги обґрунтовано безпідставністю прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, оскільки у позивача є в наявності всі підтверджуючі документи пов`язані із здійсненням господарської діяльності, тому вимог чинного законодавства позивач не порушував. Позивач зазначає, що вимушено реалізував у 2016 році зерно ячменю нижче його собівартості. Вартість реалізації зерна ячменю становила 8548311,29 грн. без ПДВ. Собівартість цього зерна ячменю становила 9799869,23 грн. Вважає, що, неотримання підприємством доходу від окремої господарської операції жодним чином не свідчить про те, що така операція не пов`язана з господарською діяльністю підприємства, оскільки при здійсненні господарських операцій існує звичайний комерційний ризик не отримати дохід від конкретної операції. З приводу зменшення суми податкового кредиту на суму, яка була сплачена позивачем на рахунок ТОВ «Ерідан-Груп» позивач вказує, що згідно з приписами пп. 14.1.11 п. 14.1 ст.114 ПК України, перераховані позивачем Товариству з обмеженою відповідальністю «Ерідан-Груп» кошти є безнадійною заборгованістю, оскільки ТзОВ «Ерідан-Груп» ліквідоване. Позивач твердить, що у Податковому кодексі України відсутні положення, що встановлюють обов`язок та регулюють порядок коригування податкових зобов`язань з податку на додану вартість, у зв`язку із ліквідацією контрагента, якому сплачено авансовий платіж, а тому донарахування податковим органом грошових зобов`язань з цих підстав є неправомірним. Вважає безпідставним зменшення йому відповідачем суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту, на суму 1294770,00 грн. та у зв`язку з цим нараховану штрафну санкцію в сумі 323692,50 грн., оскільки має документальне підтвердження про сплату на користь компанії-нерезидента AGROKULTURA FARMING UK LIMITED за консультаційні послуги коштів в сумі 6473850,00 грн. ПДВ - 1294770,00 грн., отримання цих послуг та використання у господарській діяльності з отриманням позитивних економічних наслідків. Також позивач вважає безпідставним нарахування йому штрафної санкції в сумі 3627498,94 грн. за платежем акцизний податок на пальне та відповідно прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення від 26 лютого 2019 року № неправомірним, оскільки у позивача у 2016 році був відсутній законодавчо визначений обов`язок щодо реєстрації в ЄРАН акцизних накладних на обсяги пального, використаного для власного споживання, що виключає застосування санкцій, передбачених пунктом 120-2.2 статті 120-2 ПК України. Щодо застосування штрафної санкції за відсутність реєстрації акцизних накладних у 2017 році вказує, що відповідно до ст. 1202.2. ПК України штраф в розмірі 50 відсотків розраховується з суми акцизного податку, який позивач повинен був сплатити в державний бюджет. Однак, у позивача не виникало жодних зобов`язань по сплаті акцизного податку, оскільки він не здійснював реалізації пального. Таким чином штраф в розмірі 50 відсотків розраховується з суми акцизного податку, який становить 0,00 грн.

Ухвалою від 02.04.2019 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Відповідач 22.04.2019 року подав відзив на позовну заяву у якому проти позовних вимог заперечує повністю. Позиція відповідача полягає у правомірності прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, оскільки позивачем допущено порушення вимог податкового законодавства. Відповідач вказує, що позивачем при реалізації ячменю у 2016 р. занижено його собівартість на суму 1251557,93 грн., чим занижено суму податкового зобов`язання Декларації з податку на додану вартість «Загальна» за період грудень 2016 р. в розмірі 250312 грн. Зазначає, що позивачем на порушення п. 198.3 ст.198 ПКУ не відкоригована сума податкового кредиту по товарах, що не були отримані протягом терміну позовної давності та заборгованість по яких списана ТОВ «Агрокультура Мостиська» в лютому 2017 року по ТОВ «Ерідан-Груп» на суму 1640000 грн., внаслідок чого завищено суму податкового кредиту за період лютий 2017 р. в розмірі 273333 грн. Відповідач стверджує, що в порушення п.п 14.1.36 п. 14.1 ст. 14, п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198 ПКУ позивачем завищено податковий кредит по консультаційних послугах, отримання яких не підтверджено документально та не встановлено їх використання в господарській діяльності за вересень 2016 р на загальну суму 6498654,45 грн., в т.ч. ПДВ - 1294770 грн. Вказує, що відповідно до п. 231.1 ст. 231 ПКУ платник податку при реалізації пального зобов`язаний скласти в електронній формі акцизну накладну за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД реалізованого пального та зареєструвати в Єдиному реєстрі акцизних накладних з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи. Просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Ухвалою від 04.06.2019 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду у судовому засіданні.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з підстав викладених у позовній заяві, просить позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив повністю з підстав викладених у письмових запереченнях, просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Суд заслухав вступне слово представника позивача та відповідача, повно, всебічно і об`єктивно оцінив подані докази у їх сукупності, та

встановив:

Відповідачем, ГУ ДФС у Львівській області, у період з 05.12.2018 р. по 18.01.2019 р. проведена планова виїзна документальна перевірка ТОВ «Агрокультура Мостиська» з питань дотримання податкового законодавства за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2017 p., валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2017 p., єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2017 р., про що 25.01.2019 року складено акт № 108/14.14-21/36079170 (т.1 а.с.19-129).

За наслідками перевірки відповідачем на підставі вказаного акта перевірки 26.02.2019 року прийнято:

- податкове повідомлення-рішення № про зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість - 523645,00 грн. (а.с.14);

- податкове повідомлення-рішення № про збільшення грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість в сумі 1618462,50 грн. (1294770 грн. основний платіж, 323692,50 грн. штрафна (фінансова санкція) (т.1 а.с.131);

- податкове повідомлення-рішення № про застосування штрафної санкції в сумі 3627498,94 грн. за платежем акцизний податок на пальне (т.1 а.с.15).

Спірні податкові повідомлення-рішення відповідачем прийнято згідно з викладеними у акті перевірки висновками про порушення позивачем:

1). п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.198.1, п.198.2, п.198.3, ст.198 п.200.1 п.200.2 ст.200 Податкового кодексу України (далі - ПКУ) в результаті чого:

занижено суму податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету за період вересень 2016 р. в сумі 1 294 770 грн.

завищено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за період грудень 2017 р. в сумі 523 645 грн.

2) п.231.1 ст.231 ПКУ, в результаті чого встановлено факти не реєстрації акцизних накладних в Єдиному реєстрі акцизних накладних/розрахунку коригування протягом більш як 120 календарних днів після дати, на яку платник податку зобов`язаний скласти акцизну накладну/розрахунок коригування.

Таких висновків відповідач при перевірці позивача дійшов з огляду на встановлення при перевірці факту реалізації ячменю у 2016 р. за заниженою собівартістю на суму 1251557,93 грн., чим занижено суму податкового зобов`язання Декларації з податку на додану вартість «Загальна» за період грудень 2016 р. в розмірі 250 312 грн., не коригуванню суми податкового кредиту по товарах, що не були отримані протягом терміну позовної давності та заборгованість по яких списана ТОВ «Агрокультура Мостиська» в лютому 2017 року по ТОВ «Ерідан-Груп» на суму 1640000 грн., внаслідок чого завищено суму податкового кредиту за період лютий 2017 р. в розмірі 273333 грн. Відповідач стверджує, що в порушення п.п 14.1.36 п. 14.1 ст 14, п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198 ПКУ позивачем завищено податковий кредит по консультаційних послугах, отримання яких не підтверджено документально та не встановлено їх використання в господарській діяльності за вересень 2016 р на загальну суму 6498654,45 грн., в т.ч. ПДВ - 1 294 770 грн., не складанні в електронній формі акцизних накладних за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД реалізованого пального та їх не реєстрації в Єдиному реєстрі акцизних накладних.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Закріплений у ч. 1 ст.9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з п.1.1 ст.1 Податкового кодексу України (далі ПК України), відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Відповідно до ст. 20.1.1 ПК України відповідачу надано право запрошувати платників податків або їх представників для перевірки правильності нарахування та своєчасності сплати податків та зборів, дотримання вимог іншого законодавства, здійснення контролю за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. Письмові повідомлення про такі запрошення надсилаються в порядку, встановленому статтею 42 цього Кодексу, не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня запрошення рекомендованими листами, в яких зазначаються підстави запрошення, дата і час, на які запрошується платник податків (представник платника податків)

Згідно з п.75.1 ст.75 ПК України, органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби.

Документальною перевіркою згідно із п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Відповідно до положень Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого Наказом міністерства фінансів України № 727 від 20.08.2015р. (далі - Порядок 727), акт документальної перевірки - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки, відображає її результати і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

В акті документальної перевірки викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які стосуються фактів виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Факти виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Відповідно до підпункту 2 Пункт 4 розділу III Порядку 727 у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті документальної перевірки фактом порушення необхідно:

викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів (міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування), що порушені платником податків, зазначити період (календарний день, місяць, квартал, півріччя, три квартали, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, при здійсненні якої вчинено це порушення;

викласти зміст порушень (у разі їх встановлення), в тому числі щодо правильності та повноти визначення фінансового результату до оподаткування згідно з бухгалтерським обліком відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, виконання законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;

зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення;

у разі відсутності первинних документів, документів податкового або бухгалтерського обліку, інших документів, що підтверджують факт порушення, або у разі ненадання їх для перевірки - зазначити перелік цих документів.

Проведеною перевіркою встановлено, що відповідно до наданого позивачем розрахунку суми податку на додану вартість відображеній в уточнюючому розрахунку від 05.12.2018 р. № ТОВ «Агрокультура Мостиська» при реалізації ячменю у 2016 р. занижено його собівартість на суму 1251557,93 грн., зокрема: - реалізовано ячменю в 2016р. (без ПДВ)- 8548311,29 грн.; - собівартість реалізованого зерна - 9799869,23 грн.; - різниця між собівартістю реалізованого зерна та його продажною вартістю - 1251557,93 грн. (ПДВ - 250311,6 грн.) (т.1 а.с.23).

Судом встановлено укладення позивачем 29.07.2016 року з ТОВ «ТРЕЙД АГРО» договору поставки сільськогосподарської продукції №ТАс-000362 (т.1 а.с.194-195) відповідно до умов якого позивач поставив ТОВ «ТРЕЙД АГРО» зерно ячменю в кількості 3062,078 тон по ціні 3350,00 грн., в т. ч. ПДВ, за одну тонну зерна на складі Постачальника: ТОВ «Аграрна Перспектива» вул. Елеваторна 1 с. Волиця Мостиський р-н Львівська обл.. Факт поставки ячменю на ТОВ «ТРЕЙД АГРО» підтверджується видатковою накладною та трьохстороннім актом прийому-передачі сільськогосподарської продукції (т.1 а.с.196-197).

Відповідно до пункту 188.1 статті 188 Податкового кодексу України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань.

Відповідно до підпункту 14.1.71 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу звичайна ціна - ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Якщо не доведено зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню ринкових цін. Це визначення не поширюється на операції, що визнаються контрольованими відповідно до статті 39 цього Кодексу; крім того, цей підпункт визначає певні особливості визначення звичайної ціни для окремих (специфічних) видів операцій (при проведенні обов`язкової оцінки, аукціону (публічних торгів) (обов`язковість проведення якого передбачено законом), постачанні на підставі форвардного або ф`ючерсного контракту, продажу у примусовому порядку).

З наведених норм слідує, що для висновку про порушення підприємством пункту 188.1 статті 188 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з продажу продукції має бути встановленим факт невідповідності застосованих у договорах підприємством та його контрагентами-покупцями цін рівню ринкових цін.

У розумінні норм ПК України звичайною ціною для здійснення розрахунку бази оподаткування ПДВ операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг є ціна, визначена зацікавленими сторонами у цивільно-правовому договорі, яка водночас повинна відповідати ринковій ціні (ціні, що склалася на ринку товарів/послуг).

Та обставина, що ціна, по якій позивач реалізував зерно ячменю, була нижчою від собівартості вирощеної продукції, позивачем не заперечується, однак позивач зазначає, що ціна відповідала ринковій ціні, яка склалася на ринку України на час продажу, в підтвердження чого надав суду докази.

Судом встановлено, що згідно даних, розміщених на сайті АПК-Інформ (т.1 а.с.198), ціна однієї тони ячменю в порту Азовського моря станом на липень-серпень місяці 2016 року становила 137,00 доларів США. На дату укладення договору Національний банк України встановив наступний курс долара США до гривні: 24,80 грн. за один долар США (т.1 а.с.199). Таким чином, ціна однієї тони зерна ячменю в порту Азовського моря становила 3397,60 грн. за одну тону ячменю. Вартість перевезення вантажів залізничним транспортом по маршруту: від станції Мостиська Другі (станція, яка найближче розташована до складу позивача) до порту в м. Бердичів, що на Азовському морі (схема маршруту) (т.1 а.с.200)), загальною відстанню 1381,000 км, розраховується відповідно до наказу міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 р. №317 (т.1 а.с.201)), шляхом ділення вартості перевезення одного вагону на масу вантажу, яку можна завантажити у вагон, в даному випадку - 11274,00 грн. / 50 тон = 225,48 грн./за тонну. Таким чином вартість перевезення однієї тони ячменю становить 225,48 грн./за тонну. Враховуючи вищевикладені дані, ринкова вартість однієї тони ячменю на складі позивача розраховується, як різниця вартості товару в порту та вартості перевезення товару, а саме: 3397,60 грн. - 225,48 грн./за тонну, та становила 3172,12 грн., в т.ч. ПДВ, за одну тонну зерна. Це свідчить, що позивач продав зерно ячменю на 177,88 грн. вище ринкової ціни.

Вищенаведені встановлені судом фактичні обставини справи вказують, що хоча позивач і продав товар нижче собівартості, однак така реалізація відбулась вище ринкової ціни.

На переконання суду у такій господарській операції є економічні причини та ділова мета, тому немає підстав вважати її фіктивною та такою, що направлена на незаконне уникнення від оподаткування отримання необґрунтованої податкової вигоди.

ДФС в індивідуальній податковій консультації від 25.05.2017 р. №365/6/99-99-15-03-02- 15/ІПК повідомляє, що при нарахуванні платником податку податкових зобов`язань з ПДВ, виходячи з бази оподаткування ПДВ, визначеної п. 188.1 ПКУ, додаткового нарахування податкових зобов`язань з ПДВ відповідно до п. 198.5 ПКУ не здійснюється.

Таким чином, порівнювати собівартість продукції та її продажну вартість не потрібно.

Відповідно до позиції Вищого адміністративного суду України, встановлення цін на власну продукцію є правом підприємця, який може самостійно визначати власні економічні вигоди та перспективи. Зокрема, в Ухвалі від 15 червня 2016 року ВАС України у справі № К/800/6099/16 вказав: «неприпустимим є застосування до платника заходів відповідальності за дії, які хоча й мають своїм наслідком несплату податку (його сплату у меншому розмірі), однак полягають у використанні наданих платникові законом прав, пов`язаних із звільненням на законній підставі від сплати податку або з обранням найбільш вигідних для нього форм підприємницької діяльності та оптимального способу оподаткування. Необґрунтованість податкової вигоди настає у разі використання платником штучних форм господарської діяльності, які не відповідають дійсному економічному змісту господарської операції, з метою одержання податкової економії без відповідних економічних підстав».

Відповідач жодним чином не спростував відповідність продажної ціни зерна ячменю, по якій позивач відчужив товар, ринковій ціні на такий товар, відтак висновки акта перевірки про заниження позивачем податкового зобов`язання в сумі 250312 грн. не ґрунтуються на вимогах чинного податкового законодавства.

Судом встановлено укладення позивачем 20 березня 2012 року з ТОВ «Ерідан-Груп» договору поставки №20/03/12 (т.1 а.с.142-144), однією із умов якого є 100 % передоплата товару. Відповідно до договору ТОВ «Агрокультура Мостиська» перерахувало кошти в сумі 1640000,00 грн. на рахунок ТОВ «Ерідан-Груп» в якості оплати за товар, що підтверджується платіжним дорученням №141 від 23.03.2012 р. (т.1 а.с.145). ТОВ «Ерідан-Груп» в свою чергу зобов`язувалось поставити ТОВ «Агрокультура Мостиська» мінеральні добрива в кількості 500 тон до 28 березня 2012 року.

ТОВ «Ерідан-Груп» 23 березня 2012 року виписало податкову накладну по вищевказаній операції та зареєструвало її в єдиному реєстрі податкових накладних, про що зроблено відмітку на податковій накладній (т.1 а.с.146).

Позивач на підставі вищевказаної податкової накладної включив суму ПДВ в розмірі 273333,00 грн. в звітну податкову декларацію з ПДВ, яка подавалася за березень місяць 2012 року (т.1 а.с.204-208).

ТОВ «Ерідан-Груп» 15 червня 2015 року припинено за судовим рішенням, про що державний реєстратор вніс відповідний запис за № 9045381 в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т.1 а.с.147-145).

Датою виникнення права платника ПДВ на віднесення сум податку до податкового кредиту, згідно з п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України, вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів /послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням товарів з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту, згідно з пунктом 198.6. цієї статті, суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до положень п. 44.1ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Перелік ознак безнадійної заборгованості для цілей застосування положень Податкового кодексу визначено пп. 14.1.11 статті 14 Податкового кодексу, зокрема, безнадійною визнається заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності або ж прострочена заборгованість не погашена внаслідок недостатності майна боржника.

Суд зазначає, що згідно з приписами пп. 14.1.11 п. 14.1 ст. 114 ПК України, перераховані позивачем Товариству з обмеженою відповідальністю «Ерідан-Груп» кошти є безнадійною дебіторською заборгованістю.

На переконання відповідача, у зв`язку зі списанням дебіторської заборгованості позивач повинен був відкоригувати у бік зменшення суму податкового кредиту за податковою накладною, виписаною своєму контрагенту за датою перерахування авансового платежу в сумі вартості поставки, а саме суму 273333,00 грн. - суму ПДВ, яка була сплачена ТОВ «Агрокультура Мостиська» на рахунок ТОВ «Ерідан-Груп».

Суд звертає увагу відповідача, що підстави для коригування податкового кредиту визначені пунктом 192.1 ПК України, однак серед них відсутня така підстава як списання дебіторської заборгованості. Норми ПК України не встановлюють обов`язку платника ПДВ відкоригувати (зменшити) суму податкового кредиту в разі списання безнадійної заборгованості.

Така позиція відповідає висловленій ВАС України у постанові від 10.05.2017 у справі № 820/7763/13-а щодо необхідності коригування податкового кредиту в разі списання товарної безнадійної дебіторської заборгованості, де ВАС України зазначив, що: «Визнаючи правомірним донарахування позивачу суми податкових зобов`язань, суди попередніх інстанцій не звернули увагу, що норми ПК не встановлюють обов`язку платника ПДВ відкоригувати (зменшити) суму податкового кредиту в разі списання безнадійної заборгованості. Враховуючи вище викладене, рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають зміні, а позов задоволенню у частині скасування податкового повідомлення-рішення…».

З урахуванням вищевикладеного та встановлених фактичних обставин справи, суд дійшов висновку про помилковість висновку відповідача про порушення позивачем п. 198.3 ст.198 ПК України стосовно коригування суми податкового кредиту по товарах, що не були отримані протягом терміну позовної давності та заборгованість по яких списана ТОВ «Агрокультура Мостиська» в лютому 2017 року по ТОВ «Ерідан-Груп» на суму 1 640 000 грн. та відповідно про безпідставність твердження про завищення позивачем суми податкового кредиту за період лютий 2017 р. в сумі 273333 грн.

Судом встановлено укладення між позивачем та AGROKULTURA FARMING UK LIMITED договору від 01.10.2015 p. №1-011015 про надання послуг (т.1 а.с.150-125). Відповідно до вищевказаного договору Компанія AGROKULTURA FARMING UK LIMITED надавала Позивачу консультаційні послуги щодо ціни на право оренду та ведення переговорів щодо купівлі права оренди.

В 2016 році Позивач сплатив на банківський рахунок компанії - AGROKULTURA FARMING UK LTD. грошові кошти в сумі 6498654,45 грн., що підтверджується відомостями відображеними на рахунку №632 за 2016 рік (т.1 а.с.212) та витягами з банківського рахунку позивача (т.1 а.с.213,214).

Вищевказана оплата відображена позивачем в бухгалтерському обліку, як адміністративні витраті, на віднесена на бухгалтерський рахунок №92 (т.1 а.с.215).

Про отримання послуг сторонами складено Акт здавання-приймання наданих послуг від 28.09.2016 р. та Акт здавання-приймання наданих послуг від 30.09.2016 р. Первинні документи складені належним чином та підписані сторонами договірних правовідносин (т.1 а.с.154-155)

В червні 2018 року компанія - AGROKULTURA FARMING UK LTD була перейменована на компанію з назвою: UNITED SUGAR GROUP LTD, що підтверджується свідоцтвом про перереєстрацію компанії у зв`язку із зміною її найменування (т.1 а.с.209-211))

Відповідно до п.14.1.27 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Правила податкового обліку визначаються відповідними нормативними документами, що регламентують порядок оподаткування в Україні.

Виходячи з вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999р., обґрунтування відображення господарських операцій в податковому обліку здійснюється на підставі даних бухгалтерського обліку.

У статті 2 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» зазначено, що сфера дії Закону поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб`єктів господарської діяльності (далі - підприємства), які зобов`язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

Відповідно до вимог п.3.2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п.п.1.2 п.1, п.п.2.1 п.2 Положення про документальне збереження записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 р. за №168/704.

Відповідно до п.п.1.2 п.1 вказаного Положення, господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.

Первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення (п.п.2.1 п.2 Положення).

Відповідно до п.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, що фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю й упорядкування оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні і зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов`язкові реквізити: назва документа; дату і місце складання; назва підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають можливість ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (п.2 ст.9 цього Закону).

Частиною 5 статті 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» передбачено, що підприємство самостійно визначає облікову політику; обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановленим цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних; розробляє систему і форму внутрішньогосподарського (управлінського) обліку, звітності і контролю господарських операцій, визначає права працівників на підписання бухгалтерських документів.

Згідно п.139.1.9 п.139.1 ст. 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до п.п.14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Податковий кредит звітного періоду у відповідності до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою встановленою п. 193.1 статті 193 цього кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За змістом наведених правових норм витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника.

Судом встановлено, що результатом надання вищевказаних послуги стало укладення меморандум щодо продажу прав оренди на земельні ділянки між компанією ARLF AGROKULTURA LIMITED та MRIYA AGRO HOLDING PUBLIC LIMITED (т.1 а.с.156-169). Факт отримання вигоди позивачем від співпраці з AGROKULTURA FARMING UK LTD, що полягає в збільшені земельного банку ТОВ «Агрокультура Мостиська», підтверджується звітом форми №50-сг за 2015 рік та звітом форми №4-сг за 2017 рік (т.1 а.с.216-224). Згідно з вказаними звітами форми №50-сг за 2015 рік, на кінець 2015 року - на момент укладення договору між позивачем та AGROKULTURA FARMING UK LTD, в обробітку ТОВ «Агрокультура Мостиська» були земельні ділянки загальною площею 8634,000 га. А з звіту форми №4-сг за 2017 рік, поданого в органи статистики в червні місяці 2017 року - після виконання Сторонами своїх зобов`язань по договору про надання послуг №1-011015 від 01.10.2015 p., площа сільськогосподарських угідь позивача збільшилася до 12000,000 га. Вищевказане збільшення площ сільськогосподарських угідь ТОВ «Агрокультура Мостиська» пов`язане саме з співпрацею Позивача з компанією - AGROKULTURA FARMING UK LTD.

Зазначені докази підтверджують фактичне здійснення господарських операцій позивачем з AGROKULTURA FARMING UK LTD при наданні консультаційних послуг, їх отримання та використання у господарській діяльності з отриманням позитивних економічних наслідків та спростовують висновки перевірки про порушення позивачем п.п 14.1.36 п. 14.1 ст 14, п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198 ПК України внаслідок завищення податкового кредиту по консультаційних послугах за вересень 2016 р на загальну суму 6498 654,45 грн., в т.ч. ПДВ - 1294770 грн.

Судом встановлено, що за період з 24 червня 2016 року по 31 грудня 2017 року позивач отримував паливно-мастильні матеріали від ПП «ОККО-БІЗНЕС КОНТРАКТ» на підставі договору №24ОБКПК-0311 від 24.04.2014 р. (т.1 а.с.225-230); ТОВ «ВОГ ТРЕЙД», на підставі генерального договору поставку нафтопродуктів №10/ДГ-59 від 02.03.2017 р. (т.1 а.с.231-233); ТОВ «ВОГ РІТЕЙЛ», на підставі генерального договору поставки нафтопродуктів №11/ДГ-53 від 11.02.2016 p. (т.1 а.с.234-); ТОВ «Контанго Трейд», на підставі договору поставки нафтопродуктів №Л-175 від 29.09.2017 р. (т.1 а.с.235-240).

Згідно бухгалтерського обліку, який відображено у аналізі рахунку №203 (паливо) за період з 24.06.2016 р. по 31.12.2016 р. (т.1 а.с.241), позивач отримав паливно-мастильні матеріали від ПП «ОККО-БІЗНЕС КОНТРАКТ» в кількості 94 652,670 літри, від ТОВ «ВОГ РІТЕЙЛ» в кількості 573 089,000 літри.

За період з 24.06.2016 р. по 31.12.2016 р. позивач використав на власні потреби 654 175,360 літрів паливно-мастильних матеріалів. Факт використання пального відображено в реєстрі первинних документів на списання паливно-мастильних матеріалів за період з 24.06.2016 р. по 31.12.2016 р. (т.1 а.с.242-250, т.2 а.с.1-7) та відображено в акті перевірки.

Згідно бухгалтерського обліку, який відображено у аналізі рахунку №203 (паливо) за період з 02.01.2017 р. по 31.12.2017 р. (т.2 а.с.8), позивач отримав паливно-мастильні матеріали від ПП «ОККО-БІЗНЕС КОНТРАКТ» в кількості 313 152,700 літри, від ТОВ «ВОГ ТРЕЙД» в кількості 723 342,000 літри, ТОВ «Контанго Трейд» в кількості 281 000,000 літри.

За період з 02.01.2017 р. по 31.12.2017 р. позивач використав на власні потреби 1319699,100 літрів паливно-мастильних матеріалів. Факт використання пального відображено в реєстрі первинних документів на списання паливно-мастильних матеріалів за 2017 рік (т.2 а.с.9-39) та відображено в акті перевірки.

Правовідносини, які виникають у сфері адміністрування акцизного податку, врегульовані розділом VI (Акцизний податок) ПК України.

Відповідно до підпункту 212.1.15 пункту 212.1 статті 212 ПК України (в редакції Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 24.12.2015 № 909-VIII, який набрав чинності 01.01.2016) платниками податку є: особа, яка реалізує пальне.

Згідно із підпунктом 213.1.12 пункту 213.1 статті 213 ПК України об`єктами оподаткування є операції з реалізації будь-яких обсягів пального понад обсяги, що: отримані від інших платників акцизного податку, що підтверджені зареєстрованими акцизними накладними в Єдиному реєстрі акцизних накладних; ввезені (імпортовані) на митну територію України, що засвідчені належно оформленою митною декларацією; вироблені в Україні, реалізація яких є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 213.1.1 цього пункту, що підтверджені зареєстрованими акцизними накладними в Єдиному реєстрі акцизних накладних.

За приписами підпункту 212.3.4 пункту 212.3 статті 212 ПК України особи, які здійснюватимуть реалізацію пального, підлягають обов`язковій реєстрації як платники податку контролюючими органами за місцезнаходженням юридичних осіб, місцем проживання фізичних осіб - підприємців до початку здійснення реалізації пального. Реєстрація платника податку здійснюється на підставі подання особою не пізніше ніж за три робочі дні до початку здійснення реалізації пального заяви, форма якої затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, веде реєстр платників акцизного податку з реалізації пального, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками акцизного податку.

Пунктом 58 розділу І Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 24.12.2015 № 909-VIII (далі - Закон № 909-VIII) ПК України було доповнено статтею 231 ПК України, відповідно до абзаців першого, другого пункту 231.1 якої платник податку при реалізації пального зобов`язаний скласти в електронній формі акцизну накладну за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД реалізованого пального та зареєструвати в Єдиному реєстрі акцизних накладних з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи. Платник податку зобов`язаний скласти акцизну накладну на обсяги пального втраченого, як в межах, так і понад встановлені норми втрат, зіпсованого, знищеного, включаючи випадки внаслідок аварії, пожежі, повені, інших форс-мажорних обставин чи з іншої причини, пов`язаної з природним результатом, а також внаслідок випаровування в процесі виробництва, обробки, переробки, зберігання чи транспортування такого пального. В акцизній накладній зазначаються в окремих полях такі обов`язкові реквізити: а) порядковий номер акцизної накладної; б) дата складання акцизної накладної; в) повна або скорочена назва юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник акцизного податку, - особи, що реалізує пальне; г) код ЄДРПОУ (для юридичних осіб) або реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) особи, що реалізує пальне, та отримувача пального; ґ) повна або скорочена назва юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податків, - отримувача пального; д) код товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД; є) опис пального; є) обсяг пального в літрах, приведених до t15°C.

Пунктом 1 розділу II Закону № 909-VIII було передбачено, що цей Закон набирає чинності з дня набрання чинності Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», але не раніше 1 січня 2016 року, крім: пункту 58 розділу І цього Закону (щодо доповнення Кодексу статтями 231 та 232) щодо запровадження акцизних накладних при реалізації пального, Єдиного реєстру акцизних накладних та системи електронного адміністрування реалізації пального, який набирає чинності з 1 березня 2016 року.

Відповідно до пункту 106 розділу І Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21.12.2016 № 1797-VIII (далі - Закон № 1797-VIII), який набрав чинності з 01.01.2017, абзац другий пункту 231.1 статті 231 ПК України замінено трьома абзацами такого змісту: «Платник податку зобов`язаний скласти акцизну накладну на обсяги пального, використаного для власного споживання; реалізованого та/або використаного для виробництва непідакцизної продукції на умовах, встановлених статтею 229 цього Кодексу; втраченого як у межах, так і понад встановлені норми втрат; зіпсованого, знищеного, в тому числі внаслідок аварії, пожежі, повені, інших форс-мажорних обставин чи з іншої причини, пов`язаної з природним результатом, а також внаслідок випаровування в процесі виробництва, обробки, переробки, зберігання чи транспортування такого пального. Виробник пального в споживчій тарі ємністю до двох літрів (включно) зобов`язаний скласти акцизну накладну на обсяги такого пального. В акцизній накладній зазначаються в окремих полях такі обов`язкові реквізити».

Згідно із пунктом 120-2.2 статті 120-2 ПК України відсутність з вини платника акцизного податку реєстрації акцизної накладної в Єдиному реєстрі акцизних накладних / розрахунку коригування протягом більш як 120 календарних днів після дати, на яку платник податку зобов`язаний скласти акцизну накладну / розрахунок коригування, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків суми акцизного податку з відповідних обсягів пального, на які платник податку зобов`язаний скласти таку акцизну накладну / розрахунок коригування.

Системний та порівняльний аналіз норм ПК України (в редакціях Законів № 909-VIII та № 1797-VIII) дає підстави дійти висновку про те, що в період з 24.06.2016 по 31.12.2016 був відсутній законодавчого визначений обов`язок для платників акцизного податку щодо складання акцизних накладних та їх реєстрації в ЄРАН на обсяги пального, використаного для власного споживання, у цей період (тобто, з 24.06.2016 по 31.12.2016) обов`язок зі складання та реєстрації в ЄРАН акцизних накладних виникав у зв`язку із реалізацією пального.

Таким чином, оскільки у 2016 році у Позивача був відсутній законодавчо визначений обов`язок щодо реєстрації в ЄРАН акцизних накладних на обсяги пального, використаного для власного споживання, що виключає застосування санкцій, передбачених пунктом 120-2.2 статті 120-2 ПК України, тому відповідач безпідставно застосував згідно з оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням штрафні санкції за відсутність в ЄРАН акцизних накладних на обсяги пального, використаного для власного споживання, за період червень - грудень 2016 року в загальному розмірі 876 145,85 грн.

Водночас, абзацом другим п.п. 14.1.212. п. 14.1 ст. 14 Кодексу визначено, що реалізація пального для цілей розділу VI Кодексу це, зокрема, будь-які операції з передачі (відпуску, відвантаження) пального на митній території України на підставі договорів купівлі-продажу, міни, поставки, дарування, комісії, доручення (у тому числі передача на комісійну/довірчу реалізацію), поруки, інших господарських та цивільно-правових договорів або за рішенням суду, іншого компетентного державного органу чи органу місцевого самоврядування за плату (компенсацію) або без такої, які передбачають перехід права власності або права розпорядження, а також передачу (відпуск, відвантаження) пального на підставі договорів про виробництво із сировини замовника.

Однак, у ТОВ «Агрокультура Мостиська» не виникало жодних зобов`язань по сплаті акцизного податку до бюджету, оскільки позивач не здійснював реалізації пального, а придбавав пальне та використовував для власних потреб.

Відповідно до п. 120-2.2. ПК України відсутність з вини платника акцизного податку реєстрації акцизної накладної в Єдиному реєстрі акцизних накладних/розрахунку коригування протягом більш як 120 календарних днів після дати, на яку платник податку зобов`язаний скласти акцизну накладну/розрахунок коригування, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків суми акцизного податку з відповідних обсягів пального, на які платник податку зобов`язаний скласти таку акцизну накладну/розрахунок коригування.

Відповідно до ст. 120-2.2. ПК України штраф в розмірі 50 відсотків розраховується з суми акцизного податку, який позивач повинен був сплатити в державний бюджет.

Судом встановлено, що позивач не здійснював реалізацію пального у розумінні приписів норми, яка викладена у абзацу другого підпункту 14.1.212 пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України, а таку реалізацію позивачеві здійснювали ПП «ОККО-БІЗНЕС КОНТРАКТ»; ТОВ «ВОГ ТРЕЙД», ТОВ «ВОГ РІТЕЙЛ»,; ТОВ «Контанго Трейд», які і мали реєструвати акцизні накладні, але реєстрацію накладних не здійснювали, що підтверджується листами відповідача «Про надання інформації» (т.2 а.с. 52-57),

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що штрафні санкції, нараховані відповідачем за порушення ТОВ «Агрокультура Мостиська» порядку реєстрації акцизних накладних є безпідставними.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки у даній справі оспорюються рішення прийняті відповідачем, суб`єктом владних повноважень, суд відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України, перевіряє чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні положення відповідачем дотримані не були, що в свою чергу зумовило необхідність звернення позивача за захистом свого порушеного права до суду. З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому адміністративний позов підлягає задоволенню.

Оскільки позивачем документально підтверджено сплату судового збору в сумі 19210 грн. (т.1 а.с.4), такі судові витрати відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Львівській області.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 250, Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ухвалив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 26 лютого 2019 року № .

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 26 лютого 2019 року № .

4. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 26 лютого 2019 року № .

5. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрокультура Мостиська" (81300, Львівська область, Мостиський район, м. Мостиська, вул. Полуботка 5, ) з Головного управління ДФС у Львівській області (вул. Стрийська 35, м. Львів, 79003; ), за рахунок бюджетних асигнувань, судовий збір в сумі 19210 (дев`ятнадцять тисяч двісті десять) 00 грн.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 01.07.2019р.

Суддя Коморний О.І.