Справа № 420/6652/18
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2019-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/6652/18
Головуючий в 1 інстанції: Бойко О.Я.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Джабурія О.В.,
судді при секретарі Вербицької Н.В. Поповій К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 березня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про скасування рішень, якими скасовані дозволи на імміграцію та зобов`язання поновити дозволи,-

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2018 року ОСОБА_1 (надалі позивач-1) та ОСОБА_2 (надалі позивач-2) звернулись до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (надалі відповідач, ГУ ДМС), в якому просили:

- скасувати рішення відповідача про скасування дозволів на імміграцію в Україну №274889-1 від 05.11.2018 року та №274889-2 від 05.11.2018 року;

- зобов`язати відповідача поновити дозвіл на імміграцію в Україну позивачу-1 та позивачу-2;

В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що при наданні дозволів на імміграцію в Україну та документуванні посвідками на постійне проживання в Україні, позивачами була надана повна і достовірна інформація відносно них, а з моменту документування їх відповідними посвідками вони працюють сплачуючи податки у державний бюджет України, мають у власності нерухоме майно, виховують двох дітей, які є громадянами України. А тому спірні рішення відповідача є протиправними, безпідставними та такими, що підлягають скасуванню.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19.03.2019 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального, просить рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти по справі нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається що позивач-1 та позивач-2 є громадянами Китайської Народної Республіки, уродженці Китайської Народної Республіки.

Позивач-1 та позивач-2 приїхали в Україну в 2000 році та отримали дозвіл на імміграцію в Україну.

З 2005 року позивачі проживають однією сім`єю, але не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою та мають двох дітей: ОСОБА_3 , громадянка України ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.18) та ОСОБА_4 , громадянин України ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.19).

Чень ОСОБА_5 та ОСОБА_4 мають довідки про реєстрацію особи громадянином №308866 від 16.05.2008 року та №335295 від 08.06.2011 року (а.с.21-22).

З 21.10.2005 року позивач-2 зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців (а.с.23-24).

Позивачі на підставі дозволів на імміграцію в Україну отримали посвідки на постійне проживання серія НОМЕР_1 від 21.10.2008 року та серія НОМЕР_2 від 21.10.20008 року (а.с.14-15).

З 26.08.2009 року позивач-1 придбав у власність транспортний засіб.

З 03.08.2012 року позивач-2 є власницею квартири АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу серія ЕРС №737428, де проживають разом із своєю сім`єю (а.с.30).

В 2018 році позивачі втратили зазначені посвідки на постійне проживання в Україні у зв`язку з чим звернулися до ГУ ДМС в Одеській області для їх відновлення.

05.11.2018 року ГУ ДМС в Одеській області прийняло рішення №274889-1, №274889-2 про скасування позивачам дозволів на імміграцію в Україну (а.с.10-11).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що з боку позивачів не було допущено порушень при подачі документів для отримання посвідок на постійне проживання в Україні, не було подано свідомо неправдивих відомостей, документи не містили недостовірних даних та не були підробленими.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та при вирішенні даного спору виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону Україну «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» №3773-VІ від 22.09.2011 року (надалі - Закон України №3773-VІ) іноземці та особи без громадянства можуть відповідно до Закону України «Про імміграцію» іммігрувати в Україну на постійне проживання.

Згідно ст.1 Закону України «Про імміграцію» №2491-ІІІ від 07.06.2001 року (надалі - Закон України №2491-ІІІ) визначено, що імміграція-це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання; іммігрант - іноземець чи особа без громадянства, який отримав дозвіл на імміграцію і прибув в Україну на постійне проживання, або, перебуваючи в Україні на законних підставах, отримав дозвіл на імміграцію і залишився в Україні на постійне проживання; дозвіл на імміграцію - рішення, що надає право іноземцям та особам без громадянства на імміграцію.

Відповідно до ст.6 Закону України №2491-ІІІ центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері імміграції: 1) організовує роботу з прийняття заяв разом із визначеними цим Законом документами щодо надання дозволу на імміграцію від осіб, які перебувають в Україні на законних підставах; 2) організовує роботу з перевірки правильності оформлення документів щодо надання дозволу на імміграцію, виконання умов для надання такого дозволу, відсутності підстав для відмови у його наданні; 3) організовує роботу з прийняття рішень про надання дозволу на імміграцію, про відмову у наданні дозволу на імміграцію, про скасування дозволу на імміграцію та видання копій цих рішень особам, яких вони стосуються; 4) організовує роботу з видання та вилучення у випадках, передбачених цим Законом, посвідок на постійне проживання; 5) забезпечує ведення обліку осіб, які подали заяви про надання дозволу на імміграцію, та осіб, яким надано такий дозвіл.

Відповідно до ст.12 Закон України №2491-ІІІ дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо: 1) з`ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність; 2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили; 3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні; 4) це є необхідним для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України; 5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; 6) в інших випадках, передбачених законами України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачі отримали посвідки на постійне проживання в Україні відповідно до п.6 ч.2 ст.4 Закону України «Про імміграцію», як батьки неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Одеса, яка має право на набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до ч.3 ст.8 Закону України «Про громадянство України».

При видачі посвідок позивачам на постійне проживання в Україні проводилась перевірка законності залишення їх на постійне проживання на території України, в ході якої будь-яких підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію не виявлено та визнано позивачів таким, що мають дозвіл на імміграцію, що мало наслідком надання посвідок на постійне проживання в Україні.

Відповідно до ст.12 Закону України №2491-ІІІ дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо: 1) з`ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність; 2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили; 3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні; 4) це є необхідним для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України; 5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; 6) в інших випадках, передбачених законами України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що з боку позивачів не було допущено порушень при подачі документів для отримання посвідок на постійне проживання в Україні, не було подано свідомо неправдивих відомостей, документи не містили недостовірних даних та не були підробленими.

Відповідно до пунктів 21 Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2002 року №1983 дозвіл на імміграцію скасовується органом, який прийняв рішення про надання такого дозволу.

В матеріалах справи наявні висновки про скасування позивачам дозволів на імміграцію, затверджені начальником ГУ ДМСУ в Одеській області 05.11.2018 року (а.с.150-157), які не містять обставин щодо сімейного стану позивачів, дотримання ними вимог законодавства за період проживання її в Україні, не відображено, що на даний час діти позивачів є громадянами України, позивач-2 займається підприємницькою діяльністю та має власне нерухоме майно. Тобто, при винесенні вказаного висновку посадовими особами відповідача не враховано, що позивачі мають стійкий правовий та соціальний зв`язок з Україною.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що висновок про скасування дозволу на імміграцію позивачам через те, що станом на час надання такого дозволу, Чен ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 (яка на даний час є громадянкою України) не набула вказаного дозволу не може вважатися обґрунтованим та таким, що відповідає принципу верховенства права.

Також колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Колегія суддів вважає, що спірне рішення не відповідає визначеним у ч.2 ст.2 КАС України критеріям, оскільки його не можна вважати розсудливим, своєчасним та пропорційним.

Прийняття такого рішення через десять років після надання позивачам права постійного приживання на території України, протягом якого позивачі в Україні створили сім`ю в якій народились діти, які є громадянами України, зареєстровані та діють як суб`єкти підприємницької діяльності приватні підприємці, не вчиняють дій, які б відповідно до законодавства могли бути самостійною підставою для скасування дозволу на імміграцію, на думку колегії суддів є явно невиправданим.

Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів приходить до висновку, що у відповідача не було підстав для скасування дозволів на імміграцію в Україну Чень Хайюн та ОСОБА_2 , у зв`язку з чим, рішення від №274889-1 від 05.11.2018 року та №274889-2 від 05.11.2018 року, підлягають скасуванню, а дозвіл на імміграцію - поновленню.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.329 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 березня 2019 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 26 червня 2019 року.

Головуючий суддя Кравченко К.В.
Судді Джабурія О.В. Вербицька Н. В.