Справа № 810/1628/18
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2019-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/1628/18 Суддя (судді) першої інстанції: Лапій С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В. В.,

суддів Василенка Я. М., Шурка О. І.,

за участю секретаря Кірієнко Н. Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Альта-Віста» до Києво-Святошинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Київській області про визнання протиправними та скасування податкової вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу, за апеляційною скаргою Києво-Святошинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2019, -

В С Т А Н О В И Л А:

ТОВ «Альта-Віста» звернувся до суду з позовом до Києво-Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, у якому просить визнати протиправними та скасувати податкову вимогу від 12.01.2018 № 66-17 та рішення про опис майна у податкову заставу від 11.01.2018 № 14.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2019 позовні вимоги задоволено частково. Скасовано рішення ГУ ДФС у Київській області від 11.01.2018 № 14 про опис майна у податкову заставу. В решті позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

В судове засідання з`явився представник апелянта, підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з`явився, направив до суду клопотання про розгляд справи без його участі, просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як убачається з матеріалів справи, ТОВ «Альта-Віста» є юридичною особою, як платник податків перебуває на обліку в Києво-Святошинській ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, має статус платника податку на додану вартість.

Контролюючим органом виставлено позивачу податкову вимогу від 12.01.2018 № 66-17, якою повідомлено про наявність у підприємства податкового боргу з податку на додану вартість у сумі 2 586 192,80 грн., з яких: 1 167 338,67 грн. - основний платіж, 612 756,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції, 806 098,15, грн. - пеня (а.с. 5).

Податковим органом прийнято рішення про опис майна у податкову заставу від 11.01.2018 № 14, яким здійснено опис майна ТОВ «Альта-Віста».

Не погоджуючись з такими діями відповідача, ТОВ «Альта-Віста» звернулося до суду за захистом своїх прав.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з урахуванням того, що податкове повідомлення-рішення від 07.04.2016 № скасовано, а податкова вимога від 12.01.2018 № 66-17 вважається відкликаною, прийшов висновку про відсутність у контролюючого органу права податкової застави, а тому рішення про опис майна у податкову заставу від 11.01.2018 № 14 підлягає скасуванню.

Апелянт в свою чергу вказує, що податкова вимога від 12.01.2018 №66-17 є відкликаною в силу закону, відтак рішення про опис майна, що було предметом розгляду в даній справі також є відкликаним в силу закону, оскільки вичерпало свою дію у часі, а скасування недіючого рішення не може поновити прав Позивача. Відтак дана позовна вимога також не підлягала задоволенню.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції судова колегія зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Положеннями ст. 21 ПК України визначено обов`язки органів фіскальної служби, серед яких обов`язок дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій. Отже, органи фіскальної служби та їх посадові особи при прийнятті рішень, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений ПК України.

Відповідно до п.п.14.1.39. п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності (пп. 14.1.157 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Відповідно до пункту 57.2 статті 57 ПК України у разі коли відповідно до цього Кодексу або інших законів України контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов`язання платника податків з причин, не пов`язаних з порушенням податкового законодавства, такий платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму податкового зобов`язання у строки, визначені в цьому Кодексі та в статті 297 Митного кодексу України, а якщо такі строки не визначено, - протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення про таке нарахування.

Частиною 1 пункту 57.3 статті 57 ПК України встановлено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Згідно з пунктом 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54,3.1. 54.3.2, 54.3.4 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Тобто, по завершенню вказаного 10-денного строку, якщо у податкового органу не буде відомостей (документально підтверджених) щодо сплати або оскарження визначеного грошового зобов`язання, то контролюючий орган зобов`язаний розпочати заходи, спрямовані на забезпечення сплати платником податків цього зобов`язання, зокрема сформувати податкову вимогу.

Відповідно до п.п. 59.1, 59.3 ст. 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з п.88.1. 88.2 ст. 88 ПК України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.

Відповідно до пп. 89.1.2 п. 89.1, п.89.3 ст.89 ПК України право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу. Майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу.

Аналіз вищевикладеного дає суду підстави дійти висновку, що підставою для прийняття контролюючим органом податкової вимоги є наявність у платника податків не сплаченої узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки та з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Як встановлено, ГУ ДФС у Київській області напрвлено ТОВ «Альта-Віста» податкову вимогу від 12.01.2018 № 66-17, якою повідомлено про наявність у підприємства податкового боргу з податку на додану вартість у сумі 2 586 192,80 грн., з яких: 1 167 338,67 грн. основний платіж, 612 756,00 грн. штрафні (фінансові) санкції, 806 098,15, грн. пеня.

Також на виконання вимог ст.89 ПК України, податковим органом прийнято рішення про опис майна у податкову заставу від 11.01.2018 № 14, яким здійснено опис майна ТОВ «Альта-Віста».

ТОВ «Альта-Віста» оскаржило податкове повідомлення-рішенням від 07.04.2016 на підставі якого виник податковий борг до Київського окружного адміністративного суду (справа № 810/1335/16).

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 28.08.2018 у справі №810/1335/16, яка набрала законної сили, задоволено заяву ТОВ «Альта-Віста» про перегляд справи за нововиявленими обставинами. Скасовано постанову Київського окружного адміністративного суду від 30.08.2017 у справі № 810/1335/16 та ухвалено нову постанову, якою позов ТОВ «Альта-Віста» до Києво-Святошинської ОДПІ задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Києво-Святошинської ОДПІ від 07.04.2016 №.

Згідно пп. 60.1.4 п. 60.1 ст. 60 ПК України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.

Отже, на час прийняття рішення у даній адміністративній справі податкова вимога від 12.01.2018 № 66-17 вважається відкликаною, оскільки рішенням суду, що набрало законної сили, скасовано відповідне повідомлення-рішення контролюючого органу.

Згідно п.93.1 ст.93 ПК України, майно платника податків звільняється з податкової застави з дня: 1) отримання контролюючим органом підтвердження повного погашення суми податкового боргу в установленому законодавство.: порядку; 2) визнання податкового боргу безнадійним; 3) набрання законної сили відповідним рішенням суду про припинення податкової застави у межах процедур, визначених законодавством з питань банкрутства; 4) отримання платником податків рішення відповідного органу про визнання протиправними та або скасування раніше прийнятих рішень щодо нарахування суми грошового зобов`язання або його частини (пені та штрафних санкцій) внаслідок проведення процедури адміністративного або судового оскарження.

З урахуванням того, що податкове повідомлення-рішення від 07.04.2016 № скасовано, а податкова вимога від 12.01.2018 № 66-17 вважається відкликаною, у контролюючого органу відсутнє право податкової застави, а тому рішення про опис майна у податкову заставу від 11.01.2018 № 14 підлягає скасуванню.

З метою повного та всебічного захисту інтересів позивача, колегія суддів приходить висновку про необхідність задоволення позову в частині скасування рішення про опис майна у податкову заставу від 11.01.2018 № 14.

Судова колегія враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Таким чином, враховуючи вищенаведене у сукупності, беручи до уваги при цьому кожен аргумент, викладений учасниками справи, рішення суду першої інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, та колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Києво-Святошинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2019 у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Альта-Віста» до Києво-Святошинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Київській області про визнання протиправними та скасування податкової вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2019 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

О. І. Шурко

Повний текст постанови виготовлено 24.06.2019